Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги наступним. 14 лютого 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 385319169, на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року №28/1118-01 право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 20190103, відповідно до якого останнє набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 815,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 815,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Позивач просив стягнути вказані суми, а також сплачений при зверненні до суду судовий збір. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував(а.с. 3). Відповідач, повідомлений про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення повістки рекомендованим повідомленням, оголошення на сайті суду, у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду (а.с. 34, 35). Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки сторони повідомлені вчасно та належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем підпадають під вид цивільно-правових відносин - зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного. Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610,611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановлено, що 14 лютого 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 385319196, кредитний договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчить п. 4.4 кредитного договору. Кредит надано у національній валюті, сторонами було узгоджено всі умови укладеного договору про надання фінансового кредиту, а саме - розмір кредиту, строк, відсотки. Відповідно до п. 1.1 договору товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит в сумі 5 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані відповідно п. 1.4 кредитного договору. Строк кредитування 30 днів від дати отримання кредиту, з можливістю продовження строку кредитування, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється к розмірі 0,01 % в день, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений в п. 1.3 договору, базова процентна ставка за понадстрокове користування кредитом становить 1,70 відсотків в день, починаючи з доти укладення договору і до дня повного повернення кредиту(а.с. 5,6). У відповідності з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 03 січня 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20190103, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с. 8-9). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 26 грудня 2019 року до договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 815,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 815,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 10). Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 385319169 від 14 лютого 2019 року, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів. Загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 11 815,00 грн. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 11 815,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати у вказаному розмірі.

Outcome: approved