Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

EjHxVVNTBNBFBEjHxVVNTBNBFB Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АНДЕРНЕТ" про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування недостовірної інформації. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що через мережу Інтернет йому стало відомо про порушення його особистих немайнових прав. 08.12.2023 у мережі Інтернет було опубліковано недостовірну інформацію на веб сайті [INFO], яка ганьбить ділову репутацію, принижує честь, гідність та фактично є наклепом на нього, що викладена у формі статті під заголовком: «[INFO]»,за посиланням: [INFO]([INFO]). У тексті статті зазначається: «У компанії 4bill виявлено серйозні порушення: екс-керівник відділу продажів [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] звинувачуються у шахрайстві, включаючи рейдерство, створення фіктивних компаній і виведення коштів. Вони захопили регіональне представництво 4bill і запустили під брендом LaFinteca. Створено чотири компанії для виведення коштів: Victo Postanova Sociedad Limitada Softintegra Holding Limitada La Finteca Instituicao de Pagamento LTDA Pagos Nacionales S.A.C. Головне слідче управління НПУ розпочало кримінальне провадження за ч. 3, 4 ст. 190 КК (шахрайство, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та в особливо великих розмірах або організованою групою). 4bill попереджає про ризики співпраці з цими особами і активно захищає свої інтереси.» У зазначеній публікації розміщено фото Позивача та інших осіб, на яких іде в ній посилання. При цьому, як на джерело опублікованої інформації йде посилання на «представника 4bill». Наведені вище обставини, які викладені у тексті зазначених статі є недостовірними даними, що спотворюють дійсні події та факти і не містять жодних доказів або ж посилання на докази на підтвердження опублікованої інформації. Крім того, вказана інформація, в період її публікації на зазначеному веб-сайті була продубльована Телеграм-каналом «ТРУХА» та на сайті [INFO]. Позивач стверджує, що він не підозрюються у масштабному розкраданні грошей компанії 4bill, щодо нього відсутні відкриті кримінальні провадження, підозра у вчиненні кримінального правопорушення йому не вручалась та у розшуку він не перебуває. Позивач зазначає, що він не вчиняв жодних дій всупереч інтересів компанії 4bill, не вчиняв розкрадань обігових коштів компанії, не створював фіктивних компаній для виведення коштів, не здійснював рейдерське захоплення регіонального філіалу 4bill. Не зважаючи на те що вищезазначена стаття, що розміщена на вебсайті [INFO] містить вказівку на автора статті [PERSON], особу автора та його контактні дані встановити неможливо. Лічильник переглядів публікації вказує про 849 переглядів на момент складення цієї позовної заяви. З метою встановлення власника вебсайту [INFO] адвокат позивача Литовченко О.С. за дорученням Позивача звернувся до Дочірнього підприємства «ЦЕНТР КОМПЕТЕНЦІЇ АДРЕСНОГО ПРОСТОРУ МЕРЕЖІ ІНТЕРНЕТ «КОНСОРЦІУМУ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР ПІДТРИМКИ НОМЕРІВ І АДРЕС» та одержав довідку з відомостями про власника веб-сайту або інформацію про його встановлення №49/2025-Д від 21.04.2025. Відповідно до Довідки власником вебсайту [INFO] є Товариство з обмеженою відповідальністю «АНДЕРНЕТ» (ІКЮО 37455272). Перші поширення публікацій аналогічного змісту та із недостовірною інформацією відбулись на веб-сайтах [INFO], [INFO], [INFO]. Статті на вказаних веб-сайтах містили аналогічні за своїм змістом публікації із недостовірною інформацією щодо Позивача за наступними посиланнями: [INFO]([INFO]); [INFO]([INFO]); [INFO]([INFO]). Однак, посилання [INFO]([INFO]), на дату звернення до суду є неактивним, на а посилання [INFO]([INFO]) та [INFO]([INFO]) видалені невідомими особами і їх неможливо переглянути. Наслідки поширення негативної та недостовірної інформації призводять до негативного ставлення суспільства до позивача та шкодять діловій репутації, як посадової особи. На сьогоднішній день недостовірна інформація викладена відповідачем офіційно не спростовувалася. Як наслідок поширена інформація дискредитувала позивача, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 02.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.10.2025 року, що занесена до протоколу судового засідання, підготовче засідання закрито, призначено справу до розгляду по суті. 15.09.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АНДЕРНЕТ» не є володільцем облікового запису та не встановлює порядок і умови використання веб сайту, на який посилається позивач, не є реєстрантом відповідного доменного імені та отримувачем послуг хостингу вказаного доменного імені, не є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб сторінки на вказаному веб сайті, не управляє та/або не розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах вказаної веб-сторінки. Представник позивача у судовому засіданні позові вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Право на повагу людської гідності - це право, що захищає гідність будь-якої особи, забезпечує належне ставлення до неї з боку органів державної влади, інших осіб. Це є одним із видів прав людини, належить до основоположних прав, адже воно є необхідним для нормального існування та розвитку людини, є загальним та є особистим (або громадянським) правом. Статтею 1 Загальної декларації прав людини закріплено: всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Вони наділені розумом і совістю і повинні діяти у відношенні один до одного в дусі братерства. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. За правилами ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, а правилами ст. 297 цьго ж Кодексу встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі та ділової репутації. Судом встановлено, що 08.12.2023 у мережі Інтернет було опубліковано інформацію на веб сайті [INFO], яка, як зазначив позивач ганьбить ділову репутацію, принижує честь, гідність та фактично є наклепом на нього, що викладена у формі статті під заголовком: «[INFO]»,за посиланням: [INFO]([INFO]). У тексті статті зазначається: «У компанії 4bill виявлено серйозні порушення: екс-керівник відділу продажів [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] звинувачуються у шахрайстві, включаючи рейдерство, створення фіктивних компаній і виведення коштів. Вони захопили регіональне представництво 4bill і запустили під брендом LaFinteca. Створено чотири компанії для виведення коштів: Victo Postanova Sociedad Limitada Softintegra Holding Limitada La Finteca Instituicao de Pagamento LTDA Pagos Nacionales S.A.C. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 12 ЦПК України, обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. У разі поширення недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права юридичної особи або її структурного підрозділу, позов вправі пред`явити орган цієї юридичної особи (п. 6 Постанови Пленум Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Положеннями абз. 5 п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, роз`яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто, містить, відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто, доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідності, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Право висловлювати судження, оцінку, думки закріплено також у ст. 10 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», які, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною законодавства України. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як було встановлено в судовому засіданні, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АНДЕРНЕТ» є постачальником електронних комунікаційних послуг (в тому числі послуг доступу до мережі Інтернет), внесене до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг за № 1013. Розпорядженням НАЦІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ ОПЕРАТИВНО-ТЕХНІЧНОГО УПРАВЛІННЯ МЕРЕЖАМИ ТЕЛЕКОМУНІКАЦІЙ від 24.12.2024 № 988/2783 зобов'язано всіх постачальників електронних комунікаційних послуг, які здійснюють свою діяльність на території України здійснити, обмеження доступу (заблокувати доступ) до списку заборонених доменних імен, а також їх піддоменів. Серед заборонених доменів, що становлять небезпеку інформаційній політиці та суверенітету України та підлягали блокуванню, вказано також домен [INFO], про який йде мова в позовній заяві. Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, блокування заборонених доменних імен постачальниками електронних комунікаційних послуг (інтернет-операторами) здійснюється на власних рекурсивних DNS-серверах, а тому, якщо робити запит на пошук домену [INFO] через мережу Товариства, то може підставлятися відповідно адреса ТОВ "Андернет" - DNS- сервера IPv4: [NUMBER] (оскільки блокування сайту Товариством згідно Розпорядження НЦУ зроблено на власному DNS-сервері). Проте, якщо робити запит на пошук ІР адреси домену [INFO] через публічні глобальні та загальнодоступні сервіси/DNS сервери (8.8.8.8. (Google [INFO]) чи 1.1.1.1. Cloudflare) чи за допомогою Консолі операційної системи Microsoft Windows (утиліта cmd.exe) на власному комп'ютері, де домен [INFO] не заблокований, то видається оригінальна (первісна) ІР адреса домену [INFO]: [NUMBER]. Згідно відомостей RIPE NCC (Reseaux IP Europeens Network Coordination Centre) ([INFO]([INFO]), організація яка здійснює розподіл і реєстрацію Інтернет-ресурсів (адреси IPv4, IPv6 і номери автономних систем) в Європі та в Україні ІР адреса [NUMBER] належить: Responsible organisation: Variti+ LLC Abuse contact info: [INFO]([INFO]) Відповідно до п.15 ч. 1. ст. 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого, власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, та/або отримувач послуг хостингу. Власник веб-сторінки - особа, яка є володільцем облікового запису що використовується для розміщення веб-сторінки на веб-сайті, та яка управляє та/або розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах такої веб-сторінки. Власник веб сайту не є власником веб-сторінки, якщо власник веб-сторінки володіє обліковим записом, що дозволяє йому самостійно, незалежно від власника веб-сайту розміщувати інформацію на веб-сторінці та управляти нею (п.15 ч. 1. ст. 1 Закону). Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 р."Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК ( 1618-15 ) в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам необхідно керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації. В даному випадку, суд вважає, що ТОВ "Андернет" не є належним відповідачем по справі, оскільки не є володільцем облікового запису та не встановлює порядок і умови використання веб-сайту [INFO]; не є реєстрантом відповідного доменного імені [INFO]; не є отримувачем послуг хостингу доменного імені [INFO]; не є володільцем облікового запису, що використовується для розміщення веб сторінки на веб-сайті [INFO] та не управляє та/або не розміщує електронну (цифрову) інформацію в межах веб сторінки [INFO]. Товариство не є хостинг-провайдером та не надає послуг хостингу, а є постачальником послуг доступу до мережі Інтернет. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що сторона позивача не довела у встановленому порядку, що її права порушені, в матеріалах справи такі докази також відсутні, а відтак у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

Outcome: dismissed