Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача. 26 вересня 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла позовна заява ТОВ «Українські Фінансові Операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 18 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4065831, відповідно до якого, [PERSON] наданий кредит у сумі 13 500,00 грн на строк 360 днів з 18 жовтня 2023 року до 12 жовтня 2024 року, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , зі сплатою відсотків. 26 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №26.07.2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» за плату, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Відповідачка порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 91 797,40 грн. Позивач, посилаючись на статті 509, 525-527, 530, 598-599, 610, 615, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, статті 4, 19, 28, 137, 141, 175-175, 274, 276-277 ЦПК України, просить: стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4065831 від 18 жовтня 2023 року в розмірі 91 797,74 грн; судові витрати у розмірі 2 422,40 грн; витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 20 жовтня 2025 року до суду від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідачки просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивований тим, що 10 жовтня 2023 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище відповідачки (дружини) після державної реєстрації шлюбу [PERSON] . [INFO] у відповідачки та [PERSON] народилася донька - [PERSON] . З 08 березня 2024 року по сьогоднішній день [PERSON] не працює, не отримує доходу, а здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку. Матеріальний стан в родині відповідачки складний. Чоловік відповідачки [PERSON] з 10 жовтня 2019 року є військовослужбовцем та призваний на строкову військову службу і направлений у військову частину № [NUMBER] . 28 квітня 2022 року [PERSON] уклав з Міністерством внутрішніх справ України контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб сержантського та старшинського складу на 3 роки. 13 квітня 2023 року Головним управлінням Національної гвардії України чоловіку [PERSON] видане посвідчення серія [NUMBER] , в якому зазначено про те, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. 12 серпня 2023 року між [PERSON] та Міністерством внутрішніх справ України укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантом Національної академії Національної гвардії України. Наказом Т.в.о. начальника НА НГУ від 12 серпня 2023 року № 236 [PERSON] з 12 серпня 2023 року зараховано в списки перемінного складу та призначено на посаду курсанту НА НГУ. З 05 квітня 2025 року [PERSON] зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] на всі види забезпечення. [PERSON] з 07 квітня 2025 року по теперішній час перебуває на службі у військовій частині [NUMBER] [INFO] . З 04 червня 2025 року по теперішній час приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. З 20 травня 2025 року до 21 травня 2025 року та з 04 квітня 2025 року до 30 червня 2025 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Отже, належними та допустимими доказами відповідачкою доведено, що [PERSON] , як в момент укладання кредитних договорів, так і станом на сьогоднішній день є дружною військовослужбовця [PERSON] , тому правильним є висновок про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки 78 297,79 грн процентів за користування кредитом є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки на відповідачці, як на дружину військовослужбовця [PERSON] поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідачка не погоджується зі стягненням з неї 10 000,00 грн у відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки справа є нескладною і об`єктивно не потребувала значного часу для виконання адвокатом необхідних робіт; обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у справі є незначним; ціна позову є незначною, результати вирішення даної судової справи не мають публічного інтересу і жодним чином не можуть вплинути на репутацію позивача. Отже, стягнення з відповідачки судом 10 000,00 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу є невиправданим та необґрунтованим, а тому не підлягають задоволенню у такому розмірі. 20 жовтня 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що відповідачка не заперечує щодо укладення Договору від 18 жовтня 2023 року № 4065831 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, отримання коштів в сумі 13 500 грн, перехід права вимоги до позивача як нового кредитора. Відповідач заперечує щодо умов Договору в частині розміру денної відсоткової ставки та нарахувань відсотків позивачем, як новим кредитором. Позивач висловлює наступну правову позицію. Станом на дату укладення Договору були відсутні жодні законодавчі обмеження щодо розміру денної відсоткової ставки. За договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Відповідно до частини третьої статті 8 Закону про споживче кредитування обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частини перша та третя статті 653 ЦК України). Таким чином, у разі внесення змін до договору про споживчий кредит в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону про споживче кредитування щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до договору про споживчий кредит». Позичальником, у подальшому не було ініційовано жодних змін до Договору № 4065831 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 жовтня 2023 року. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року в справі №199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2024 року в справі №426/4264/19 (провадження № 61-7310св24) зазначив, що висновки судів про застосування до спірних правовідносин пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставними та необґрунтованими, оскільки положення цього закону стосуються виключно мобілізованих позичальників та за фактичних обставин у справі, встановлених під час неодноразового її розгляду, на спірні правовідносини не поширюються. Так, 28 квітня 2022 року [PERSON] уклав з Міністерством внутрішніх справ України контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб сержантського та старшинського складу на 3 роки. Отже, на момент укладення Договору № 4065831 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 жовтня 2023 року, [PERSON] проходив військову службу за контрактом, а не як мобілізований згідно Указу Президента України, тому відсутні правові підстави для застосування пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», щодо звільнення від сплати відсотків. Розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критеріям необхідності, співмірності та ціноутворенню у місті Києві. 