Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

02.10.2024 [PERSON] звернулася до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Схід Агро», в якому просила розірвати договір оренди земельної ділянки площею 8,480 га (кадастровий номер 1222685200:01:002:0315), укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Схід Агро» 03 грудня 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Межівському районі 31 грудня 2012 року за номером запису 122260004004109, та повернути [PERSON] земельну ділянку загальною площею 8,480 га, що розташована на території Новогригорівської сільської ради Дніпропетровської області, кадастровий номер 1222685200:01:002:0315, в стані, придатному для цільового використання; Розірвати договір оренди земельної ділянки площею 8,300 га (кадастровий номер 1222685200:01:002:0283), укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Схід Агро» 02 січня 2008 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Межівському районі 21 березня 2008 року за номером запису 040812400514, та повернути [PERSON] земельну ділянку загальною площею 8,300 га, що розташована на території Новогригорівської сільської ради Дніпропетровської області, кадастровий номер 1222685200:01:002:0283, в стані, придатному для цільового використання. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Схід Агро» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті орендної плати за договорами оренди землі від 03 грудня 2012 року та 02 січня 2008 року в розмірі 37 674 грн. 00 коп. за 2023 рік. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Схід Агро» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 3633 грн. 60 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві приватної власності належать земельні ділянки площею 8,480 га з кадастровим номером 1222685200:01:002:0315 та площею 8,300 га з кадастровим номером 1222685200:01:002:0283, розташовані на території Новогригорівської сільської ради Дніпропетровської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на земельну ділянку площею 8,480 га виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 560 від 16 жовтня 2012 року. Земельна ділянка площею 8,300 га належить позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ДП № 050472 від 29 серпня 2003 року. 03 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1222685200:01:002:0315 строком на 17 років. Умовами договору передбачено орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, що становить 5573,29 грн, або в натуральній формі. Додатковою угодою № 1 від 01 квітня 2017 року орендну плату змінено на 23400,00 грн. (в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 18837,00 грн), сплата до 31 грудня кожного року. 02 січня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1222685200:01:002:0283. Додатковою угодою від 10 серпня 2014 року строк продовжено до 09 серпня 2029 року. Умовами договору передбачено орендну плату в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки, що становить 9288,82 грн. Додатковою угодою № 2 від 01 квітня 2017 року орендну плату змінено на 23400,00 грн (в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 18837,00 грн.), сплата до 31 грудня кожного року. Відповідач порушив умови договорів і не сплатив орендну плату за користування земельними ділянками за 2023 рік у розмірі 37674,00 грн. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою про сплату орендної плати, але відповідач відмовлявся це робити. Внаслідок порушення умов договорів оренди в частині порядку і строків внесення орендної плати, позивач, як власник земельних ділянок, не отримувала те, на що розраховувала при укладенні договорів оренди землі. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2024 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у зазначеній справі. Рішенням Вищої ради правосуддя від 29 липня 2025 року з 4 серпня 2025 року змінено територіальну підсудність судових справ Межівського районного суду Дніпропетровської області шляхом її передачі до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. 24 вересня 2025 року актом прийому-передачі справу було передано до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу, дану судову справу 25 вересня 2025 року розподілено на суддю Бабія С. О. Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бабія С. О. від 30 вересня 2025 року прийнято справу до свого провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином,подав заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, проте уповноважений представник в судове засідання не з`явився. Відзив на позов від відповідача не надійшов. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. Згідно умов договору оренди землі від 03 грудня 2012 року, укладеного що між орендодавцем [PERSON] та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Схід Агро», орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новогригорівської сільської ради Дніпропетровської області. За умовами договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 8,480 га з кадастровим номером 1222685200:01:002:0315. Договір укладено на 17 років. Орендна плата виплачується особисто орендодавцю в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки, що становить у грошовій формі 5573,29 грн. Орендна плата вноситься щорічно, не пізніше 30-го числа місяця, наступного за звітним періодом. Додатковою угодою № 1 від 01 квітня 2017 року пункт 9.1 договору викладено в новій редакції: за кожен рік використання землі орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі 23400,00 грн в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 18837,00 грн. Сплачується орендна плата до 31 грудня кожного року дії договору оренди. З договору оренди землі від 02 січня 2008 року встановлено, що між орендодавцем [PERSON] та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Схід Агро», укладений договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новогригорівської сільської ради Дніпропетровської області. За умовами договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 8,300 га з кадастровим номером 1222685200:01:002:0283. Орендна плата виплачується особисто орендодавцю в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, щорічний розмір орендної плати становить 9288,82 грн. Орендна плата виплачується в строк з 20 липня по 20 грудня за поточний рік. Додатковою угодою від 10 серпня 2014 року строк договору продовжено до 09 серпня 2029 року. Додатковою угодою № 2 від 01 квітня 2017 року пункт 4.1 договору викладено в новій редакції: за кожен рік використання землі орендар нараховує орендну плату у грошовій формі в розмірі 23400,00 грн в т.ч. ПДФО, ВЗ та ін., до виплати на руки 18837,00 грн. Сплачується орендна плата до 31 грудня кожного року дії договору оренди. Право власності позивача на земельні ділянки підтверджується копіями державних актів на право приватної власності на землю серії II-ДП № 050471 та І-ДП № 050472, виданих 29 серпня 2003 року, а також свідоцтвом про право на спадщину за законом № 560 від 16 жовтня 2012 року. Відповідно до актів приймання-передачі земельних ділянок, земельні ділянки передані у стані, придатному для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За змістом спірних договорів оренди та додаткових угод до них орендна плата в обумовленому сторонами розмірі сплачується один раз на рік і сплачується протягом року, але не пізніше 31 грудня поточного року. Аналіз змісту спірних договорів оренди землі та додаткових угод до них, укладених між позивачем та відповідачем, свідчить, що між сторонами виникли правовідносини оренди землі. Згідно із ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Аналогічним чином оренда землі визначається і в Законі України «Про оренду землі». За змістом ч. 1 ст. 2 цього Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно із ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідачем не надано доказів, що спростовують доводи позивача про те, що що [PERSON] дійсно, дохід у виді орендної плати від ТОВ «Агрофірма «Схід Агро» за 2023 рік не отримувала. Доказів сплати орендної плати за 2023 рік відповідачем не надано. Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі». У ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24) звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Часткова несплата (недоплата) орендної плати може бути підставою для розірвання договору оренди землі на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Факт погашення заборгованості з орендної плати після пред`явлення позову про розірвання договору оренди землі з підстави систематичної несплати орендної плати не виключає можливості розірвання договору оренди землі. Контекстною обставиною для даної справи є виникнення відповідних правовідносин між сторонами у справі в умовах вчиненого російською федерацією неспровокованого та повномасштабного акту збройної агресії проти Української держави. Проте, форс-мажорні обставини не мають презюмуємого чи преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Наведене відображено у висновках, сформованих у Постанові Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 та від 09 листопада 2021 року у справі № 913/20/21. Отже, сам воєнний стан не є безумовною підставою для застосування норми ч.6 ст.762 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу). У ст. 525 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У ч. 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Отже, судом встановлено факт передачі орендарю ТОВ «Агрофірма «Схід Агро» від орендодавця [PERSON] у строкове платне користування нерухоме майно земельні ділянки площею 8,480 га із кадастровим номером 1222685200:01:002:0315 та площею 8,300 га із кадастровим номером 1222685200:01:002:0283 на правах оренди. Строк дії договорів оренди землі, укладених між позивачем та відповідачем, станом на день розгляду справи не сплив. Суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення заборгованості з орендної плати за 2023 рік підлягає задоволенню, оскільки факт несплати орендної плати за 2023 рік не спростовано відповідачем, а доказів її сплати не надано. Одночасно, вимога позивача щодо розірвання договорів оренди земельних ділянок задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено систематичності несплати орендної плати (два та більше випадки), а несплата за один рік (2023) не є систематичною та не свідчить про істотне порушення, яке позбавляє позивача значною мірою того, на що вона розраховувала при укладенні договорів. Відтак, вимога позивача щодо повернення земельних ділянок задоволенню не підлягає, оскільки договори оренди не розірвано. Враховуючи наведене вище, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов частково, судові витрати розподіляються пропорційно. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 3633,60 грн. Оскільки одна майнова вимога задоволена повністю, а вимоги про розірвання договорів (немайнові) відхилені, з відповідача стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial