Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2025 року у розмірі 35 428 грн. 72 коп., судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп. Вимоги обгрунтовує тим, що 27 лютого 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено кредитний договір у електронній формі, підписаний позичальником за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, за умовами якого товариство перерахувало відповідачу на його банківську карту грошові кошти в сумі 11 600 грн. 00 коп., цим самим виконавши свої фінансові зобов`язання, а відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за його користування в порядку та строки, визначені договором. Відповідач свої кредитні зобов`язання за цим договором належним чином та своєчасно не виконав, допустивши заборгованість. За договором факторингу №МВ-ТП/33 від 29 квітня 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» як новому кредитору право вимоги за вказаним кредитним договором, у зв`язку з чим позивач набув право вимоги до [PERSON] . На дату звернення до суду заборгованість відповідача за Договором кредитної лінії №685513971 від 27 лютого 2025 року становить 41 228 грн. 72 коп., проте позивач просить стягнути з відповідача лише її частину в загальній сумі 35 428 грн. 72 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 11 600 грн. 00 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом 23 132 грн. 72 коп., заборгованість по комісії за надання кредиту 696 грн. 00 коп. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2025 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено до Чернігівського районного суду Чернігівської області за підсудністю. Ухвалою судді від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 22 січня 2026 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Кушнеренка Є.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу, витрати, пов`язані з розглядом справи покласти на позивача. Заперечення обґрунтовані тим, що жодних дій, які б свідчили про визнання заборгованості, [PERSON] не вчиняла, доказів на підтвердження її дійсного волевиявлення на укладення договорів, отримання та користування кредитними коштами позивачем не надано. По кредитному договору вбачається, що позивачем не було вчинено дій, направлених на їх погашення.Щодо переуступки права вимоги та нарахувань відсотків по кредитах, зазначає що позивач не надав доказів повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні.Щодо вимог про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, вказує, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а тому позовні вимоги в частині стягнення із відповідача заборгованості за комісією є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаних позивачем сум заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Також позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано належних, допустимих і достовірних доказів того, що відповідачу після укладення зазначених кредитних договорів взагалі було видано кредитні кошти саме в сумах, заявлених у позовних вимогах. Крім того, позивачем не надано доказів, ані фактичного укладення кредитних договорів, ані фактичної суми боргу, ані переходу права вимоги. 29 січня 2026 року від представника позивача ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» надійшла відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначає, що відповідач в особистому кабінеті заповнила заявку на отримання кредитних коштів та зазначила персональні дані, в тому числі дані про електронну пошту та фінансовий абонентський номер, які використовувались в якості логіну при реєстрації особистого кабінету та при укладені кредитного договору, реквізити банківської картки, на яку перераховані первісним кредитором кредитні кошти на виконання умов кредитного договору. Належна перевірка та відповідно ідентифікація та верифікація відповідача здійснена первісним кредитором відповідно до вимог Закону.Відповідач, укладаючи Договір, пройшла верифікацію, тим самим підтвердила актуальність та належність її персональних даних, в тому числі і фінансового мобільного номеру [NUMBER] , який був вказаний нею при заповненні заяви на отримання кредиту. Від банку АТ КБ «ПриватБанк» було отримані відповідні підтверджені дані про відповідача, які зазначені нею у заявці.При заповненні заявки відповідач вказала реквізити Платіжної картки, яка випущена для управління відкритого на її власне ім`я рахунком, на який вона бажає отримати кредит. Кредитні кошти за цим Договором були перераховані відповідачу шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Первісного кредитора, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки № [NUMBER] , яка належить відповідачу.Первісний кредитор та Позивач не є банківськими фінансовими установами, та не надають фінансових платіжних послуг, а отже не мають повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень).В свою чергу надавач платіжних послуг ТОВ «Профіт Гід» надали підписані за допомогою КЕП платіжні підтвердження, із змісту яких вбачається, що через платіжний сервіс було успішно проведено декілька транзакцій на зарахування кредитних коштів на загальну суму 11 600 грн. 00 коп.У разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, які останній ввів особисто при заповненні Заяви на отримання кредиту, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі не відбулась би. Направленим на електронну адресу листом ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» № 685513971/29042025/Э від 29 квітня 2025 року відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», що відповідає умовам укладеного договору. Встановлення у кредитному договорі комісії за надання кредиту у розмірі 696 грн 00 коп. є обґрунтованою та відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, жодних заперечень щодо змісту договору, порядку взаємодії відповідач первісному кредитору та позивачу не висловив, що свідчить про його згоду з умовами договору. Позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні вимог про стягнення з позивача витрат на правову допомогу. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кушнеренко Є.Ю. у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 27 лютого 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 685513971 (невід`ємними частинами якого є Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та Паспорт споживчого кредиту, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.ua). За умовами даного договору товариство зобов`язувалось надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту в розмірі 3 500 грн. 00 коп. (п.2.2. Договору). Згідно пункту 3.1. Договору строк дисконтного періоду користування кредитом 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав (п.3.2 Договору). Відповідно пункту 3.3. Договору для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти в сумі 840 грн. 00 коп. Кредитодавець у якості суб`єкта первинного фінансового моніторингу до укладення Договору та встановлення ділових відносин здійснив всі необхідні дії спрямовані на виконання вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, в тому числі здійснив заходи належної перевірки особи Позичальника, в тому числі Позичальнику запропоновано здійснити ідентифікацію технічними засобами, що використовуються Кредитодавцем. Верифікація Позичальника здійснена шляхом отримання інформації про Позичальника з офіційного та/або надійного джерела, а саме наступним способом: Спосіб верифікації - Договір покладання з АТ КБ "ПРИВАТБАНК"; Дата отримання інформації - 27.02.2025; Ідентифікатор для перевірки сесії передачі інформації - 22772d6c-7603-4820-a43dfea715e004e4 (п. 4.7. Договору). Пунктом 4.10 Договору встановлено порядок укладення кредитного договору. Рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 29 березня 2025 року, у разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (необов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору (п.7.1 Договору). В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 Договору, дострокового припинення дії Договору в порядку, передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 договору (п.7.2 Договору). Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 29 березня 2030 року (п.7.3 Договору); базова процентна ставка 0,98% в день від суми залишку кредиту, що становить 357,70% річних (п.8.3 Договору); розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим Договором становить 210 грн. 00 коп. (п.8.5. Договору). Пунктом 11.1 передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання. (а.с. 27-38). Аналогічна інформація щодо порядку кредитування та умов повернення кредиту наведена у Паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 685513971, який підписаний сторонами 27 лютого 2025 року (а.с. 25-26). Вказаний кредитний договір створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було ідентифіковано й верифіковано. З кредитного договору вбачається, що одноразовий ідентифікатор [PERSON] було направлено 27 лютого 2025 року о 17:51:10, а відповідачем його введено 27 лютого 2025 року о 17:52:34 (зворот а.с. 38), тому суд приходить до висновку що письмова форма даного правочину дотримана. Відповідач, укладаючи Договір, пройшла верифікацію, тим самим підтвердила актуальність та належність її персональних даних, в тому числі і фінансового мобільного номеру [NUMBER] , який був вказаний останньою при заповненні заяви на отримання кредиту. Від банку АТ КБ «ПриватБанк» було отримані відповідні підтвердні дані про відповідача, які зазначені нею у заявці. (зворот а.с. 24). При цьому судом встановлено, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без вчинення послідовності дій щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір, подальше укладення між Товариством та відповідачем електронного кредитного договору на сайті є неможливим. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Тому, на виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному кредитному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 27 лютого 2025 року було укладено Додаткову угоду до Договору кредитної лінії № 685513971 від 27 лютого 2025 року, відповідно до якого позичальнику надано транш в розмірі 3 200 грн. 00 коп. (п. 1.1. Додаткової угоди). Після надання Траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума Кредиту, яка була надана Позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди, разом із сумою Траншу, що видається відповідно до цієї Додаткової угоди, буде складати 6 700 грн. 00 коп. (п. 1.2. Додаткової угоди). З моменту отримання Траншу вказаного в п. 1.1. Договору, Базова процентна ставка за Договором (для суми всіх наступних Траншів в рамках Договору та для суми, яка вже є в користуванні) буде складати 0,98% в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70% річних (п. 1.4. Додаткової угоди). Згідно п. 1.6. Додаткової угоди під час надання суми траншу, вказаного в п. 1.1. цієї Додаткової угоди, Кредитодавцем нараховується Комісія за надання кредиту в розмірі 192 грн 00 коп., яка має бути сплачена Позичальником не пізніше 29 березня 2025 року. Відповідно до п. 1.7. Додаткової угоди сторони підтверджують, що на момент укладення цієї Додаткової угоди сума нарахованої та несплаченої Комісії за надання Кредиту становить 210 грн. 00 коп. (далі - Несплачена комісія). (а.с. 39-40). Також, 27 лютого 2025 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Додаткову угоду до Договору кредитної лінії № 685513971 від 27 лютого 2025 року, відповідно до якої позичальнику надано транш в розмірі 3 150 грн. 00 коп. (п. 1.1. Додаткової угоди). Після надання Траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума Кредиту, яка була надана Позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди, разом із сумою Траншу, що видається відповідно до цієї Додаткової угоди, буде складати 9 850 грн. 00 коп. (п. 1.2. Додаткової угоди). Відсоткова ставка 0,98%, нараховані та несплачені відсотки на момент укладання Додаткової угоди становить 53 грн. 60 коп.; комісія за траншу - 189 грн. 00 коп.; несплачена комісія на момент укладення Додаткової угоди 402 грн. 00 коп. (зворот а.с.40-41). 27 лютого 2025 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Додаткову угоду до Договору кредитної лінії № 685513971 від 27 лютого 2025 року, відповідно до якої позичальнику надано транш в розмірі 1 750 грн. 00 коп. (п. 1.1. Додаткової угоди). Після надання Траншу відповідно до цієї Додаткової угоди сума Кредиту, яка була надана Позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди, разом із сумою Траншу, що видається відповідно до цієї Додаткової угоди, буде складати 11 600 грн. 00 коп. (п. 1.2. Додаткової угоди). Відсоткова ставка 0,98%, нараховані та несплачені відсотки на момент укладання Додаткової угоди становить 78 грн. 80 коп.; комісія за надання траншу - 105 грн. 00 коп.; несплачена комісія на момент укладення Додаткової угоди - 591 грн. 00 коп. (а.с.42-43). Додаткові угоди укладені з використанням мобільного додатку «Moneyveo - кредит онлайн» та є невід`ємною частиною Договору. Тобто, Додаткові угоди створені в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, вчинені в електронній формі за допомогою електронного підпису уповноваженого представника кредитодавця та одноразовим ідентифікатором позичальника, особу якого було ідентифіковано й верифіковано. З Додаткових угод вбачається, що одноразовий ідентифікатор «8568» [PERSON] було направлено 27 лютого 2025 року о 18:02:34 а відповідачем його введено 27 лютого 2025 року о 18:02:54 (а.с. 40), одноразовий ідентифікатор «4595» [PERSON] було направлено 27 лютого 2025 року о 18:03:38 а відповідачем його введено 27 лютого 2025 року о 18:03:55 (зворот а.с. 41), одноразовий ідентифікатор «6105» [PERSON] було направлено 27 лютого 2025 року о 18:33:06 а відповідачем його введено 27 лютого 2025 року о 18:33:30 (а.с. 43), тому суд не погоджується з доводами сторони відповідача про недоведеність укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором та приходить до висновку що письмова форма даних правочинів дотримана. Одразу після підписання Договорів сторонами, ідентичні примірники Договорів були направлені відповідачу на її електронну адресу, яка була вказана нею у Заявці на отримання грошових коштів в кредит та закріплена в реквізитах сторін Договору, а саме, yuliadmitriava@gmail.com. Отже, укладаючи та підписуючи Договір одноразовим ідентифікатором (код СМС-повідомлення), відповідач розуміла, погоджувалась та визнавала умови та основні зобов`язання, зазначені у ньому. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши [PERSON] за її заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 27 лютого 2025 року можливість користуватися обумовленим розміром фінансових ресурсів, про що ТОВ «ПрофГід» надано підтвердження, щодо здійснення переказу грошових коштів 27 лютого 2025 року на суми: 3 500 грн. 00 коп.; 3 200 грн. 00 коп.; 3 150 грн. 00 коп.; 1 750 грн. 00 коп., на номер платіжної карти [NUMBER] , що була повідомлена позичальником у кредитному договорі, опис транзакції: Credit transaction 3695503606 [PERSON] Договір (оферта): 685513971 від 27.02.2025 (зворот а.с. 56-58), а також довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про здійснення платіжної операції (зворот а.с. 58-60). З наданого на запит суду повідомлення від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 27 лютого 2025 року зараховано грошові кошти на суму 11 600 грн. 00 коп. наступними транзакціями: 27.02.2025 на суму 3500 грн., 27.02.2025 на суму 3200 грн., 27.02.2025 на суму 3150 грн. та 27.02.2025 на суму 1750 грн., що підтверджується наданою випискою по карті [NUMBER] у період 27 лютого 2025 року. Наведені докази спростовують доводи представника відповідача про відсутність доказів на підтвердження дійсного отримання відповідачем грошових коштів за кредитними договорами. [PERSON] кредит та відсотки за його користуванням у відповідності до умов кредитного договору в повному обсязі та своєчасно не повернула. Згідно наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №685513971 від 27 лютого 2025 року станом на 29 квітня 2025 року (дата продажу фінансового активу) складала 24 404 грн. 08 коп., з яких: 11 600 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6 308 грн. 08 коп. - заборгованість за процентами; 696 грн. 00 коп. - комісія; 5 800 грн. - заборгованість за неустойкою (зворот а.с. 21-22). 29 квітня 2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) укладено договір факторингу №МВ-ТП/33, згідно умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило позивачу, як новому кредитору, право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема, за кредитним договором №685513971 від 27 лютого 2025 року у розмірі 24 404 грн. 08 коп., з яких: 11 600 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6 308 грн. 08 коп. - заборгованість за процентами; 696 грн. 00 коп. - комісія; 5 800 грн. - заборгованість за неустойкою. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги згідно п. 4.1 Договору факторингу, та підтверджується Витягом із реєстру прав вимоги від 29 квітня 2025 року (а.с. 14-16, 17-19). Позивачем на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сплачено грошові кошти у відповідності до Договору факторингу №МВ-ТП/33, що підтверджується платіжною інструкцією №1455 від 14 травня 2025 року (а.с. 21). Право кредитодавця на відступлення права вимоги без згоди позичальника умовами кредитного договору не обмежено. Безпосередньо в п. 9.1.2.5. Договору сторони домовились про те, що Кредитор зобов`язаний повідомити Позичальника про відступлення права вимоги за Договором протягом 10 (десяти) робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома Позичальника такого факту, в тому числі шляхом відправлення відповідного повідомлення на електронну пошту Позичальника. Усі адресовані відповідачу повідомлення від первісного кредитора та позивача в тому числі повідомлення про зміну кредитора, надсилались останній на вказану нею у Заяві на отримання кредиту електронну адресу - [INFO] З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» направило [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» № 685513971/29042025/Э від 29 квітня 2025 року (зворот а.с. 60) Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за період з 29 квітня 2025 року по 24 вересня 2025 року здійснило [PERSON] донарахування відсотків, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за кредитним договором склала 41228 грн. 72 коп., з яких: 11 600 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 23 132 грн. 72 коп. заборгованість за процентами, 696 грн. 00 коп. комісії за надання кредиту, 5 800 грн. 00 коп. заборгованість за неустойкою (зворот а.с. 22-23). ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» направило [PERSON] повідомлення про дострокове розірвання кредитного договору на підставі п.7.2.2 договору з 25 вересня 2025 року, зазначаючи вимогу про необхідність погашення всієї кредитної заборгованості в сумі 41228 грн. 72 коп., яка відповідачем проігнорована (а.с. 61). У зв`язку з достроковим розірванням договору з 25 вересня 2025 року припинилось право позивача щодо нарахування відсотків за користування кредитом. Також [PERSON] не відреагувала і на направлену Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» досудову вимогу щодо добровільного погашення виниклої заборгованості за кредитним договором (зворот а.с. 61). Крім того, згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6- 979 цс15 «...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». [PERSON] після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права грошової вимоги за договором факторингу ніяких платежів первісному чи новому кредитору не здійснювала. Таким чином, доводи представника відповідача щодо неповідомлення відповідача про заміну кредитора не заслуговують на увагу. Позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить: 35 428 грн. 72 коп., що складається: 11 600 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 23 132 грн. 72 коп. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 696 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за надання кредиту. Щодо нарахування комісії за надання кредиту суд зазначає наступне. Відповідно до п. 8.4. Договору кредитної лінії, Комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги Кредитодавця. Комісія за надання кредиту позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються кредитодавцем за цим Договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим Договором. У випадку видачі наступних крім першого траншів за цим Договором комісія за надання додаткових грошових коштів у кредит нараховується у день видачі кожного Траншу. Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора, відповідачу нараховано 696 грн. 00 коп. комісії за надання кредиту. Суд звертає увагу, що законодавство, яке регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало змін у 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування». До цього часу судова практика у питанні можливості встановлення кредитором комісії в кредитному договорі захищала боржника як слабку сторону в кредитних правовідносинах. Однак з прийняттям в 2017 році Закону України «Про споживче кредитування» змінилася і судова практика. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі з подібними правовідносинами №204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Разом з тим, у Договорі кредитної лінії №685513971 та Додаткових угодах до договору №685513971 розмір комісії було нараховано за надання кожного траншу при його видачі, він не був прихованим та позичальник ознайомилась і погодилась з ним, підписуючи договір кредитної лінії разом з Додатковими угодами, та в подальшому не оспорювала їх в судовому порядку, тому вимога щодо сплати такої комісії є законною та обґрунтованою. Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а.с.72-75). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, що передбачено ч.1 ст. 512 ЦК України. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що визначено ст. 638 ЦК України. Крім того, [PERSON] всупереч положенням ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог, зокрема й щодо укладення кредитного договору та отримання кредиту. Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, а в подальшому договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», за яким позивач набув право грошової вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вказаних у реєстрі боржників. При цьому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримала кредитні кошти, але належним чином не виконувала свої обов`язки за договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 685513971 від 27 лютого 2025 року, а також наявність договору факторингу від 29 квітня 2025 року, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року, укладений із ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с. 64-68), Додаткова угода №2045 від 06 листопада 2025 року до Договору № 5 від 02 грудня 2024 року (зворот а.с. 68-69), акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року (зворот а.с. 69), що включає в себе: підготовка до розгляду справи, підготовка та направлення досудової вимоги, підготовка позовної заяви, що включає в себе збір доказів, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії доданих до неї документів до суду, відповідно до якого розмір вартості послуг становить 5 000 грн. 00 коп., платіжна інструкція №64 від 06 листопад 2025 року, згідно якої ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сплатило за надання правової допомоги грошові кошти в розмірі 5 000 грн. 00 коп. (а.с. 70). Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Отож, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, беручи до уваги відсутність заперечень сторони позивача проти відшкодування витрат, виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи характер справи, розгляд даної справи без участі сторін, підготовку позовної заяви, подання інших процесуальних документів по справі (письмові пояснення, збирання доказів шляхом підготовки адвокатських запитів), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн. 00 коп. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., а оскільки позов задоволено, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 2 422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. Щодо вимоги представника відповідача адвоката Кушнеренка Є.Ю. про стягнення з ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп. суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога відповідачу надавалась Адвокатським об`єднанням «Кушнеренко та партнери» в особі старшого партнера Кушнеренка Євгена Юрійовича на підставі договору № 05 про надання правничої допомоги від 06 січня 2026 року та ордеру. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 05 від 06 січня 2026 року відповідач [PERSON] сплатив на користь АО «Кушнеренко та партнери» 8 000 грн за надання правової допомоги на підставі договору № 05 від 06 січня 2026 року. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кушнеренко Є.Ю. у відзиві на позов зазначав, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу адвоката становить 8 000 грн. 00 коп. У звёязку з тим, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, понесені відповідачем на правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved