Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

21 листопада 2025 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що сторони припинили шлюбні стосунки з серпня 2025 року, проживають окремо. Спільних дітей не мають. Вважає, що зберегти шлюб неможливо та суперечить його інтересам, тому звертається до суду. 27 листопада 2025 року позов прийнято до розгляду, призначено судове засідання. 16 січня 2026 року та 25 лютого 2026 року представником позивача адвокатом Савицькою О.Е. до суду надані заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання повторно не прибула, причину не повідомила. 19.02.2026 відповідач надала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти позовних вимог, але не погоджується з підставами позову, оскільки шлюбні відносини з позивачем припинили після отримання нею судової повістки 26.01.2026. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 12 вересня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №277. Місце державної реєстрації: Інгульський районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Подружжя неповнолітніх дітей не має. На день розгляду даної справи судом сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов слід задовольнити. За змістом ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. (ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України).

Outcome: approved