Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

06.01.2026 року позивач [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 28.07.2023 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса), актовий запис № 1641, посилаючись на те, що у сторін народилась дитина, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Спор з приводу проживання дитини відсутній. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Потреба у наданні строку на примирення відсутня. Також позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2026 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 27.01.2026 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач надала відзив, яким не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] , та у зв`язку з відсутністю спору просила після розірвання шлюбу малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом з матір`ю. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України, також сторони є користувачами електронного кабінету. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, у прохальній частині позову позивач просив розглянути справу без особистої участі у судовому засіданні на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через канцелярію суду представником відповідача було надано заяву, якою позовні вимоги про розірвання шлюбу визнали та просили розглянути справу за їх відсутності. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності сторін, належним чином повідомлених. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] , 28.07.2023 року уклали шлюб, який зареєстрований Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса), актовий запис № 1641, що вбачається із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 28.07.2023 року /а.с.5 зворот/. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 24.05.2024 року, серія [NUMBER] , батьками в якому вказані сторони по справі./а.с.5 зворот/. Позивач у позові зазначив, що спір стосовно місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відсутній, оскільки неповнолітній син проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідач у відзиву зазначає, що суперечок про місце проживання спільної дитини сторони не мають, є домовленість, що дитина буде проживати з матір`ю, тому просить після розірвання шлюбу малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно постанови Верховного Суду від 15.01.2020 року (справа № 200/952/18) зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Таким чином, судом встановлено, що шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, матеріальних претензій не існує, та вважає за можливе малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] . Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved