Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

позивачка 07.01.2026 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу з розрахунку середньої заробітної плати по м.Львову, стягнути аліменти у розмірі доходу. Позовні вимоги мотивує тим, що у шлюбі у сторін народився син. З січня 2012 року відповідач повністю відмовився від утримання, забезпечення та будь якої участі у житті дитини. Позивачка звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів та такі були присуджені у твердій грошовій формі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 03.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Просить змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити їх розмір у зв`язку із значним суттєвим покращенням матеріального становища відповідача та зростанням витрат на дитину. Зазначає, що на даний час виконавча служба стягує аліменти у розмірі 1600 грн. щомісячно, та цієї суми недостатньо, щоб забезпечити належний розвиток та виховання дитини. Відповідач володіє приватним будинком, земельною ділянкою, квартирою у м.Львів, їздить на власному авто, не працює, дозволяє собі подорожі та відпочинок за кордоном. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 09.01.2026 року позовну заяву залишено без руху та в подальшому недоліки усунено. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 19.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач 16.02.2026 року подав до суду відзив, у якому позов визнав частково, просив стягувати з нього аліменти у розмірі 1/6 частини його місячного доходу до досягнення [PERSON] [INFO] повноліття. Зазначив, що у 2016 році вдруге одружився і від другого шлюбу має сина, 2017 року народження. За таких обставин, вважає, що стягнення з нього аліментів у розмірі частки його щомісячного доходу буде порушенням інтересів його другого сина. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 15.09.2010 року, [PERSON] народився [INFO] , та його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 05.10.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 25.02.2010 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.7). Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 25.10.2013 року ухвалено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісяця, починаючи з 03.08.2013 року (а.с.8). На підтвердження своїх вимог позивачка також долучила копію розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, довідку від лікаря, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.06.2025 року, відповідно до якої [PERSON] є власником частки житлового будинку [ADDRESS] , відомості щодо належності [PERSON] транспортного засобу, копії фото (а.с.9-17). Відповідач долучив до відзиву копію свідоцтва про шлюб, а також копію свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] . За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зазначене кореспондується із нормами національного законодавства, зокрема, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини /ст.12 вказаного Закону/. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім?ї (ч.7,8 ст.7 СК України). Згідно з ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст.150 цього Кодексу зобов"язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Крім того, ч.1-3 ст.181 СК України передбачає, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006. Відповідно до абз. другого ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2,3 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», установлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2817 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3512 гривень. Беручи до уваги усі наведені обставини, виходячи з найкращих інтересів дитини,

Outcome: partial