Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказала, що 22.03.2023 між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. 25.03.2024 шлюб між ними розірвано. Від спільного проживання народилася донька [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Позивач зазначила, що вона не має можливості самостійно утримувати доньку. 26.01.2026 вона зверталася до Ямпільського районного суду Вінницької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача. Однак, відповідно до Ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.01.2026, справа №153/104/26, їй було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів з відповідача, оскільки згідно отриманої судом інформація відповідач [PERSON] не зареєстрований на території Ямпільської територіальної громади. Вважаючи права дитини порушеними, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 06.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] надала письмову заяву, вх.№1434 від 04.03.2026, в якій просила розгляд справи провести без її участі. Позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання у справі повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення - 09.02.2026 на офіційному веб-сайті Ямпільського районного суду Вінницької області, тобто не пізніше ніж за десять днів до судового засідання. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення судового засідання чи проведення судового засідання в його відсутність до суду не надійшло. Крім цього, копія ухвали про відкриття провадження у справі та судова повістка направлялась на останню відому адресу місця реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , копії витягу з реєстру територіальної громади №2022/000822311 від 17.10.2022, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 23.11.1997 зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.2, 3). Із копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/003562433 від 10.04.2024, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 20.09.2021 зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.4). Із копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 25.03.2024, справа №153/206/24, встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано 22.03.2023 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №55 розірвано (а.с.5-6). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого повторно 29.03.2023 Ямпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), встановлено, що [INFO] в с.Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Із копії ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.01.2026, справа №153/104/26, встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.8). Із копії повідомлення Управління «Центр надання адміністративних послуг» Ямпільської міської ради, вих.№13-02/4-138 від 05.02.2026 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований на території Ямпільської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 16.11.2023 був знятий з реєстрації за заявою власника житла (а.с.11). Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні питання про розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої є неповнолітня дитина, та відсутні відомості про наявність у неї доходів, а також відповідача, стосовно якого відсутні відомості про його непрацездатність, стан здоров`я, про наявність у нього інших утриманців, а тому відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Суд вважає розмір аліментів одна четверта всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, такою, що може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, розвиток та виховання дитини, придбання необхідних товарів для дитини цього віку. Тому вимоги позову є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до Ямільського районного суду Вінницької області із позовом про стягнення аліментів 04 лютого 2026 року за вхід.№706, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 04 лютого 2026 року. Відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач в силу положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання цього позову. Тому, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, встановлений п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" у сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 (двадцять) копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання

Outcome: approved