Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Представником позивача подано до суду позовну заяву, у якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 12390 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 8820 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить 570 грн Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп та 8000 грн витрати на професійнуправничудопомогу. Позов обґрунтований тим, що 14.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено кредитний договір №5634623 у формі електронного документа із застосуванням електронного підпису. Згідно з умовами зазначеного договору, відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії з установленим кредитним лімітом у розмірі 3000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Позивач зазначив, що 28.03.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №93-МЛ. Таким чином, право вимоги до відповідача перейшло до позивача на підставі вказаного договору відповідно до реєстру боржників. Загальний розмір заборгованості після відступлення права вимоги становить 12390 грн, з яких: 3000 грн заборгованість за основною сумою боргу; 8820 грн заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом, 570 грн заборгованість за комісією. Відповідач не виконував умов кредитного договору та не здійснив повернення отриманих коштів. У зв`язку з цим позивач просить суд задовольнити позов та стягнути зазначену суму боргу, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. На підставі статей 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, а також окремо на предмет достатності, належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Судовм встановлено, що 14.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5634623. Згідно з умовами договору товариство зобов`язувалося надати позичальнику грошові кошти на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Договір укладено в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням електронного підпису та одноразового ідентифікатора, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти були надані шляхом перерахування їх на банківський рахунок позичальника. 28.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №93-МЛ. Таким чином, право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5634623 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Матеріали справи підтверджують, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та її змісту, відтворюваної у документі. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1 ст. 6 цього ж Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Тільки наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін і цілісність документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, зокрема з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис». Правовідносини щодо крединого договору врегульовані такими нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України встановлює, що сторонни вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, принципів розумності та справедливості. Положення статті 638 ЦК України встановлює, що договір укладено, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору у належній формі. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторонни укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати виконання боржником його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 1048-1052 та ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, встановленому договором. Ст. 1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд зазначає, що перехід права вимоги за кредитним договором (договір факторингу, договір про відступлення прав вимоги) грунтується на таких нормах закону. Договір факторингу передбачає, що одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти іншій стороні (клієнту) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора можуть включати надання послуг, пов`язаних із грошовою вимогою (ст. 1077 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги). Новий кредитор набуває права первісного кредитора на тих самих умовах, що існували на момент переходу прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень. За сукупністю наданих доказів суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 5634623 підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у сумі 12390 грн, з яких 3000 грн - заборгованість за кредитом, 8820 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 570 грн заборгованість за комісією. У частинах першій та третій статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати виконання боржником його обов`язку. Зобов`язання ґрунтуються на принципах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на зазначене та положення законодавства, яке регулює зобов`язальні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. у рахунок відшкодування судового збору. Суд, аналізуючи надані докази понесених витрат, встановив, що позивач підтвердив наявність витрат на правничу допомогу адвоката документально. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому суд враховує: обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; час, витрачений адвокатом на підготовку та розгляд справи; складність справи та її значення для сторін; розмір гонорару адвоката та співмірність його послуг цим витратам. Верховний Суд у справах №826/1216/16, №810/3806/18, №320/11366/20 наголосив, що суд не зобов`язаний стягувати всю суму витрат на правничу допомогу, якщо вона є завищеною щодо принципів розумності та справедливості. З урахуванням складності справи, що була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача в розмірі 3000,00 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст. 203, 215, 509, 525, 526, 549, 550, 551, 553, 554, 610612, 623, 625, 629, 10461050, 1054 Цивільного кодексу України та ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 7682, 133, 137, 141, 209, 258, 263265, 280282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved