Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 472 041,20 грн. та понесених судових витрат. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначила, що 14.04.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва між Сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №352. Від даного шлюбу Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . У подальшому, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.01.2018 року (справа №756/8606/17) шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано та вирішено питання про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Київського апеляційного суду від 04.12.2018 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.01.2018 року залишено без змін. 12.04.2018 року Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження [NUMBER]. 04.08.2025 року постановою заступника начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП [NUMBER] змінено прізвище стягувача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У зв`язку із неналежним виконанням Відповідачем судового рішення утворилась заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.10.2025 року за період з червня 2017 року по вересень 2025 року у загальному розмірі 528 858,26 грн. відповідно до розрахунку заступника начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП [NUMBER]. Таким чином, Відповідач здійснював сплату аліментів несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до накопичення значної суми заборгованості. Позивачем проведений розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з травня 2018 року по вересень 2025 року, що становить 472 041,20 грн. У зв`язку із вищевикладеним, Позивач просить суд стягнути з Відповідача суму простроченої неустойки в розмірі 472 041,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 20 січня 2026 року. 20 січня 2026 року суддею протокольно ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 05 березня 2026 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак представник надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином шляхом направлення судових документів за зареєстрованим місцем проживання згідно з трекінгом відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву Відповідач не надав. Тому, на підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає Відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. За таких умов, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на таких підставах. Під час розгляду справи судом встановлено, що 14.04.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва між Сторонами зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №352. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.2007 року. Спільна дитина проживає разом із Позивачем за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на повному її утриманні. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.01.2018 року (справа №756/8606/17) шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано та вирішено питання про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 30 березня 2018 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі №756/8606/17 про стягнення аліментів з Відповідача на користь Позивача. 12 квітня 2018 року державним виконавцем Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Савельєвим Кирилом Олександровичем відкрито виконавче провадження [NUMBER] на підставі виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва від 30.03.2018 року. 14 січня 2023 року Позивач уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №49 та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У подальшому, 04.08.2025 року постановою заступника начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельника Кирила Миколайовича про зміну (доповнення) реєстраційних даних у ВП [NUMBER] змінено прізвище стягувача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним 15.10.2025 року Дніпровським ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 01.10.2025 року у Відповідача внаслідок невиконання рішення суду за ВП [NUMBER] наявний сукупний розмір заборгованості за період з червня 2017 року по вересень 2025 року в загальній сумі 528 858,26 грн. Згідно з вказаним розрахунком, за вказаний період Відповідачем частково здійснювалась оплата аліментів. Згідно з наданим Позивачем розрахунком пені, за період з 31.05.2018 року по 30.09.2025 року сума пені складає 472 041,20 грн. Таким чином, із досліджених фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між Сторонами виник з приводу систематичної несплати Відповідачем на користь Позивача аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим Позивач бажає стягнути з Відповідача відповідну суму неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Перевіряючи правильність розрахунків Позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує таке. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер та повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц. Таким чином, враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення Відповідачем аліментних зобов`язань за період за період з 31.05.2018 року по 30.09.2025 року становить 472 041,20 грн., що не перевищує 100% заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Доказів на спростування позовних вимог Відповідач не надав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Позивачі у справах про стягнення аліментів. Як убачається зі змісту позову Позивач також просить суд стягнути витрати на правничу допомогу. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як убачається з матеріалів справи між Позивачем та Адвокатом Чередою Тамарою Миколаївною укладено Договір про надання правничої (правової допомоги) від 24.07.2025 року, видано ордер на представництво інтересів Позивача від 18.10.2025 року, надано Додаткову угоду до Договору від 24.07.2025 року, де вказано, зокрема супроводження справи про стягнення (неустойки) в першій інстанції - 8 000,00 грн., акт-наданих послуг від 26.02.2026 року на суму 8 000,00 грн. рахунок-оплату від 06.10.2025 року на суму 8 000,00 грн., платіжну інструкцію №@2PL546002 від 06.10.2025 року про сплату Позивачем наданої правової допомоги в розмірі 8 000,00 грн. За змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляд справи в спрощеному позовному провадженні та без участі представника позивача, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає доцільним стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 8 000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та обсягу виконаної адвокатом роботи. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з Відповідача [PERSON] на користь Позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Будь-яких заперечень з боку Відповідача на адресу суду не надходило. Крім того, оскільки Позивач звільнена за вимогами про стягнення неустойки, то з Відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору 4 720 грн. 41 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved