Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 11.04.2025 року ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] уклали договір про відкриття кредитної лінії № 1539-1006, за яким ТОВ «Укр кредит фінанс» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 10 800 гривень 00 копійок, строком на 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 20,00 % від суми кредиту, знижена % ставка 0,90 % в день, стандартна % ставка 1,00 % в день. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не належним чином виконував грошові зобов`язання, а тому станом на 21.10.2025 має заборгованість в розмірі 39052,80 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 10 800,00 грн., заборгованості за процентами 20 692,80 грн., заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України 5 400 грн., заборгованість по комісії 2 160,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 02 лютого 2026 року, проведення якого було відкладено через неявку відповідача на 11 березня 2026 року. Представник позивача просив розгляд справи проводити у його відсутності, про що вказав у позовній заяві, позовні вимоги підтримав. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами, встановленими ст. 89 ЦПК України, приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.04.2025 року ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] уклали договір про відкриття кредитної лінії № 1539-1006, за яким ТОВ «Укр кредит фінанс» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 10 800 гривень 00 копійок, строком на 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 20,00 % від суми кредиту, знижена % ставка 0,90 % в день, стандартна % ставка 1,00 % в день (а. с. 11-22). ТОВ «Укр кредит фінанс» виконало своє зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 800 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується довідкою ТОВ «Укр кредит фінанс» (а.с.40). Встановлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1539-1006 від 11.04.2025 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Укркредит фінанс» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно погасив борг за вказаним договором, а тому перед ТОВ «Укр кредит фінанс» має заборгованість у розмірі 39052,80 грн., яка складається з заборгованості за кредитом- 10 800,00 грн., заборгованості за процентами 20692,80 грн., заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК Украни 5400 грн., заборгованість по комісії 2160 грн. Ця обставина підтверджується довідкою-розрахунком (а.с. 41-43). Між сторонами у справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до пункту 5 частини першої статі 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з частиною другою статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до частини четвертої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини другої статті 1050 та частини другої статті 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зазначений кредитний договір, як вбачається із його змісту, одночасно із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А3437, для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 10 800,00 грн.; - строк кредитування 300 днів; - базовий період (базовий період це проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у Позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у розділі 4 Договору і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця) 14 днів; - знижена % ставка 0,90 % в день; - стандартна % ставка 1,00 % в день. Позивачем доведено той факт, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. До того ж, укладаючи кредитний договір відповідач повинен був достовірно знати про їх умови та про наслідки невиконання ним умов цього договору, повинен був діяти добросовісно, а підписавши договір, він погодився з його умовами та взяв на себе зобов`язання, передбачені указаним правочином. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Крім того, щодо нарахування заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України в розмірі 5400 грн. та заборгованості по комісії у розмірі 2160 грн., суд виходить з наступного. Як уже зазначалося, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.04.2025 року у розмірі 31492,80 грн.: з яких: 10 800,00 грн. заборгованість за кредитом, 20692,80 грн. заборгованість за відсотками, тобто позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Укр кредит фінанс» сплатило судовий збір у розмірі 2 422 гривень 40 копійок, що підтверджується платіжною інструкцією від 02.12.2025. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1953 гривні 42 копійки.

Outcome: partial