Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтовуючи тим, що 28.10.2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладений договір № 2861120263/156692 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «ГОУФІНГОУ» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000,00 грн, строком на 16 днів, стандартна процентна ставка становить 1, 85 % на день. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУТОГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено Договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 2861120263/156692 від 28.10.2019 року, укладений з [PERSON] 03.06.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення вимоги № 1-03/06/2021, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 2861120263/156692 від 28.10.2019 року, укладений з [PERSON] у зв`язку з чим ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість у розмірі 6 108 грн., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3000, 00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3 108,00 грн. В зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся з позовом до суду і просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за договором № 2861120263/156692 від 28.10.2019 року у розмірі 6108,00 грн та судові витрати. 10.11.2025 року представник позивача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» надіслав до суду заяву про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09.09.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника та у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. У відзиві зазначила, що позивачем порушені строки позовної давності, оскільки термін дії кредитного договору закінчився 12.11.2019 року. Відповідач не була письмово повідомлена про заміну кредитора. Проценти нараховані позивачем виходять за межі строку кредитного договору. Відсутні докази надання відповідачу кредитних коштів. Просила зменшити суму витрат на правничу допомогу , які є завищеними, не відповідають складності справи,об`ємом роботи представника та часу, який потрібен для її виконання. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які в судове засідання не з`явилися. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 28.10.2019 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладений договір № 2861120263/156692 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «ГОУФІНГОУ» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 3 000,00 грн, строком на 16 днів, стандартна процентна ставка становить 1, 85 % на день. 31.05.2021 року між ТОВ «ГОУТОГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено Договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 2861120263/156692 від 28.10.2019 року, укладений з [PERSON] 03.06.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено договір відступлення вимоги № 1-03/06/2021, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 2861120263/156692 від 28.10.2019 року, укладений з [PERSON] у зв`язку з чим ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШ» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] 27.05.2025 року позивач надіслав відповідачу вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій просив в строк до 30 днів з дати отримання вимоги сплатити заборгованість у розмірі 6 108,00 грн. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість у розмірі 6 108,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 3000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3 108,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). В частині 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з статтею 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Згідно з статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд встановив, що кредитний договір між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладений та кошти були надані, що підтверджується випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 2861120263/156692 від 28.10.2019 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн. Що стосується заборгованості за процентами, то суд виходить з наступного. Проте, суд не погоджується із заявленим до стягнення розміром заборгованості. Як указано вище, договір, укладений між первісним кредитором та відповідачем строковий, а саме, кредит надавався відповідачу на строк 16 днів, тобто до 12.11.2019 року. Положення частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосоване лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Проте, з наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що кредитор нараховував відповідачу відсотки після закінчення строку дії договору, що суперечить вимогам законодавства та укладеного між сторонами договору, оскільки доказів пролонгації договору позивач не додав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що станом на час закінчення строку дії вказаного договору розмір заборгованості відповідача становив 3 888,00 грн., з яких: 3000,00 грн. тіло кредиту та 888,00 грн. (3000,00 грн. х 1,85 % в день /100 = 55,50 грн. х 16 днів) відсотки за користування кредитом. За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість, яка утворилася за кредитним договором № 2861120263/156692 від 28.10.2019 року у сумі 3 888 грн., з яких: 3000,00 грн. тіло кредиту, 888,00 грн. заборгованість за відсотками в межах погодженого сторонами строку кредитування (16 днів), після закінчення якого право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Тому, саме цю суму суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 2861120263/156692 від 28.10.2019. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. ст.256,257 ЦК України). В статті 264 Цивільного кодексуУкраїни унормовано, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року №211 впроваджено дію карантину на території України. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 Цивільного КодексуУкраїни були продовжені на строк дії такого карантину (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). 24.02.2022 року Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинний на момент заявлення позову). У цей же строк позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 ЦК України, а також від сплати неустойки (штрафи, пені) нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, які підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, звернувшись до суду з даним позовом 04.09.2025 року, позивач повністю дотримав строки позовної давності. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 500 грн. позивачем надано договір про надання правової допомоги № 11/07/2025 від 11.07.2025 року, акт про отримання правової допомоги від 03.11.2025 року, платіжна інструкція від 03.11.25 на суму 10500 грн., рахунок за надані послуги на суму 10500 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу у зв`язку з завищенням їх розміру, оскільки справа є незначної складності. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, клопотання відповідача, межі задоволення позовних вимог, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 4 000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позовні вимоги задоволено на 64 %, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 550 грн. 34 коп.

Outcome: partial