Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 лютого 2014 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблений відповідний актовий запис про укладання шлюбу №187. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . 21 квітня 2020 року Деснянським районним судом м.Києва у цивільній справі №754/1833/20 було вирішено шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Після розірвання любу діти проживають разом з матір`ю. З липня 2022 року діти проживають з матір`ю в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] (дана обставина підтверджується актом від 23 вересня 2025 року). 28 квітня 2020 року Деснянським районним судом м.Києва у цивільній справі №754/1832 було винесено рішення щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 лютого 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. 07 грудня 2020 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №754/1832/20 від 16 вересня 2020 року виданому Деснянським районним судом м.Києва у цивільні справі №754/1832/20. Відповідно до розрахунку наданого Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) заборгованість зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON] , станом на 23 вересня 2025 року становить 75 753 грн. 12 коп. 28 квітня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва у цивільній справі №754/1832/20 суд вирішуючи питання визначення розміру аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] врахував наступні обставини: стан здоров`я дітей, добровільне утримання відповідачем дітей, педагогічні характеристики. Наразі батько з грудня 2020 року добровільної допомоги пов`язаної з додатковими витратами на дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає з вересня 2023 року, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей у розмірі 75 753 грн. 12 коп., діти постійно проживають з позивачем на її повному утриманні. Відповідно відповіді наданої з спеціалізованої школи 1-111 ступенів №251 імені Хо Шм Міна з погибленим вивченням англійської мови. [PERSON] , [INFO] , навчався в школі з 01.09.2021 по 08.06.2025, вибув зі школи 09.06.2025 до іншого навчального закладу. [PERSON] , [INFO] , навчається в школі з 01.09.2022, на даний час є учиницею 4-В класу. Поданням документів для зарахування [PERSON] до школи займалася мати, [PERSON] . Поданням документів для зарахування [PERSON] до школи займалася мати, [PERSON] . [PERSON] , періодично приходив до школи. В першому та другому класі проводили та забирали зі школи дитину [PERSON] мама або тато, а в третьому та четвертому класі, в разі необхідності, приходила мати. [PERSON] проживає з мамою - [PERSON] . Батько - [PERSON] , зі слів матері, з сім`єю не проживає. Батько періодично забирав та проводив дитину в школу, спілкувався з класним керівником, [PERSON] по телефону. В третьому класі батько в школі не з`являвся. Батьківсі збори дітей відвідувала мати, [PERSON] . Батько, [PERSON] , батьківські збори в класах де навчалися діти, не відвідував. Наразі [PERSON] навчається у ліцєї №283 у 5-Б класі. Згідно відповіді наданої з ліцею №283. [PERSON] навчається в даному закладі з 1 вересня 2025 року. Мати учня бере активну часть у житті класу, спілкується з вчителями відвідує батьківські збори та цікавиться шкільним життям динити, заюезпечує достатній рівень його навчання. [PERSON] , мати учня, займалася оформленням документів [PERSON] до ліцею. Дитина має доглянутий та охайний вигляд, має сучасні гаджети для реалізації повноцінного рівня освіти. Батько дитини, [PERSON] , з вересня 2025 року й до тепер з вчителями школи не спілкується, з класним керівником зв`язок не підримує, батьківські збори не відвідує. Відповідно до відповіді з КНП «ЦПМСД №1» Деснянського району м.Києва на виконання адвокатського запиту від 03.07.2025 року №55, було надано інформацію щодо дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти отримують медичну допомогу з народження, в лікаря педіатра КНП «ЦПМСД №1» Деснянського району м.Києва, [PERSON] . Декларація на медичне обслуговування [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] була заключеня 21.09.2019 року. При укладанні декларації з лікарем, як законний представник, була присутня мати дітей [PERSON] . Вона супроводжує дітей при відвідуванні лікаря педіатра і виконує всі необхідні рекомендації наданілікуючим лікарем. Отже позивач одна піклується про дітей виховує їх, забезпечує матеріальні та духовні потреби дітей, оплачує їх лікування, створює умови для їх навчання та розвитку, займається розвитком здібностей дітей у сфері спорту. Відповідач офіційно працевлаштований, має постійний заробіток у ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ». Сума аліментів у розмірі є недостатньою для утримання двох дітей, оскільки є менше ніж гарантована сума аліментів у разі видачі судом судового наказу про стягнення аліментів на двох дітей. Встановленні аліменти у 2020 році не відповідають потребам дітей шкільного віку, при винесенні рішення враховувалося те, що на той час батько надавав добровільну грошову допомогу дітям, наразі він не тільки не сплачує додаткові витрати на дітей пов`язані з лікуванням та навчанням дітей у спортивних секціях, а й має заборгованість зі сплати аліментів, на час винесення рішення по стягненню аліментів діти частково проживали з батьком, наразі діти постійно проживають з матір`ю, батько дітей до себе навіть не забирає. Позивач вважає за необхідно збільшити розмір сплати аліментів і встановити його у розмірі 1/3 на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2026 року відкрито провадження в справі. Призначено судове засідання, розгляд справи визначено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач, представник відповідача в судовому засідані позовні вимоги визнали. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано у відповідності до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.04.2020 року. Сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 квітня 2020 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 лютого 2020 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Благовісним В.М. від 07.12.2020 року відкрито виконавче провадження (ВП № [NUMBER]) по виконавчому листу №754/1832/20 від 16 вересня 2020 року виданому Деснянським районним судом м.Києва у цивільні справі №754/1832/20. Листом Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) О. Юденко від 23.09.2025 повідомлено, що на виконання у відділі перебуває виконавче провадження № [NUMBER]) по виконавчому листу №754/1832/20 від 16 вересня 2020 року виданому Деснянським районним судом м.Києва у цивільні справі №754/1832/20 Відповідно до розрахунку наданого Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) заборгованість зі сплати аліментів на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON] , станом на 23 вересня 2025 року становить 75 753 грн. 12 коп. Повідомленням старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) О. Юденко від 23.09.2025 № [NUMBER] внесено відомості про [PERSON] до Єдиного реєстру боржників. Попри рівність обов`язків обох батьків по утриманню дитини, вони не зводяться лише до суми стягуваних аліментів з платника. Це поняття є набагато ширшим, як у матеріальному аспекті (крім сплати аліментів), так і в моральному аспекті (виховання дитини, навчання, її дозвілля тощо). Суд враховує, що діти проживають з матір`ю, тому обов`язок по їхньому утриманню лежить переважно на позивачці. [PERSON] посилається на те, що раніше присудженого судом розміру аліментів у розмірі є недостатнім на утримання двох дітей, недостатньо для належного матеріального забезпечення дітей, оскільки в силу свого віку діти природньо потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток здібностей, відпочинок, лікування, оздоровлення, що тягне відповідне погіршення матеріального становища позивачки. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, подорожчали продукти харчування та одяг, зросли витрати на лікування та навчання дітей у спортивних секціях. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.1 ст.122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. Можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Окрім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначеним мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання дітей Відповідачем не доведено. Відповідач перебуває в працездатному віці, відомостей про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надав, являючись батьком неповнолітніх дітей зобов`язаний утримувати їх до повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Враховуючи наведене, виходячи з того, що діти сторін проживають разом із Позивачкою, у зв`язку з чим обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, враховуючи вік дітей, стан їх здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не меньше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину. Окрім цього, суд бере до уваги визнання позову відповідачем. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін. Як Відповідач, так і Позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved