Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Камінь-Каширська окружна прокуратура Волинської області в інтересах держави в особі: Волинської обласної ради, Національної служби здоров`я України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне підприємство "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення 38 507 гривень 64 копійки. Свої вимоги обґрунтували тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.07.2025 близько 08 години 50 хвилин на перехресті вулиць Луцька та Шевченка в селі Оконськ Камінь-Каширського району неповнолітній потерпілий [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини діафізу правої стегнової кістки зі зміщенням, закриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку, забійні рани лівої скроневої ділянки голови і підборіддя. За ступенем тяжкості закритий перелом середньої третини діафізу правої стегнової кістки за ознакою тривалого (більше 21 дня) розладу здоров`я належить до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. За названим фактом 10.07.2025 СВ ВП № 1 Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025030540000170 та розпочато досудове розслідування. Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, [PERSON] , оголошено 25.07.2025 та 28.07.2025 обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скеровано на розгляд до Маневицького районного суду. Ухвалою Маневицького районного суду від 19.08.2025 у справі № 164/1722/25 обвинуваченого у вказаному кримінальному провадженні на підставі ст. 46 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного із потерпілим. До того ж з`ясовано, що потерпілий неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинське обласне територіальне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в період часу із 09.07.2025 по 21.07.2025. Згідно з довідкою-розрахунком КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради від 22.08.2025 № 10-21/1454 потерпілим проведено у зазначеному вище лікувальному закладі 12 ліжко-днів. Загальна сума витрат, понесених КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» на лікування потерпілого становить 38 507,64 грн. За таких обставин, відповідно до розрахунку, наданого КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» від 22.08.2025 № 10-21/1454 витрати в сумі 38 507,64 грн, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , підлягають стягненню з винної особи: в дохід Державного бюджету 37 345,20, в сумі 1 162,44 грн в дохід обласного бюджету. У добровільному порядку відповідачем шкоду, завдану державі в особі Національної служби здоров`я України та Волинської обласної ради, не відшкодовано. Відповідно до довідки-розрахунку КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради потерпілим проведено у зазначеному вище лікувальному закладі 12 ліжко-днів. Загальна сума витрат, понесених КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» на лікування потерпілого становить 38 507,64 грн Прокурор Маневицького відділу Камінь-Каширської окружної прокуратури у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі у випадку якщо відповідач позов визнає. Представник Національної служби здоров`я України, представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунального підприємства "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради тапредставник Волинської обласної ради у судове засідання не зявилися будучи належним чином повідомленими про розгляд даної справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розстрочити суму стягнення на 10 платежів у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача - прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури, представників Волинської обласної ради, Національної служби здоров`я України, третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне підприємство "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної радита відповідача [PERSON] . Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 Цивільного Кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 ст. 127 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь - яка інша фізична чи юридична особа має право на будь - якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України). Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. У п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно п. 4 вищезазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Статтями 12, 14, 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що охорона здоров`я один з пріоритетних напрямків державної діяльності. Реалізація державної політики охорони здоров`я покладається на органи державної влади, а безпосередньо охорону здоров`я населення забезпечують лікувально-профілактичні, санаторно- профілактичні та інші заклади. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у комунальній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За приписами частин третьої та четвертої статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт З частини другої статті 129 Конституції України). Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру». Підстави представництва прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора. Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. В обґрунтування правомірності використання представницьких повноважень при зверненні з даним позовом, необхідно зазначити, що неповнолітній потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради в період з 09.07.2025 по 21.07.2025.2025, однак ні уповноваженими особами Волинської обласної ради, ні КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради, ні НСЗУ із вказаного часу не було здійснено жодних дій для захисту та відновлення порушених інтересів держави, повернення до бюджету коштів, витрачених на стаціонарне лікування неповнолітнього потерпілого від кримінального правопорушення, що свідчить про неналежне здійснення ними захисту інтересів держави. З урахуванням викладеного, прокурор звертаючись до суду в інтересах держави в особі Волинської обласної ради, Національної служби здоров`я України, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне підприємство "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства" Волинської обласної ради, вбачаючи наявність порушень інтересів держави внаслідок несплати з боку відповідача витрат на лікування, які понесені закладами охорони здоров`я, які фінансуються за рахунок місцевого бюджету, діє в межах повноважень визначених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Звернення керівника окружної прокуратури до суду з позовом у даному випадку є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, враховуючи, що уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою, оскільки лише орган прокуратури є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість в даному випадку стягнути на користь держави кошти, витрачені лікувальним закладом на лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення. Згідно з вимогами частини третьої статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися за місцем заподіяння шкоди. Судом встановлено, що відповідачем вчинено кримінальне правопорушення на перехресті вулиць Луцька та Шевченка в селі Оконськ Камінь-Каширського району, в зв`язку із цим, позов подано до Маневицького районного суду, тобто за місцем заподіяння шкоди відповідачем. Відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано до суду будь-яких належних доказів, що свідчать про неправильність представленого позивачем розрахунку суми завданої шкоди, а також про безпідставність заявлених позовних вимог. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на лікування неповнолітнього потерпілого в сумі 38 507 гривень 64 копійки, як шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням.

Outcome: approved