Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Перший Український Міжнародний Банк», від імені якого діє представник за довіреністю, пред`явило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 17.03.2018 року між [PERSON] та позивачем був укладений кредитний договір №2001000784701, відповідно до якого відповідачці видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 3000 гривень, який в подальшому було збільшено до 28383 гривень. Оскільки відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконує, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 38868,93 грн., з яких: 27722,56 грн. - заборгованість за кредитом; 11146,37 грн. - заборгованість за процентами. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 серпня 2025 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача до суду не з`явився, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових викликів за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою відповідачки, які повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» - «адресат відсутній», іншої адреси [PERSON] суду не повідомила, тому, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Відповідачка клопотання про розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомлену відповідачку, яка про причини неявки не повідомила, неподання відповідачкою відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд постановив про розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17.03.2018 року [PERSON] підписала заяву №2001000784701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій просила відкрити поточний рахунок та надати кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 1000 грн. Відповідачка при підписанні заяви підтвердила свою згоду на те, що приймає Публічну пропозицію, на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті банку в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору комплексного банківського обслуговування, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені договором комплексного банківського обслуговування послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку) (а.с.16 з/б). Також 17.03.2018 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.17), у якому визначені основні умови кредитування: тип кредиту кредитна лінія, сума/ліміт кредиту 1000 грн., строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін; мета отримання кредиту загальні споживчі цілі, процентна ставка 49% річних, реальна річна процентна ставка 59,42%, орієнтовна загальна вартість кредиту 1255,20 грн. Довідкою про збільшення кредитного ліміту по договору №2001000784701 від 17.03.2018 року (а.с.28) підтверджуються зміни у кредитному ліміті, зокрема 17.03.2018 року встановлено кредитний ліміт 1000,00 грн., 22.03.2018 року кредитний ліміт збільшений до 3000,00 грн., 31.05.2018 року кредитний ліміт збільшений до 7000,00 грн., 12.10.2018 року кредитний ліміт збільшений до 12000,00 грн., 06.02.2019 року кредитний ліміт збільшений до 17000,00 грн., 19.06.2019 року кредитний ліміт збільшений до 22000,00 грн., 17.10.2019 року кредитний ліміт збільшений до 27000,00 грн., 13.02.2020 року кредитний ліміт збільшений до 30800,00 грн., 15.10.2020 року кредитний ліміт збільшений до 35800,00 грн., 27.02.2022 року кредитний ліміт зменшений до 23383,00 грн., 03.03.2022 року кредитний ліміт збільшений до 28383,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем також було надано виписку за період з 17.03.2018 року по 09.04.2025 року щодо користування [PERSON] кредитними коштами (а.с. 32-38). З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту належним чином не виконала, у результаті чого заборгованість за даним договором кредиту станом на 09.04.2025 року складає 38868,93 грн., з яких: 27722,56 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 11146,37 грн. - заборгованість за процентами (а.с.29-31). У відповідності до вимоги №КНО-44.2.2/580 від 10.04.2025 року банк звертався до відповідачки [PERSON] з вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором №2001000784701 та сплату заборгованості у сумі 38868,93 грн. протягом 30 днів з дня отримання повідомлення (а.с. 25). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачкою не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин щодо заперечень проти позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved