Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 02.02.1992 Новопарафіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області, актовий запис №03. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідачем позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02.2.1992. Від шлюбу дітей не мають. З дружиною позивач до кінця 1993 року проживав разом в селі Новопарафіївка та були зареєстровані за однією адресою в с. Нова Парафіївка. В кінці 1993 дружина повідомила, що не має наміру вподальшому проживати однією сім`єю та йде проживати до своїх батьків. Після цього позивач дружину не бачив і не спілкувався. З 1996 року позивач проживає у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] з якою має спільних дітей [PERSON] , 1997 року народження та [PERSON] , 2005 року народження. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 12.02.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий час для подання заяв по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечують, позов підтримують. Відповідач, належним чином повідомлена про розгляд справи, у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов до суду не подала. Суд, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалася повністю, не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 лютого 1992 року у Новопарафіївській сільській раді Кегичівського району Харківської області, актовий запис №03, що підтверджується актовим записом про шлюб. За цим актовим записом було видано свідоцтво серії 111-ВЛ443391 від 02.02.1992. Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя подружжя не склалося, проживають окремо, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведуть, за таких обставин подальше збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Як вбачається з матеріалів справи сторони на цей час шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Про розподіл майна, що є спільною власністю подружжя в цьому провадженні не заявлено. Сторони неповнолітніх дітей не мають. Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач про зміну прізвища на дошлюбне не заявила. Про розподіл судових витрат не заявлено.

Outcome: approved