Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

09.12.2025 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2498 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122086900:02:002:0065 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 332463, виданий 30.12.2010 року відділом Держкомзему у Ізмаїльському районі Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011052104081). Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , за життя спадкодавець залишила заповіт на користь позивача, спадщину позивач прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем за однією адресою, однак письмовою відповіддю державного нотаріуса, їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] її матері [PERSON] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за їх відсутністю, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю № [NUMBER] від 17.02.2000 року, виданого Утконосівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (1/2 частка) та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 22.03.2000 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1779 (1/2 частка), що також підтверджено відповіддю на запит № 34 від 23.01.2026 року, наданої КП «Ізмаїльське МБТІ»; - земельна ділянка площею 0,2498 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5122086900:02:002:0065, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 332463, виданого 30.12.2010 року відділом Держкомзему у Ізмаїльському районі Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011052104081, що також підтверджено відповіддю на запит № 275/340-26, наданою 09.02.2026 року Управлінням забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру в Одеській області. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.04.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 08.09.2006 року секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Л.П. Каракач., зареєстрованого в реєстрі за № 167, [PERSON] заповіла все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона за законом матиме право [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 84040143 від 02.02.2026 року, наданої Ренійською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 08.09.2006 року, зареєстрований за № 167 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку, відсутні. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 914, виданою 11.11.2025 року Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса від 26.08.2025 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved