Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

05 лютого 2026 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 117 971,00 грн. після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] є чоловіком та спадкоємцем померлої [PERSON] . Померла [PERSON] за життя працювала в Державному підприємстві «Виробниче об?єднання Південний машинобудівний завод імені О. М. Макарова» та була звільнена за фактом смерті. За час роботи померла [PERSON] недотримувала частину заробітної плати в результаті чого виникла заборгованість відповідача перед померлою по нарахованій але не виплаченій заробітній платі у розмірі 117 971,00 грн. Позивач з метою встановлення розміру заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, яка належала його дружині, звертався до нотаріуса, який зробив запит до відповідача з вимогою надати відповідну належно оформлену довідку. Відповідно до довідки вих.121/163 від 31.10.25р. померлій [PERSON] станом на день смерті не виплачена заробітна плата у сумі 117 971,00 грн. На підставі викладеного позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09 лютого 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 09 лютого 2026 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 28 лютого 2026 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що сума невиплаченої заробітної плати згідно довідки № 121/26 від 17 лютого 2026 року становить 117 971,00 грн. Несвоєчасна виплата заробітної плати обумовлена складною економічною ситуацією та фінансовою кризою, а також розірванням контрактів з РФ, що призвело до великих фінансових збитків. Звертає увагу, що протягом 2019-2025 року підприємство працює в одноденному режимі роботи. З 28.02.2022р. до 01.09.2022р. та з березня 2025 року по цей час підприємство знаходиться на простої. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , з 12 червня 2004 року перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 12 червня 2004 року, актовий запис про шлюб - № 296 (а.с.17). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерство юстиції (м. Одеса) 11 липня 2024 року, актовий запис № 2044 (а.с.10). За життя [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 18-19). Наказом № 574 вк від 09.07.2024 року робота припинена у зв`язку зі смертю. Відповідно до довідки, виданої ДП «ВО ПМЗ ім. Макарова» від 31 жовтня 2025 року № 121/153, заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] , за період з травня 2021 року по серпень 2022 року включно складає 117 971,00 грн. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіної Т.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, яка відкрилася після смерті його дружини [PERSON] , на підставі якої було зареєстровано спадкову справу №78/2024, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 15). Таким чином, спадкоємцем майна померлої [PERSON] , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку та строк є її чоловік - [PERSON] . 04 грудня 2025 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В. позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний номер № 1315, спадщина на яку видане свідоцтво складається з: недоотриманої заробітної плати [PERSON] , яка складає 117 971,00 грн., що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від (а.с.11). Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Частиною третьою статті 12, статтею 81 ЦПК України на кожну сторону покладається обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України(стаття 1219 ЦК України). Так, відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Судом встановлено, що спірний розмір заробітної плати було нараховано спадкодавцеві за життя, але не було одержано ним, а тому спірна сума нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, входить до складу спадщини. За наведених обставин, пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню. У зв`язку з викладеним, суд не приймає до уваги та відхиляє твердження сторони відповідача про те, що несвоєчасна виплата заробітної плати обумовлена складною економічною ситуацією та фінансовою кризою, що призвело до великих фінансових збитків. Також зазначає, що перебування підприємства на простої та одноденний режим роботи не є підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.

Outcome: approved