Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

25.11.2025 представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 1649281 від 08.06.2024 в розмірі 47250,00 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.06.2024 між ТОВ «Слон Кредит» і [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «Слон Кредит» в електронній формі та з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1649281. За умовами цього договору [PERSON] надано кредит у розмірі 7 000,00 грн на строк 359 днів із встановленням плати за користування кредитом в розмірі 1,5 % в день (стандартна процентна ставка) та 1,05 % в день (знижена процентна ставка). 27.06.2025 між ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу № 27062025, на підставі якого ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Внаслідок порушення [PERSON] умов кредитного договору № 1649281 від 08.06.2024, неповернення суми кредиту та несплати процентів у встановлені договором строки, заборгованість відповідача за договором становить 47250,00 грн, з яких 7 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 36750,00 грн заборгованість за процентами, 3 500,00 грн штрафні санкції. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] вищевказаний розмір заборгованості, а також судові витрати, які складаються з 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2025 дану справу за територіальною юрисдикцією (підсудністю) передано на розгляд до Шептицького міського суду Львівської області. Ухвалою від 24.12.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 28.01.2026 з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 28.01.2026 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а розгляд справи відкладено на 04.03.2026. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, 04.03.2026 у судове засідання не з`явилися. Представник позивача просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач 16.02.2026 подала заяву про розгляд справи у її відсутності. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 08.06.2024 між ТОВ «Слон Кредит» і [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікційної системи кредитодавця та з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е188 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1649281. За цим договором ТОВ «Слон Кредит» зобов`язалось надати [PERSON] кредит у гривні, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 договору). Укладаючи кредитний договір № 1649281, сторони погодили, зокрема, суму кредиту (загальний розмір), яка складає 7 000,00 грн (п. 1.3 договору), строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів (п. 1.4 договору), тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка 1,5 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 договору (п. п. 1.5, 1.5.1 договору). Окрім того, в п. 1.5.2 договору передбачено розмір зниженої процентної ставки 1,050 % в день, яка застосовується, якщо споживач (позичальник) до 18.06.2024 або протягом трьох календарних днів після вказаної дати сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Відповідно до умов п. 3.1 договору проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». За змістом п. 1.7 договору денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1,50 % в день (п. п. 1.7.1 договору), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1,49 % в день (п. п. 1.7.2 договору). Як відомо зі змісту п. 2.1 договору, його сторони погодили, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 6.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем (позичальником) зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, останній зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 355,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 70,00 грн, починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Економічна сутність штрафу - грошова сума, яку споживач повинен сплатити товариству у випадку порушення строків сплати кредиту та/або процентів. Штрафи за договором нараховуються для цілей бухгалтерського/податкового обліку у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення споживачем зобов`язань за цим договором, обмежується сумою визначеною, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 6.4.1 6.4.3 договору). До позовної заяви, серед іншого, долучено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 1649281 від 08.06.2024), паспорт споживчого кредиту, які підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також копію офіційних правил програми лояльності ТОВ «Слон Кредит» для споживачів сервісу «Slon Credit» по продукту «Комфортний» від 10.01.2023 року, правил надання коштів або банківських металів у кредит ТОВ «Слон Кредит» (нова редакція) від 22.04.2024. Як відомо з інформаційного листа ТОВ «Пейтек» № 20250702-932 від 02.07.2025 між ТОВ «Пейтек» і ТОВ «Слон Кредит» 06.06.2022 було укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1. На підставі вказаного договору 08.06.2024 ТОВ «Пейтек» здійснено транзакцію № eec0c7f1-a886-4edc-a123-38d2a7e7daef (номер транзакції в системі ТОВ «Слон Кредит» - 16492811717829133) та перераховано 7 000,00 грн на картку № [NUMBER] . Згідно з відповіддю № 20.1.0.0.0/7-260203/35798-БТ від 09.02.2026 в АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , на яку 08.06.2024 здійснено переказ коштів на суму 7 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, складеної ТОВ «Слон Кредит», станом 25.07.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1649281 від 08.06.2024 становила 47250,00 грн, з яких 7 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 37485,00 грн заборгованість за відсотками, 3 500,00 грн штраф/пеня. Зі змісту цього розрахунку відомо також, що 18.06.2024 відповідачем сплачено 735,00 грн відсотків, нарахованих за перший період строку кредитування. 27.06.2025 між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (фактор) і ТОВ «Слон Кредит» (клієнт) було укладено договір факторингу № 27062025, за умовами п. 1.1 якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнтові. Сторони цього договору погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 3 (п. 1.2 договору). 27.06.2025 ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» складено акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27062025 від 27.06.2025, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого до фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників. На підтвердження відступлення на користь позивача права вимоги за кредитним договором № 1649281 від 08.06.2024до позовної заяви долучено витяг з реєстру боржників від 27.06.2025. 14.06.2014 між [PERSON] та [PERSON] , яка є відповідачем по справі, було укладено та зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з копією військового квитка [PERSON] серії [NUMBER] від 13.11.2020 чоловік відповідачки з 05.11.2020 був призваний у Збройні Сили України. Так, згідно довідки військової частини № [NUMBER] від 02.01.2026, старший солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 05.11.2020 по теперішній час. Окрім цього, згідно довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України військової частини № [NUMBER] від 02.01.2026, старший солдат [PERSON] , дійсно в період з 03.06.2022 по 21.09.2022; з 22.09.2022 по 02.01.2023; з15.01.2023 по 12.07.2023; з 25.07.2023 по 13.12.2023; з 26.12.2023 року по 01.04.2024; з 14.04.2024 по 01.07.2024; з 14.07.2024 по 21.08.2024; з 04.10.2024 по 19.11.2024; з 02.12.2024 по 13.04.2025; з 01.05.2025 по 18.12.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в: Межівській селищній територіальній громаді Синельниківського району Дніпропетровської обл., Новопавлівській селищній територіальній громаді Синельниківського району Дніпропетровської обл. Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що надані докази відповідачкою підтверджують той факт, що вона є дружиною військовослужбовця [PERSON] , який перебуває на військовій службі по теперішній час. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід задовольнити частково з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). 24.12.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-ІХ від 22.11.2023 року), яким, серед іншого, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частинами чотири шість. Так, у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023 року) визначено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). В силу ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Відповідно до приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що 08.06.2024 між ТОВ «Слон Кредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 1649281, право вимоги за яким надалі перейшло до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». За умовами вказаного кредитного договору відповідачу перераховано кредитні кошти в розмірі 7 000,00 грн на строк 360 днів із встановленням плати за користування кредитом в розмірі 1,50 % у день (стандартна процентна ставка) та 1,050 % в день (знижена процентна ставка). Отримавши кредит, [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість. Щодо розміру заборгованості [PERSON] за договором № 1649281 від 08.06.2024, суд звертає увагу на таке. Згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Вказані зміни були внесені у п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024, який набрав чинності 18.05.2024. Тобто, починаючи з 18.05.2024, дружинам (чоловікам) військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Цей припис Закону є самостійною нормою і дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження №61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Із змісту згаданої постанови Верховного Суду вбачається, що позовні вимоги в частині стягнення процентів не можуть бути задоволенні судом, якщо буде встановлено (шляхом доведення обставин), що боржник (позичальник) має право на пільги згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а без встановлення наявності у позичальника пільг є всі підстави для стягнення процентів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є дружиною військослужбовця Збройних Сил України [PERSON] , який з 05.11.2020 по даний час проходить військову службу за контрактом та приймав у вищезазначені періоди участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Аналіз змісту п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та долучені до апеляційної скарги документи дають підстави для висновку, що вказані положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (щодо особливостей призову/прийняття) поширюються на осіб, зарахованих до списків особового складу військової частини, оскільки з моменту зарахування наказом командира вони набувають статусу військовослужбовців та обліковуються в частині. Таким чином, відповідачка [PERSON] , будучи дружиною військовослужбовця [PERSON] , має право на пільги в частині нарахування процентів за користування кредитом, встановлені Законом, з 08.06.2024. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитними коштами відповідачці нараховувались по 08.06.2024 по 27.06.2025 включно, в той час, як починаючи з 08.06.2024, такі не підлягали нарахуванню з підстав, викладених вище. Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості по процентам, який станом на 27.06.2025 становив 36750,00грн не підлягає до задоволення. Водночас в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, слід зарахувати сплачені відповідачкою 18.06.2024 відсотки в сумі 735,00грн. Також відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з відповідачки не підлягає стягненню штрафу у сумі 3 500,00 грн, нарахованого у зв`язку із невиконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором. Окрім того, вказана сума штрафу не підлягає стягненню з відповідача і за період після його звільнення з військової служби в силу п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1649281 від 08.06.2024 в розмірі 6265,00 грн, з яких 6265,00 грн заборгованість за тілом кредиту. Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги до позовної заяви, долучено копії договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, заявки № 12573 від 21.10.2025 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, ордера на надання правничої допомоги серії АІ № 2051488 від 19.11.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 від 18.09.2020, акта № 12573 від 19.11.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, рахунку на оплату № 12573-19/11-2025 від 19.11.2025 за договором № 10/12-2024 від 10.12.2024. Так, за договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладеним між адвокатом Столітнім М. М. і ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (клієнт), клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 договору). Розділом 4 вказаного договору передбачено, серед іншого, порядок оплати послуг адвоката, обставини, які враховуються при визначені розміру гонорару. Згідно з п. 4.8 договору клієнт здійснює оплату гонорару адвоката згідно з узгодженим та підписаним актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду по справі законної сили. В постанові від 31.07.2024 року в справі № 295/7967/23 Верховний Суд звернув увагу на те, що згідно з вимогами частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом вказаних вимог закону розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги в разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена. Згідно з актом № 12573 від 19.11.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року адвокат Столітній М. М. надав ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» послуги професійної правничої допомоги загальною вартістю 10 000,00 грн. В додатковій постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, одним із критеріїв визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність. Суд звертає увагу на те, що до заявленої вартості наданої адвокатом Столітнім М. М. правничої допомоги включено представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1649281 від 08.06.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] , в тому числі участь у судових засіданнях, вартістю 1 640,00 грн (п. 10 акта № 12573 від 19.11.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно з договором № 10/12-2024 від 10.12.2024). Однак, як видно з матеріалів справи, представник позивача не брав участі в жодному судовому засіданні в цій справі та заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність. Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час (адвокат не приймав участь у судових засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2000,00 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також у силу вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 321,19 грн сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial