Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та просив встановити факт, що [PERSON] з [PERSON] постійно проживали однією сім`єю з 1999 до дня смерті останньої, яка сталася [INFO] в одному будинковолодінні за адресою [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) розміром 1,40 га, яка перебуває в колективній власності селянської спілки «Вільна Україна» та розташована на території колишньої Нирківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області. За життя [PERSON] 04.07.1996 склала заповіт посвідчений секретарем Ниркіської сільської ради народних депутатів, який зареєстрований в реєстрі за № 57, та все належне їй майно на час смерті заповіла племінниці [PERSON] . Однак [INFO] [PERSON] померла. Оскільки заявник з 1999 до дня смерті [PERSON] проживав однією сім`єю, він відповідно до приписів ст. 1264 ЦК України, вважається спадкоємцем четвертої черги після її смерті. Так, 22.12.2025, як спадкоємець майна померлої [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовської Т.М. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак приватним нотаріусом йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії з підстав неможливості підтвердити заявником його прав на спадкування за ст. 1264 ЦК України. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених в поданій заяві. Представник Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, щодо розгляду справи без їхньої участі, зазначивши, що при вирішенні заяви покладаються на думку суду. Свідок [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що мати заявника являлась племінницею [PERSON] , яка проживала в с.Войнилів. Згодом [PERSON] почала проживати при монастирі. В 1999 коли раптово стан здоров`я останньої погіршився, [PERSON] забрала свою тітку з монастиря до місця свого проживання в с. Репужинці, де здійснювала за нею догляд. Коли [PERSON] померла, її поховали на кладовищі біля монастиря. В [ADDRESS] проживала [PERSON] разом із чоловіком та двома синами. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] , у віці 75 років померла [PERSON] , відповідний актовий запис № 6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 20.02.2024. Місцем смерті останньої вказано селище міського типу Войнилів Калуський район Івано-Франківська область. За життя [PERSON] 04.07.1996 склала заповіт відповідно до якого житловий будинок, все своє майно де б воно не знаходилось заповіла племінниці [PERSON] . Даний заповіт посвідчений секретарем Нирківської сільської ради народних депутатів Лавута М.А., зареєстрований в реєстрі за № 57. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] померла. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками заявника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Старостинського округу №2 с. Репужинці Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 134 від 26.02.2005 [PERSON] , яка померла [INFO] дійсно з 1999 по дені смерті проживала в [ADDRESS] без реєстрації. Згідно довідки Старостинського округу №2 с. Репужинці Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №46 від 23.01.2026 зазначено, що [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] проживав однією сім`єю разом із [PERSON] , яка померла [INFO] в період з 1999 по [INFO] , тобто по день її смерті за адресою [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Малітовською Т.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку ст. 1264 ЦК України, так як пред`явлені документи суперечать ст. 1264 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3, ст. 4 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Відповідно до ст. 2 Сімейного кодексу України, цей Кодекс регулює: сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку, утримання; сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком; сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. З наведеного переліку можна дійти висновку, що СК України регулює особливий вид особистих немайнових та майнових відносин, які є сімейними, причому між чітко визначеними суб`єктами. Відтак, сімейними відносинами є ті особисті немайнові та майнові відносини, що складаються між членами сім`ї, визначеними у ст. 2 СК України. Суб`єктами сімейних правовідносин можуть бути лише фізичні особи, які перебувають у шлюбі, кровному спорідненні чи відносинах усиновлення. Сімейний кодекс установлює наступний перелік суб`єктів сімейних правовідносин: а) подружжя; б) батьки, діти, усиновлювачі, усиновлені; в) баба, дід, прабаба, прадід, онуки, правнуки; г) рідні брати; рідні сестри; мачуха, вітчим, падчерка, пасинок. При цьому усі інші родичі (двоюрідні брати та сестри, тітки, дядьки, племінники, племінниці та ін.) не є учасниками сімейних правовідносин за винятками, встановленими законами. Статтями 12, 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. На підтвердження факту проживання з померлою заявником до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення надано довідки Старостинського округу №2 с. Репужинці Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 134 від 26.02.2005 та №46 від 23.01.2026. Однак, з поданих заявником доказів не вбачається підстав, за яких можна стверджувати, що заявник з померлою проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним бюджетом, побутом, мали взаємні права та обов`язки, спільно несли витрати по утриманню житла, покупок речей домашнього вжитку, тощо. Показання свідків містять посилання на факт проживання за однією адресою заявника та померлої [PERSON] та обставини щодо надання допомоги та піклування [PERSON] , яка була племінницею померлою та заповіла останній своє майно. Однак, додані та дослідженні в судовому засіданні довідки Старостинського округу №2 с. Репужинці Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та покази свідків не підтверджують факт наявності між ними відносин, притаманних сім`ї. Таким чином, ні сама заява про встановлення факту проживання однією сім`єю не містить обставин, що вказували б на підставу виникнення сімейних стосунків між [PERSON] та [PERSON] , ні у ході судового розгляду на підставі належних та допустимих доказів заявником не було доведено обґрунтованість своєї заяви, тому суд дійшов висновку про відмову у встановленні факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed