Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №18.09.2024-100000467 від 18.09.2024 у розмірі 24 800 грн., з яких: 8 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 200 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 600 грн. комісії (пов`язаної з наданням кредиту), 4 000 грн. неустойка, а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачу [PERSON] надано кредит у сумі 8 000 грн., строком на 140 днів з дати його надання (дата повернення (виплати) кредиту 04.02.2025, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, однак зобов`язання за кредитним договором відповідачем виконано не було, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 22.12.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. 29.12.2025 відповідачем [PERSON] було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому сторона позивача просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказав, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України, має посвідчення учасника бойових дій, військовий квиток та довідку про проходження військової служби. Відповідно до положень частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці звільняються від сплати процентів, штрафів та пені за кредитними зобов`язаннями у період особливого періоду. 02.01.2026 позивачем ТОВ «Споживчий центр» було подано до суду відповідь на відзив, у якому сторона позивача просила повністю задовольнити позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 18.09.2024 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] був укладений публічний електронний Кредитний договір №18.09.2024-100000467, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявкою кредитного договору №18.09.2024-100000467 (кредитної лінії), відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №18.09.2024-100000467(кредитної лінії); договір був підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором Е296. Отже, відповідачу [PERSON] було надано кредит у сумі 8 000 грн., строком на 140 днів з дати його надання (дата повернення (виплати) кредиту 04.02.2025, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику: 4731-21 ХХ-ХХХХ-6065, комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми та дорівнює 1 600 грн. ТОВ «Споживчий центр» було виконано зобов`язання за кредитним договором, надано кредит, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення»№3-2611 від 26.11.2025. Як вбачається із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №18.09.2024-100000467 від 18.09.2024, заборгованість [PERSON] складає 24 800 грн., з яких 8 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 200 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 600 грн. комісія за надання, 4 000 грн. неустойка. Щодо тіла кредиту. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] не сплачувалася заборгованість по тілу кредиту, а тому стягненню підлягає тіло кредиту у розмірі 8 000 грн. Щодо процентів за користування кредитом. Проценти за користування кредитом становлять 11 200 грн. (8 000 х 1% х 140 днів), які просив стягнути позивач. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву вказує, що він перебуває на військовій службі, тому має ряд соціальних гарантій і правовий захист, що передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей». Згідно з ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Цей припис Закону є самостійною нормою і дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 (справа №199/3051/14) зазначено, що позовні вимоги в частині стягнення процентів не можуть бути задоволенні судом, якщо буде встановлено (шляхом доведення обставин), що боржник (позичальник) має право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а без встановлення наявності у позичальника пільг є всі підстави для стягнення процентів. [PERSON] на підтвердження обставин поширення на нього положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до суду подав копію посвідчення УБД серія [NUMBER] , копію довідки першого заступника командира начальника штабу ВЧ [NUMBER] НГУ, копію довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 23.08.2024 №834; копію довідки про проходження військової служби за контрактом. З наданих відповідачем документів вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі з 19.06.2018. На час укладення кредитного договору №18.09.2024-100000467 від 18.09.2024, в період виконання його умов, а також станом на даний час відповідач [PERSON] проходить військову службу, тобто має статус військовослужбовця Збройних Сил України. Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами у розмірі 11 200 грн, оскільки на відповідача [PERSON] поширюється дія положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Щодо сплати комісії. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ банкам надано право отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно з п.7 Кредитного договору №18.09.2024-100000467 від 18.09.2024, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20% від суми кредиту та дорівнює 1 600 грн. 00 коп. Щодо сплати неустойки. Позивачем пред`явлено до стягнення неустойку у сумі 4 000 грн. Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Дійсно, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування. Однак, на час розгляду справи положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинними. Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово постановлювала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)). Отже, заявлена позивачем неустойка у розмірі 4 000 грн. стягненню з відповідача не підлягає. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №18.09.2024-100000467 від 18.09.2024, у розмірі 9 600 грн., з яких: 8 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1 600 грн. - заборгованість за комісією (пов`язаної з наданням кредиту). Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 937,70 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (9 600 х 2 422,40/24 800).

Outcome: partial