Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

26 січня 2026 року від представниці ТОВ «Споживчий центр» Медведєвої Н.О. надійшов позов, в якому зазначено, що 30 квітня 2025 року між позикодавцем ТОВ «Споживчий центр», позивачем по справі, та позичальницею [PERSON] був укладений кредитний договір № 30.04.2025-100000056. Позивачем заявлена вимога стягнути з позичальниці на свою користь заборгованість за даним кредитним договором, яка становить 11280 грн. і складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 4000 грн., процентах в сумі 4480 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) в сумі 800 грн. та неустойки в сумі 2000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням позичальницею своїх договірних зобов`язань по поверненню кредиту. Відповідачці позивачем було направлено копію позовної заяви з додатками перед поданням позовної заяви до суду за її зареєстрованим місцем проживання по [ADDRESS] . Поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження відповідачу, направлене за її зареєстрованим місцем проживання за цією ж адресою, було повернено суду без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у такому випадку судова повістка вважається врученою особі, тому відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачка письмового відзиву не направила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. 30 квітня 2025 року між кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр» та позичальницею [PERSON] був укладений кредитний договір № 30.04.2025-100000056 (кредитної лінії). Згідно пунктів 2.1 та 2.2 пропозиції про укладення кредитного договору передбачено, що електронний кредитний договір укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Позичальницею [PERSON] 30 квітня 2025 року було сформовано заявку до кредитного договору, за якою вона, як позичальник, була ідентифікована згідно паспорту, з вказівкою її адреси та РНОКПП, а також зазначенням реквізитів належного їй електронного платіжного засобу для надання коштів даним і наступними договорами 4323-34ХХ-ХХХХ-5790. В цей же день ТОВ «Споживчий центр» була складена відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 30.04.2025-100000056 (кредитної лінії), яка була підписана позичальницею шляхом введення коду «Е755» з смс-повідомлення, яке було відправлене на її фінансовий номер 0950884450. З наданих доказів вбачається, що сторонами було дотримано в повній мірі процедуру укладення договору в електронній формі, тому факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр» та позичальницею [PERSON] знайшов своє підтвердження. На виконання даного договору кредитодавцем в цей же день позичальнику було надано кредит в сумі 4000,00 грн. шляхом перерахування на платіжну карту позичальниці [NUMBER] , зазначеній в кредитному договорі (акцепті пропозиції), що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», надавача послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (сервіс онлайн платежів іРау), від 16 січня 2026 року № 1-1601, призначення платежу «Видача за договором кредиту № 30.04.2025-100000056. Строк кредиту, згідно пунктів 3, 4 кредитного договору, становить 112 днів з дати його надання, датою повернення є 19 серпня 2025 року. Проценти за користування кредитом, відповідно до пунктів 5 7 договору, становлять 1,0 % за один день користування кредитом. Пунктом 7 кредитного договору визначено, що позичальниця зобов`язана також сплатити комісію, пов`язану з наданням кредиту, в розмірі 20 % від суми кредиту, що становить 800 грн. Відповідно до графіку платежів, визначеному у п. 12 договору, позичальниця зобов`язана була у конкретно визначені дати вносити на погашення кредиту по 1005,32 грн. впродовж восьми 14-денних періодів, кожен з яких складався з частки повернення тіла кредиту, на сплату процентів, а у перших двох, крім того, повернення комісії, пов`язаної з наданням кредиту. Як вбачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, [PERSON] взагалі не вносила кошти на виконання умов договору, сама вона не надала доказів сплати коштів, тому заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню в повному обсязі. Проценти за користування кредитом нараховані відповідно до умов договору, тому також підлягають стягненню. Домовленість щодо нарахування комісії за надання кредиту відповідає вимогам законодавства щодо захисту прав споживачів, тому підлягає сплаті. Позивачем також заявлена вимога стягнення з відповідачки неустойки в сумі 2000 грн., проте ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, яким період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд відхиляє доводи позивача на відсутність заборони на нарахування неустойки за невиконання зобов`язань за договорами споживчого кредитування, відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким з 24 січня 2024 року дозволено нарахування неустойки. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Доводи позивача зазначених висновків не спростовують, а лише зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, тому підлягають відхиленню. Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно розміру задоволених вимог 82,27 %.

Outcome: partial