08 грудня 2025 року до суду від представника відповідачки надійшли додаткові пояснення, в яких представник відповідачки просить відмовити у задоволенні позовних вимог.. 2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Представник позивача просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідачки просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомила. 3.Фактичні обставини справи, встановлені судом. Суд встановив, що 18 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура України» та [PERSON] укладений Договір № 4065831 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (арк. с. 22-36). Відповідно до зазначеного договору, ТОВ «Лінеура Україна» надав [PERSON] грошові кошти в сумі 13 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Інші істотні умови договору: строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентівкожні 15 днів, стандартна процентна ставка 2,00 % в день, зазначено рахунок позичальника [NUMBER] . Також відповідачка підписала Паспорт споживчого кредиту, яким визначені умови надання кредиту (арк. с. 17-20). ТОВ «Лінеура Україна» на виконання умов Договору № 4065831 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 жовтня 2023 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 13 500,00, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» № 20240726-3296 від 26 липня 2024 року, згідно з яким успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 18 жовтня 2023 року о 16 годині 37 хвилин 19 секунд на суму 13 500,00 грн, призначення платежу зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (арк. с. 46). Згідно із повідомленням № 20.1.0.0.0/7-20251015/0256 від 21 жовтня 2025 року АТ «Акцент-Банк», в банку на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] емітована банківська платіжна картка [NUMBER] . Згідно із платіжною інструкцією № 051615722470.128 від 18 жовтня 2025 року, [PERSON] 18 жовтня 2023 року були зараховані кошти в сумі 13 500,00 грн (арк. с . 200-203). Реквізити банківської карти, у якій зазначені у повідомленні АТ «Акцент-Банк» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідачки, які вказані нею у Договорі № 4065831 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 жовтня 2023 року. Згідно із розрахунком заборгованості за Договором № 4065831 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 жовтня 2023 року, заборгованість [PERSON] станом на 26 липня 2024 року складає: 13 499,95 грн - заборгованість по тілу кредиту; 57 507,87 грн - заборгованість за відсотками по кредиту, загальна сума заборгованості 71 007,82 грн (арк. с. 65-70). Таким чином встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. 26 липня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 26/07/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» за плату, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (арк. с. 91-99). Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 26 липня 2024 року до договору факторингу №26/07/2024 від 26 липня 2024 року позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] щодо погашення заборгованості за Договором № 4065831 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 жовтня 2023 року в розмірі 71 007,82 грн, яка складається з 13 499,95 грн - заборгованість по тілу кредиту; 57 507,87 грн - заборгованість за відсотками по кредиту (арк. с. 63-64). В межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачкою, ТОВ «Українські фінансові операції» за період з 27 липня 2024 року до 11 жовтня 2024 року (77 календарних днів) здійснив нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 20 790,00 грн (13 500,00 грн х 2,00/%= 269,999 грн х 77 = 20 789,923 грн) (арк. с. 71-72). З урахуванням наведених обставин, відповідачка має заборгованість перед позивачем за Договором № 4065831 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18 жовтня 2023 року загальною сумою 91 797,74 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 13 499,95 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 57 507,87 грн, нарахованих процентів ТОВ «Українські фінансові операції» за 77 календарних днів 20 790,00 грн. Згідно із Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00054089602 від 09 жовтня 2025 року, 10 жовтня 2023 року [PERSON] та [PERSON] одружилися, подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] » (арк. с. 138-139). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (арк. с. 166). 28 квітня 2022 року [PERSON] уклав контракт з Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України полковника [PERSON] про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб сержантського та старшинського складу, укладений на три роки (арк. с. 162-163). Згідно із Довідкою № 558 від 09 серпня 2023 року, виданою Військовою частиною [NUMBER] , старший солдат [PERSON] з 25 лютого 2022 року до 03 квітня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в місті Чернігові (арк. с. 164) Згідно із Витягом з наказу начальника Національної академії Національної гвардії України (по стройовій частині) № 236 від 12 серпня 2023 року, зараховано в списки перемінного складу та на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта та вважається таким, що уклав контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантом Національної академії Національної гвардії України строком на період навчання з 12 серпня 2023 року [PERSON] , який зарахований на денну форму навчання на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра тактичного рівня підготовки за спеціальністю 251 «Державна безпека», освітня програма «Робота з персоналом у підрозділах НГУ» (арк. с. 153). Згідно із Контрактом про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України від 12 серпня 2023 року, [PERSON] 12 серпня 2023 року уклав контракт з Національною академією Національної гвардії України про проходження військової служби (навчання). Чинність контракту припинено 04 квітня 2025 року у зв`язку з відрахуванням через небажання продовжувати навчання на підставі частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зі списків особового складу навчального закладу, виключений наказом начальника Академії від 04 квітня 2025 року № 99 о/с (арк. с. 154). Згідно із Довідкою № 3718 від 24 червня 2025 року, виданою Військовою частиною [NUMBER] , старший сержант [PERSON] з 07 квітня 2025 року по теперішній час перебуває на службі у військовій частині [NUMBER] [INFO] . З 04 червня 2025 року приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (арк. с. 151). Згідно із Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 2750 від 08 липня 2025 року, наданою Військовою частиною [NUMBER] , старший сержант [PERSON] в період з 20 травня 2025 року до 21 травня 2025 року, з 04 червня 2025 року до 30 червня 2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в селі Івано-Дар`ївка Бахмутського району Донецької області (арк. с. 150). Згідно із Витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] [INFO] № 93 від 07 квітня 2025 року, зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення сержанта [PERSON] , який прибув для проходження військової служби за призовом під час мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» із Національної академії Національної гвардії України (м. Харків) та захований наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 28 березня 2025 року № 98 о/с у розпорядження командира військової частини [NUMBER] , 05 квітня 2025 року (арк. с. 152). 13 квітня 2023 року [PERSON] отримав посвідчення серії [NUMBER] (арк. с. 155). Згідно із Відомостями про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб від 07 березня 2025 року, [PERSON] з 08 березня 2024 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (арк. с. 167). 4.Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої, третьої, четвертої, сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частин першої, третьої статті 512 ЦК України, передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Матеріалами справи підтверджується, що 18 жовтня 2023 між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» був укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4065831 в електронній формі, шляхом надсилання позикодавцем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки. Договір про надання кредиту є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості, відповідачкою та представником відповідачки не спростовано. Відповідачка була вільна в укладанні зазначеного договору та була обізнана із умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодилася, підписавши електронним підписом кредитні документи. Своїми діями [PERSON] погодилася з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами. Щодо вимог позивача про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, вимога щодо зобов`язання орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% суперечить нормі Цивільного кодексу України та задоволенню не підлягає. Щодо посилання представника відповідачки, про те, що позивачка є дружиною військовослужбовця і на неї поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме в частині нарахування відсотків, суд виходить з наступного. Частиною 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З аналізу вказаної норми права вбачається, що пільги щодо нарахування відсотків та штрафних санкцій за договорами кредиту мають такі категорії військовослужбовців: - які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову; - інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції або у відсічі збройної агресії РФ проти України. З наданих представником відповідачки доказів слідує, що [PERSON] у період з 18 жовтня 2023 року (дата укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту) до 26 липня 2024 року (остання дата нарахування процентів за кредитом) не був призваним за мобілізацією на військову службу, а проходив навчання за контрактом у Національній академії Національної гвардії України та не перебував у цей період у зоні бойових дій. [PERSON] зарахований до складу військової частини лише 07 квітня 2025 року. Відтак приписи частини 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо заборони нарахування відсотків по кредиту та пені на відповідачку, як на дружину військовослужбовця не поширюються. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідачки на користь позивача 91 797,74 грн заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4065831 від 18 жовтня 2023 року, яка складається з: 13 499,95 грн заборгованості за тілом кредиту, 78 297,87 грн заборгованості за процентами. При вирішенні заяви позивача про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Порядок розподілу судових витрат визначений у статті 141 ЦПК України. Відповідно до частин першої та другої цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представництво інтересів позивача у даному провадженні здійснював адвокат Дідух Є. О. на підставі Договору про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року (арк. с. 83-84). На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, до позовної заяви додані: Акт прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 10 вересня 2025 року згідно Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року; детальний опис робіт (наданих послуг) № 4065831 від 10 вересня 2025 року, заяву № 4065831 на виконання доручення від 25 вересня 2024 року (арк. с. 37-40). Представник відповідачки у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях заперечує щодо стягнення з відповідачки на користь позивача 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Суд враховує, що в даній категорії справ усталена судова практика, позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, суд дійшов виновку стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. З урахуванням положень частини першої статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку стягнути з відповідачки на користь позивача 2 422,40 грн сплаченого судового збору при поданні позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial