Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом, у якому просять визнати: - за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] , з яких: на 1/4 частку - в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , на 1/4 як за членом колишнього колгоспного двору; - за [PERSON] право власності на 1/4 частку вказаного житлового будинку, як за членом колишнього колгоспного двору, - за [PERSON] право власності на 1/4 частку зазначеного житлового будинку, як за членом колишнього колгоспного двору. Позов аргументують тим, що житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] , відносився до типу «колгоспний двір» і станом на 15.04.1991 в ньому мешкали і були прописані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, усі вони були членами колгоспного двору і кожному з них належало по 1/4 частці вказаного житлового будинку. [PERSON] померла [INFO] . Спадщину за законом після померлої прийняв її чоловік [PERSON] , успадкувавши в тому числі і 1/4 частку вищевказаного будинку. 05.11.2025 [PERSON] звернувся до Другої чернігівської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Проте нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, у зв`язку з належністю будинку до типу «колгоспний двір». Реєстраційною службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції позивачам в усній формі було відмовлено у реєстрації права власності на частки житлового будинку, як за членами колгоспного двору. Враховуючи викладене, позивачі змушені звертатись за захистом своїх прав до суду. Ухвалою судді 14.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися. Позивачі надіслали заяву, в якій просили провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали. Представник відповідача - Лосинівської селищної ради Ніжинського району надіслала заяву про проведення розгляду справи без їх участі та визнання позовних вимог. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Судом установлено, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] мало статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 в будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка (а.с. 17). Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] підтверджується, що після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 9). Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 31.03.1992, виданого на підставі рішення виконкому Лосинівської селищної ради народних депутатів № 32 від 31.03.1992, житловий будинок, розташований у [ADDRESS] , належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/4 частці кожен. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до копії спадкової справи № 315/2020, заведеної Другою ніжинською державною нотаріальною конторою, спадщину за законом після померлої [PERSON] прийняв її чоловік [PERSON] , а отже останній набув також право і на належну спадкодавцю 1/4 частку спірного будинку. Постановою від 25.11.2025 державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори, на яку покладено обов`язки по нотаріальному обслуговуванню населення Ніжинського району, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у правоустановлюючому документі вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів колгоспного двору відсутня (а.с. 16). У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, оскільки відсутні правовстановлюючі документи з визначенням часток спадкодавиці [PERSON] та позивачів, у зв`язку з належністю спірного будинку до категорії «колгоспний двір», позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності на відповідні частки житлового будинку [ADDRESS] , а саме: за [PERSON] на 1/2 частку спірного домоволодіння (з яких: 1/4 частка - належна йому, як члену колишнього колгоспного двору, 1/4 частка - успадкована після дружини [PERSON] ), та за [PERSON] і [PERSON] - по 1/4 частці, як за членами колишнього колгоспного двору. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved