Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.06.2021року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 267617-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця та підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначений договір було укладено після направлення позивачем відповідачу пропозиції (оферти) на укладення кредитного договору та її акцепту відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого у вигляді SMS-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний відповідачем під час реєстрації в особистому кабінеті. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 30000,00 грн на умовах строковості, платності та поворотності, а відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом згідно з графіком платежів. Процентна ставка за користування кредитом була визначена як фіксована та становила 1 відсоток за кожен день користування кредитом, із нарахуванням процентів на залишок заборгованості на початок кожного календарного дня. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Кредитним договором № 267617-КС-001 про надання кредиту виконало належним чином та у повному обсязі, а саме надало Позичальнику [PERSON] грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яка була зазначена Позичальником під час заповнення анкетних даних в особистому кабінеті. Факт перерахування коштів підтверджується відповідною довідкою про перерахування коштів (платіжним дорученням). 08.09.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № ДУ №1 до Кредитного договору № 267617-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов зазначеної Додаткової угоди Позичальнику було надано додатковий кредит у розмірі 10 000,00 грн. Надалі, 29.11.2021 року, між сторонами укладено Додаткову угоду № ДУ №2 до Кредитного договору № 267617-КС-001, також шляхом обміну електронними повідомленнями з дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Умовами цієї Додаткової угоди сторони погодили внесення змін до пункту 1 Договору та виклали положення щодо строку його дії у новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 16.05.2022 року». Незважаючи на належне виконання ТОВ «БІЗПОЗИКА» своїх зобов`язань за Кредитним договором, Позичальник свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у встановлені договором строки належним чином не виконав. Зобов`язання виконувалися лише частково, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно з Розрахунком заборгованості за Договором № 267617-КС-001, Позичальник здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 37 017,94 грн, однак у повному обсязі свої договірні зобов`язання не виконав, чим порушив умови Кредитного договору та вимоги чинного законодавства України. За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором та додатковими угодами належним чином не виконав, допустив прострочення виконання грошових зобов`язань. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 04.09.2025 року за відповідачем обліковується заборгованість за кредитним договором №267617-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 42 060,80 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 819,18 грн; суми прострочених платежів по процентах 22 241,62 грн. Заборгованість за штрафними санкціями та комісіями позивачем не заявлялась. Позивач зазначив, що проценти за користування кредитом нараховувалися виключно в межах строку дії кредитного договору та додаткових угод до нього, а після закінчення строку кредитування нарахування процентів не здійснювалося. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. На виконання вимог ухвали суду від 07.11.2025 АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", підтвердив факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також надав суду виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 29.06.2021 року (дата видачі кредиту) по 16.05.2022 року (дата закінчення терміну кредитування), згідно якого підтвердженого надходження і зарахування на картку 30 000 грн. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Судова кореспонденція надіслана судом на зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] . Конверт з матеріалами позовної заяви та ухвалою про відкриття провадження повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача, який вважається належно повідомленим про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд з урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611,625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що [PERSON] через веб-сайт Кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку. 29.06.2021року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 267617-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця та підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначений договір було укладено після направлення позивачем відповідачу пропозиції (оферти) на укладення кредитного договору та її акцепту відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого у вигляді SMS-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаний відповідачем під час реєстрації в особистому кабінеті. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 20000,00 грн на умовах строковості, платності та поворотності, а відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом згідно з графіком платежів. Процентна ставка за користування кредитом була визначена як фіксована та становила 1 відсоток за кожен день користування кредитом, із нарахуванням процентів на залишок заборгованості на початок кожного календарного дня. 08.09.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № ДУ №1 до Кредитного договору № 267617-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов зазначеної Додаткової угоди Позичальнику було надано додатковий кредит у розмірі 10 000,00 грн. Надалі, 29.11.2021 року, між сторонами укладено Додаткову угоду № ДУ №2 до Кредитного договору № 267617-КС-001, також шляхом обміну електронними повідомленнями з дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Умовами цієї Додаткової угоди сторони погодили внесення змін до пункту 1 Договору та виклали положення щодо строку його дії у новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 16.05.2022 року». Незважаючи на належне виконання ТОВ «БІЗПОЗИКА» своїх зобов`язань за Кредитним договором, Позичальник свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у встановлені договором строки належним чином не виконав. Зобов`язання виконувалися лише частково, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Згідно з Розрахунком заборгованості за Договором № 267617-КС-001, Позичальник здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 37 017,94 грн, однак у повному обсязі свої договірні зобов`язання не виконав, чим порушив умови Кредитного договору та вимоги чинного законодавства України. За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором та додатковими угодами належним чином не виконав, допустив прострочення виконання грошових зобов`язань. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 04.09.2025 року за відповідачем обліковується заборгованість за кредитним договором №267617-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 42 060,80 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 19 819,18 грн; суми прострочених платежів по процентах 22 241,62 грн. Заборгованість за штрафними санкціями та комісіями позивачем не заявлялась. Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих суду доказів та не оспорюється відповідачем. За викладених обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка і підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422 грн. 40 коп. судового збору ( судовий збір визначений з урахуванням понижуючого коефіцієнта). Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: approved