Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (даліпозивач) звернулася до Миронівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 12.09.2015 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Шлюб був зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільнрого стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про що складено актовий запис № 1264 і підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 12.09.2015 року (а.с.5). Від шлюбу мають мальлітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданим 01.06.2016 р. Червонозаводським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області , актовий запис № 545, (а.с.10). Позивачка зазначила, що після реєстрації шлюбу з відповідачем вони проживали у місті Харкові в будинку [ADDRESS] . Але, після вторгнення російської федерації на територію України, змушені були шукати прихисту та переїхали жити до міста Дніпро. Оскільки там було теж неспокійно, у березні 2022 року переїхали до міста Миронівка Київської області. З червня 2025 року, після неодноразових непорозумінь та сварок з відповідачем, позивачка забрала свої речі та переїхала з дитиною проживати в інший будинок в селі Росава Обухівського району Київської області, де проживає на даний час з іншим чоловіком. Цей факт підтверджуєтьсґ довідкою від 10 грудня 2025 року № 15/16-24/321, виданої Росавським старостинським округом №16 Миронівської міської ради про те, що [PERSON] , [INFO] та її донька [PERSON] , проживають без реєстрації в [ADDRESS] . Шлюбні стосунки з відповідачем остаточно припинені, оскільки під час проживання у шлюбі, вони перестали знаходити спільну мову, між подружжям значно погіршилися стосунки, стали виникати суперечки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, спільного побуту, відсутністю взаємних прав та обов`язків по утриманню сім`ї. Такі стосунки призвели до того, що сторони незворотньо втратили почуття любові та поваги один до одного, охолодження стосунків, втрати прихильності, поваги і довіри, які є основою спільного життя. Вважає, що зазначені обставини негативно впливають на виховання дитини, психологічний клімат у сім`ї. Подальше збереження сім`ї втратило будь-який сенс. За таких обставин, позивачка важає, що примирення між сторонами неможливе, просить шлюб розірвати. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 15.01.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач та представник позивача [PERSON] про розгляд справи повідомлені налезним чином. 16.01.2026 року відповідачу було надіслано судову повістку та позовну заяву з додатком за місцем його проживання. Відповідач 04.03.2026 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі №911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, та клопотань до суду не направляв, тому в силу частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється (частина друга статті 247ЦПК). Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Перевіривши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, який належить задовольнити повністю з таких мотивів. Судом встановлено, що сторони з 12.09.2015 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.09.2015 року, зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільнрого стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про що складено актовий запис № 1264. Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім`ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивачка вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки ведення спільного господарства та шлюбні стосунки фактично припинено. Встановлено, що розлад в сім`ї позивача носить не тимчасовий, а тривалий характер, сторони не змогли створити в сім`ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного, сімейні відносини припинені. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, оскільки відносини, які склалися між подружжям суперечать інтересам позивача. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач, який наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до квитанції на переказ готівки № 14 від 17.12.2025 позивачем, при зверненні з даною позовною заявою, сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 112, 115 СК України,

Outcome: approved