Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

І.Короткий зміст заяви 09.03.2026 [PERSON] в інтересах [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що 28.10.2022 вони з [PERSON] уклали шлюб, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2024 у справі №161/3599/24. У шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Рішеннями Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №161/20626/23 та від 28.01.2025 у справі №161/1289/25 щодо [PERSON] було видано обмежувальні приписи на строк відповідно 6 (шість) місяців і 1 (один) місяць, якими йому було визначено декілька заходів тимчасового обмеження його прав та покладено на нього декілька обов`язків. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2025 у справі №161/3598/25 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. [PERSON] з невідомих причин досі не відбуває покарання у вигляді обмеження волі. Наразі його дії проявляються у нав`язливому контактуванні, з`явленні поблизу місця проживання, перебування та інших формах небажаної уваги, що має ознаки психологічного тиску. Такі дії викликають у заявниці обґрунтоване відчуття страху за власну безпеку та безпеку дитини, створюють постійну напружену психологічну атмосферу та перешкоджають нормальному і спокійному життю сім`ї. Особливо негативно така поведінка впливає на малолітню дитину, оскільки створює для неї стресову ситуацію, що може шкодити її психологічному стану, розвитку та відчуттю безпеки. Факти переслідування та психологічного тиску свідчать про реальну загрозу продовження домашнього насильства та необхідність негайного судового реагування з метою запобігання подальшим протиправним діям. Враховуючи, що [PERSON] навіть після винесення вироку не утримується від таких дій, існує високий ризик їх продовження або ескалації. З огляду на викладене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, забезпечення її безпеки, психологічного спокою та належних умов для життя і розвитку дитини, просила суд видати обмежувальний припис, яким визначити такі заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на нього такі обов`язки: заборонити йому спілкуватися з [PERSON] ; заборонити йому наближатися на відстань 500 м до місця проживання та інших місць частого відвідування [PERSON] ; заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити йому вести телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. ІІ.Стислий виклад позиції заінтересованої особи Позиція особи, щодо якої подано заяву про видачу обмежувального припису [PERSON] правом на подання відзиву на заяву про видачу обмежувального припису не скористався. Позиція Виконавчого комітету Луцької міської ради Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви про видачу обмежувального припису. Пояснила, що від КП «Луцька міська дитяча поліклініка» надійшла інформація про те, що 30.01.2026 на прийом до лікаря-педіатра прийшов батько [PERSON] без дитини [PERSON] , вимагав призначити їй лікарські засоби від болі в м`язах та суглобах, перебував в збудженому стані, поводив себе неадекватно, агресивно, що викликало занепокоєння в лікаря. Позиція Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Заінтересована особа правом на подання відзиву на заяву про видачу обмежувального припису не скористалася. ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 10.03.2026 заяву про видачу обмежувального припису прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали заяву про видачу обмежувального припису, надали усні пояснення. Представник Виконавчого комітету Луцької міської ради в судовому засіданні підтримала вимоги заяви про видачу обмежувального припису. Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. ІV.Фактичні обставини справи Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.05.2024 у справі №161/3599/24 (набрало законної сили 25.06.2024) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (відомості Єдиного державного реєстру судових рішень). Судовим наказом від 06.03.2024 у справі №161/3634/24 (набрав законної сили 06.03.2024) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (відомості Єдиного державного реєстру судових рішень). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.11.2023 у справі №161/20626/23 (набрало законної сили 28.12.2023) було видано обмежувальний припис щодо [PERSON] , на строк 6 (шість) місяців, яким: заборонено [PERSON] спілкуватися з дружиною [PERSON] та малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] ; заборонено [PERSON] наближатися на відстань 500 м до місця проживання (перебування) [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] , та до інших місць їх частого відвідування; заборонено [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та малолітню дочку [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та малолітньою дочкою [PERSON] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (а.с. 10-12). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2025 у справі №161/1289/25 (набрало законної сили 28.02.2025) було видано обмежувальний припис щодо [PERSON] на строк 1 (один) місяць, яким: заборонено [PERSON] спілкуватися з постраждалою особою [PERSON] ; заборонено [PERSON] , наближатися на відстань 500 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , та до Комунального закладу «Луцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №18 Луцької міської ради», в який ходить малолітня [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонено [PERSON] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її (а.с. 13-17). Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2025 у справі №161/3598/25 (набрав законної сили 18.11.2025) визнано [PERSON] винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2024, зміненого ухвалою Волинського апеляційного суду від 09.07.2024, із розрахунку, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, та призначено остаточне покарання [PERSON] у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) днів. На підставі ст. 91-1 КК України застосовано до [PERSON] обмежувальні заходи, покладено на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 (трьох) місяців (а.с. 19-24). До Служби у справах дітей Луцької міської ради надходить інформація від КП «Луцька міська дитяча поліклініка» та від матері дитини [PERSON] про те, що [PERSON] , перебуваючи на пробаційному нагляді, продовжує переслідувати її та малолітню дитину, чим створює психологічний тиск, загрозу їх безпеці та порушує нормальні умови життя дитини (лист №13-46/357/2026 від 18.02.2026, а.с. 9). V.Мотиви суду та застосоване законодавство Пунктами 3, 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту - Закон) визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону). Зважаючи на наведені правила Закону видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №756/3859/19 зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19, тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. [PERSON] (постраждала особа) є малолітньою дитиною, вона протягом тривалого часу зазнавала зі сторони батька [PERSON] (кривдника) систематичного домашнього насильства. За вчинення таких дій кривдник вже неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, однак свою поведінку не змінив. Дитина потребує захисту у передбаченому Законом порядку, оскільки ігнорування кривдником застосованих до нього працівниками поліції та судом заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо дитини дають підстави вважати, що продовження чи повторне вчинення у майбутньому домашнього насильства з боку кривдника є достатньою мірою вірогідним, а відповідні ризики - високими, що може призвести до настання тяжких або особливо тяжких наслідків. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявником питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 Конвенції, а також права на життя згідно ст. 2 Конвенції та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно з ст. 8 Конвенції. Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для захисту її дитини, а саме звернення до правоохоронних органів, - не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав дитини заявниці. Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку наданим у справі доказам у їх сукупності, оцінивши також ризики, які можуть настати у майбутньому, недопущення повторних випадків домашнього насильства, суд дійшов висновку про необхідність видачі обмежувального припису щодо [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, оскільки саме такий строк тимчасового обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи буде достатнім, обґрунтованим та легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Суд вважає, що видача обмежувального припису з визначеними заходами тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього конкретних обов`язків, на строк 6 (шість) місяців є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфліктної і потенційно небезпечної ситуації, захисту здоров`я дитини заявниці. Отже, заяву про видачу обмежувального припису слід задовольнити.

Outcome: approved