Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

25 грудня 2025 року ТОВ «Свеа фінанс» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] , який обґрунтовує тим, що 13.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2934310 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором, строком на 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99 % на день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. 23.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-25/23 від 23.05.2023 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2934310 складає: 73966,46 грн. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №2934310 від 13.02.2022 року становить: заборгованість за сумою кредиту - 14999,99 грн., заборгованість по відсотках - 58966,47 грн., загальна заборгованість - 73966,46 грн., яку позивач просить стягнути, а також судові витрати. Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 26 січня 2026 року здійснено перехід з розглядув порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 05 березня 2026 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, у разі встановлення наявності заборгованості відмовити у стягненні штрафів, пені та санкцій, нарахованих після 24.02.2022 року, посилаючись на період воєнного стану, не подання належних доказів переходу права вимоги, неспівмірність штрафних санкцій. Сторони в судове засідання не з`явились, проте належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2934310 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором, строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99 % на день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало [PERSON] грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку останній вказав при оформленні кредиту, що підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «УПР» від 04.03.2024 р. 23.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №2934310 від 13.02.2022 станом на 23.05.2023 [PERSON] має заборгованість за сумою кредиту - 14999,99 грн., заборгованість по відсотках - 58966,47 грн., загальна заборгованість - 73966,46 грн. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання», главою 49 «Забезпечення виконання зобов`язання», главою 58 «Найм (Оренда)» ЦК України. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2934310 від 13.02.2022 був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подав жодного доказу на підтвердження того, що він належним чином виконав грошові зобов`язання за вказаним договором, укладеним з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Тому у нього виникла заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2934310 від 13.02.2022 в сумі - 73966,46 грн. Ця обставина підтверджується розрахунком заборгованості. 23.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-25/23, за умовами якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №2934310 від 13.02.2022 року. Ця обставина підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-25/23 від 23.05.2023 року. Аналіз вказаних письмових доказів свідчить про те, що ТОВ «Свеа фінанс» у встановленому порядку набуло прав та обов`язків кредитора за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2934310 від 13.02.2022 року, укладеним відповідачем з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно погасив заборгованість за вказаним договором. Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа фінанс» належить стягнути заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2934310 від 13.02.2022 року в розмірі 73966,46 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Свеа фінанс» сплатило судовий збірв розмірі 2422 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією №561 від 23.12.2025 року. З огляду на задоволення позову, з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Outcome: approved