Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (далі по тексту ТОВ «Деал Фінанс Груп») Ткаченко Ю.О. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8328196 від 08.06.2025 в розмірі 16 572,50 грн., судового збору в розмірі - 2 662,40 грн., витрат на правничу допомогу 4 500 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 08.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит № 8328196, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 360 днів, з 08.06.2025 по 02.06.2026 з (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми наданого Кредиту, що в грошовому виразі складає 862,50 грн. У разі порушення Позичальником строків повернення кредиту за понадстрокове користування кредитом нараховується неустойка в розмірі 250 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 600625, що був надісланий на електронну адресу, вказану позичальником. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 8328196 від 08.06.2025 виконав свої зобов`язання, перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000 грн. на його банківський картковий рахунок № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес». Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за Договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконав, його заборгованість становить 16 572,50 грн., з яких 5 000 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 4 322,50 грн. - сума заборгованості за процентами, 7 250 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. В подальшому між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором кредиту № 8328196 від 08.06.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог № 23/12/25-01 від 23.12.2025 Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах, передбачених Договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, в тому числі до відповідача в сумі 16 572,50 грн., з яких 5 000 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 4 322,50 грн. - сума заборгованості за процентами, 7 250 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати, пов`язані з розглядом справи, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначила, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 18.02.2026 відкрито провадження в справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву та подання клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у ч. 4 цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи в порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи. Судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження та забезпечення його процесуальних прав, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, а також заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного провадження, доказів на підтвердження своїх заперечень, та, за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, заперечень учасників справи проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. До матеріалів позову представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечив. До суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого судова повістка з повідомленням про день, місце та час судового засідання з розгляду даної справи вручена завчасно відповідачу [PERSON] . Відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подав, що суд розцінює як неявку до суду без поважних причин, спрямовану на невиправдане затягування процесу та зловживання своїм процесуальним правом. Так, відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше, ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Частиною 3 статті 131 ЦПК передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. В разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Частинами 1, 3 статті 223 ЦПК передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті; якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач, належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 08.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит № 8328196. Кредитний договір № 8328196 від 08.06.2025 підписаний відповідачем електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 600625 (п. 11 Договору). Згідно довідки про ідентифікацію клієнт [PERSON] ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» шляхом використання одноразового ідентифікатора та за посередництвом системи BankID НБУ. Відповідно до умов п. 2.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми кредиту. Відповідно до пп. 2.2., 2.3. кредитного договору № 8328196 від 08.06.2025 сторони погодили наступні параметри та умови кредиту: сума 5 000 грн., строк 360 днів, процентна ставка 0,95 % у день, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми наданого Кредиту, що в грошовому виразі складає 862,50 грн., неустойка в розмірі 250 грн. за кожен день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3194,73%, орієнтовна загальна вартість кредиту 22 962,50 грн., загальні витрати за кредитом 17 962,50 грн. Відповідно до п. 10.1.2. кредитного договору № 8328196 позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit», що розміщені на сайті https://сlickсredit.ua/informaciya, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що Договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана Кредитодавцем, є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредит в сумі 5 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] грошових коштів, що підтверджено довідкою, виданою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» та копією платіжної інструкції від 08.06.2025. Відповідно до інформації АТ КБ «Приват Банк» на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] . Згідно виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк» на ім`я [PERSON] , 08.06.2025 на цей рахунок надійшли кошти в сумі 5 000 грн. 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого клієнт - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а фактор - ТОВ «Деал Фінанс Груп» зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату в передбачений цим договором спосіб. Відповідно до Реєстру прав вимог № 23/12/25-01 від 23.12.2025 ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 8328196 від 08.06.2025 в розмірі 16 572,50 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 4 322,50 грн. - сума заборгованості за процентами, 7 250 грн. - сума неустойки. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним у порядку, визначеному договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором № 8328196 від 08.06.2025, що наданий позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем за період з 22.12.2025 по 21.01.2026 складає 16 572,50 грн., з яких: 5 000 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 4 322,50 грн. - сума заборгованості за процентами, 7 250 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ. За змістом стст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Укладення вищевказаного кредитного договору та отримання коштів відповідач не спростував. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч.1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається в письмовій формі. Особливості укладення Кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, у ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом чч. 3, 4, 6 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) в мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Правовими нормами ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] свого обов`язку належним чином не виконав, своєчасно, в порядку, передбаченому Договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів за укладеним Договором заявлені обґрунтовано. При вирішенні питання щодо розміру заборгованості судом враховується таке. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто в межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню в таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Дослідивши надані позивачем ТОВ «Деал Фінанс Груп» докази на підтвердження заборгованості за кредитним договором № 8328196 від 08.06.2025, суд вважає, що позов ТОВ «Деал Фінанс Груп» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню в розмірі 9 322,50 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 4 322,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за пенею/неустойкою суд зазначає таке. Положеннями п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України передбачено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та в тридцятиденний строк після його припинення або скасування в разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості в регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦПК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. В разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, вони підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено, що кредитний договір відповідачем укладено в 2025 році, відповідно пеня (неустойка) за порушення грошового зобов`язання за даним договором нарахована після 24.02.2022. Отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. За викладених обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення пені/неустойки у розмірі 7 250 грн. за кредитним договором № 8328196 від 08.06.2025 слід відмовити. За таких обставин, дослідивши наявні в справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з урахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором на загальну суму 9 322,50 грн. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, що підтверджено належними розрахунками, які надав позивач. [PERSON] не виконав у визначені строки зобов`язання з повернення грошових коштів кредитору, який відповідно до умов кредитного договору вправі стягнути неповернутий кредит та проценти за користування ним. За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) в разі задоволення позову - на відповідача; 2) в разі відмови в позові - на позивача; 3) в разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Деал Фінанс Груп» в позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу склали 4 500 грн. На підтвердження понесених витрат у справі суду надано: Договір № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 про надання правничої допомоги, який укладений між адвокатом Ткаченко Юлія Олегівна та ТОВ «Деал Фінанс Груп», предметом якого виступають зобов`язання адвоката надавати юридичну (правничу) допомогу для ТОВ «Деал Фінанс Груп»; Актом приймання-передачі надання правничої допомоги, де під № 2700 вказаний Серко В.О., Витягом з Акту № 4-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, в якому зазначено про склад, обсяг та види виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом та їх вартість, яка складає 4 500 грн., платіжною інструкцією кредитового переказу коштів, де в графі «Призначення платежу:» вказано «Оплата за Договором про надання правничої допомоги № 22-08/25ДІЛ від 22.08.2025 згідно з Актом приймання-передачі наданої правничої допомоги № 4-ДІЛ від 30.12.2025 без ПДВ». Позов ТОВ «Деал Фінанс Груп» судом задоволено на 56,25 %. З урахуванням наведеного, за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу слід стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 531,25 грн. Також ураховуючи, що позивачем при зверненні до суду сплачено 2662,40 грн. судового збору й суд задовольнив 56,25 % заявлених позивачем позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційна розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 497,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial