Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №8105884, за умовами якого відповідач отримав 2500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надав відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач, зі свого боку не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість. 29.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №97-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №8105884 від 21.01.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 10475 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2500 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 7500 грн., прострочена заборгованість за комісією 475 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №8105884 від 21.01.2023 в сумі 10475 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн. Ухвалою від 03.12.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 14.01.2026 задоволено клопотання представника позивача та витребувано у АТ «ПУМБ» інформацію щодо надходження коштів на банківську картку відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відзив на позовну заяву не надав. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише докази, надані позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 21 січня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №8105884 (далі кредитний договір), згідно якого ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 2500 грн., загальним строком на 105 днів з 21.01.2023, пільговим періодом 15 днів та поточним періодом 90 днів, до 06.05.2023, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у строк до 05.02.2023 (рекомендована дата), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 06.05.2023 (останній день строку кредитування). Відповідно до п.п. 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору комісія за надання кредиту 475 грн., яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 750 грн., які нараховуються за ставкою 2,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 6750 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням [NUMBER] . Відповідно до п.2.5 договору відповідач зобов`язаний здійснити сплату заборгованості по кредиту/сплату комісії за управління та обслуговування кредиту одним з способів, зазначених на сайті кредитодавця (а.с.11-16). Додатком №1 до договору є графік платежів (а.с.16, зворот), згідно якого до сплати 06.05.2023 визначено 10475 грн., з яких 2500 сума кредиту, 475 грн. комісія за надання кредиту, 7500 грн. проценти за користування кредитом. Згідно довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію (а.с.18), відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором №8105884 від 21.01.2023. Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R24254, який направлений позичальнику 21.01.2023 1:32:07 на номер телефону, вказаного анкеті-заяві на кредит та у кредитному договорі. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст.207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюєься до письмової форми. Згідно копії платіжного доручення від 21.01.2023 ТОВ «Мілоан» через ТОВ «Контрактовий дім» було перераховано 21.01.2023 на картку № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 2500 грн. (а.с.19, зворотній бік). Згідно довідки АТ «Перший Український міжнародний банк» №КНО-07.8.5/1410БТ від 29.01.2026, на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні. Операція зарахування на суму 2500 грн. (відправник ТОВ «ФК «Контрактовий дім») 21.01.2023 проведена на рахунок № [NUMBER] у гривні. Переказ був ініційований ТОВ «Контрактовий дім» (а.с.55). Таким чином, факт отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Мілоан» у розмірі 2500 грн. знайшов своє підтвердження. 29 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №97-МЛ, відповідно до п.1.1 якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками (портфель заборгованості) (а.с.21, зворотній бік а.с.25). 29.08.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладена додаткова угода №2 до договору про відступлення прав вимоги №97-МЛ від 29.05.2023 (а.с.29). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 10.09.2025 до договору відступлення прав вимог 97-МЛ від 29.05.2025 (у новій редакції згідно додаткової угоди №1 від 26.08.2025), до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №8105884 від 21.01.2023 в розмірі 10475 грн., з яких: 2500 грн. заборгованість по тілу кредиту, 7500 грн. заборгованість за відсотками, 475 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до претензії ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» від 04.11.2025, направленої на адресу [PERSON] , останньому повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №8105884 від 21.01.2023, з вимогою погашення 10475 грн. на рахунок позивача (а.с.31, зворотній бік). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №8105884 від 21.01.2023, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 12.11.2025 складає 10475 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 2500 грн., прострочена заборгованість за відсотками 7500 грн., заборгованість за комісією 475 грн. (а.с.20-21). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] 21.01.2023 було укладено кредитний договір №8105884, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. на строк 105 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісії. Для підписання кредитного договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов договору. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. За умовами кредитного договору відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. TOB «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в загальній сумі 2500 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, зазначену у кредитному договорі. В порушення умов укладеного кредитного договору, відповідач не сплатив своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 29 травня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №97-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. 29.08.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладена додаткова угода №2 до договору про відступлення прав вимоги №97-МЛ від 29.05.2023. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 10.09.2025 до договору відступлення прав вимог 97-МЛ від 29.05.2025 (у новій редакції згідно додаткової угоди №1 від 26.08.2025), до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №8105884 від 21.01.2023 в розмірі 10475 грн., з яких: 2500 грн. заборгованість по тілу кредиту, 7500 грн. заборгованість за відсотками, 475 грн. заборгованість за комісією. Отже, вищенаведені докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідача за договором позики №8105884 від 21.01.2023. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №8105884 від 21.01.2023, станом на 12.11.2025 заборгованість відповідача складає 10475 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 2500 грн., прострочена заборгованість за відсотками 7500 грн., заборгованість за комісією 475 грн. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором, не довів відсутність заборгованості. Доказів того, що відповідач виконала свій обов`язок позичальника первісному кредитору, відповідачем суду також не надано. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №8105884 від 21.01.2023 у розмірі 10475 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1. п.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1, 2 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Усенка М.І. та ордер на надання правничої допомоги; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Адвокатського об`єднання «Апологет»; копію договору про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І.; Акт наданих послуг №Д/8133 від 12.11.2025 на суму 8000 грн.; детальний опис наданих послуг до акту №Д/8133 від 12.11.2025 за договором про надання правової допомоги, які включають в себе усну консультацію клієнта, ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погодження правової позиції клієнта у справі, складення позовної заяви, подання заяви до суду (а.с.40-42). Отже, наявні в матеріалах справи докази підтверджують витрати позивача на правничу допомогу. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved