Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 30 вересня 1989 року між ними був укладений шлюб, від якого у них із відповідачем народилось двоє спільних дітей, які наразі є повнолітніми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), [INFO] . Позивач зазначила, що спочатку сімейне життя із відповідачем складалось задовільно, однак з часом між ними почали виникати постійні непорозуміння та конфлікти, що призвело до поступового погіршення сімейних стосунків. Надалі подружні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство не велося. Приблизно у грудні 2014 року позивачка була вимушена змінити місце проживання та переїхати до міста Маріуполь Донецької області з місця її реєстрації, тоді як відповідач залишився проживати за місцем реєстрації у селі Радянське Тельманівського району Донецької області. 12 квітня 2022 року позивачка потрапила у російський полон, з якого була звільнена 30 квітня 2022 року, після чого переїхала на постійне місце проживання до міста Київ. [PERSON] вказала, що відповідач участі у її житті не бере, подружні відносини між ними повністю припинені, шлюбні обов`язки сторони не виконують, спільного побуту та сімейних зв`язків між ними немає. Переконана, що шлюб існує виключно формально, сім`я розпалась остаточно та безповоротно, а подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. На підставі викладеного позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 03 лютого 2026 року позивач [PERSON] звернулась до суду із клопотанням про усунення недоліків та відкриття провадження у справі, до якого долучила позовну заяву у новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Постановлено повідомити [PERSON] , [INFO] , про розгляд даної справи шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України Позивач у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. 12 лютого 2026 року від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі у призначене судове засідання, не відкладаючи розгляд справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового слухання шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, у судове засідання не з`явився, не повідомивши причини своєї неявки. За правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про розірвання шлюбу за відсутності позивача та відповідача. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30 вересня 1989 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Михайлівською сільською радою Тельманівського району Донецької області, актовий запис №10, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] . Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який наразі є повнолітнім. Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка наразі є повнолітньою. Відповідно до статті 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позивач у поданому позові наголосила, що рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його намірів не має. Відповідач своїм правом на подачу заперечень щодо позовних вимог не скористався. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно з статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Тому суд доходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, однак позовна заява не містить вимоги про стягнення судових витрат із відповідача. Відтак, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved