Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

У позовній заяві представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 137386378 від 18.05.2021 в загальній сумі 18235,71 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що кредитний договір № 137386378 від 18.05.2021 відповідач як позичальник уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Договір укладений у формі електронного документа з використанням електронного підпису, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свій обов`язок за договором виконало та перерахувало відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти в розмірі 3400,00 грн, проте в подальшому відповідач збільшив суму кредиту, у зв`язку із чим загальна сума становить 5800,00 грн. Право вимоги до відповідача за цим договором перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на підставі договору факторингу від 11.07.2025 №11/07/25-Е, укладеного із ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке, у свою чергу, набуло права вимоги до відповідача на підставі укладеного із ТОВ «Таліон Плюс» договором факторингу від 05.08.2020 №05/0820-01, яке, у свою чергу, набуло права вимоги до відповідача на підставі укладеного із первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу від 28.11.2018 №28/1118-01 з подальшими додатковими угодами щодо продовження терміну дії договору факторингу. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на дату подання цієї позовної заяви становить 18235,71 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 5464,60 грн та заборгованості по відсотках в сумі 12771,11 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 09.02.2026, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторонам визначені строки для подання заяв по суті спору у формі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому не погодився із заявленими позовними вимогами з огляду на сплив строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Зазначив, що позивач звернувся до суду у 2026 році, тоді як кредитний договір укладений 18.05.2021. Загальна позовна давність відповідно до ст.257 ЦК України становить три роки. З моменту права вимоги у позивача минуло більше трьох років. Доказів переривання або зупинення перебігу позовної давності позивачем не надано. Просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Представник позивача подав відповідь на відзив, у якому заперечив доводи відповідача, посилаючись на законодавчі норми про зупинення перебігу позовної давності на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та на період дії воєнного стану. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Право на подання заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався. Клопотання про розгляд справи з викликом сторін сторони не подали, тому у відповідності до положень ст.279 ЦПК суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 18.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» /кредитодавець/ та [PERSON] /позичальник/ укладений договір кредитної лінії № 137386378 (далі Кредитний договір) у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», а саме у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.1.1 Кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту 13500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з п.1.3 Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 3400,00 грн одразу після укладення договору. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «дисконтний період»). У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. (п.1.7 Кредитного договору). Відповідно до п.1.8 Кредитного договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7 Кредитного договору строк Дисконтного періоду та, відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Пунктом 1.9 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 511,00 процентів річних, що становить 1,40 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 578,92 процентів річних, що становить 1,59 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним; 1.9.3. у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1.70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Відповідно до п.1.10 Кредитного договору позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу) з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п.1.8 цього договору, оплатити фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду. Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії договору на умовах п.1.12 договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правила п.1.12.1 договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії договору (закінчення строку його чи дати його дострокового розірвання). Також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час (п.1.11 Кредитного договору). Відповідно до п.1.12 Кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; 1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2.30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Проценти, в розмірі визначеному п.п.1.9 та 1.12.2 договору, нараховуються за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником (п.1.13 Кредитного договору). Згідно з п.4.3 Кредитного договору сторони погодились, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. На виконання умов Кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу обумовлені договором кредитні кошти, а саме: 18.05.2021 - в сумі 3400,00 грн, 22.05.2021 500,00 грн, 27.05.2021 1200,00 грн, 30.05.2021 500,00 грн, 01.06.2021 200,00 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень, довідками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та наданою на виконання ухвали суду від 09.02.2026 АТ КБ «Приватбанк» випискою по банківському рахунку відповідача. Відповідно до сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 20.07.2021 становить 11197,07 грн, яка складається із тіла кредиту в сумі 5464,60 грн та нарахованих відсотків в сумі 5732,47 грн. Право вимоги до [PERSON] за указаним кредитним договором на суму заборгованості 11197,07 грн перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі укладеного із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та подальших додаткових угод № 19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, №31 та №32 від 31.12.2022. Відповідно до зробленого ТОВ «Таліон Плюс» розрахунку кредитна заборгованість [PERSON] за Кредитним договором станом на 14.09.2021 становить 18235,71 грн, з яких: 5464,60 грн тіло кредиту, 12771,11 грн відсотки. ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором на суму кредитної заборгованості в розмірі 18235,71 грн ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на підставі укладеного договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та подальших додаткових угод № 2 від 03.08.2021, №3 від 30.12.2022. У свою чергу, 11.07.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» договір факторингу № 11/07/25-Е, на підставі якого позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] на кредитну заборгованість за Кредитним договором № 137386378 від 18.05.2021 в загальній сумі 18235,71 грн, з яких: 5464,60 грн тіло кредиту, 12771,11 грн відсотки. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначалося, що Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 1 статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Дослідженими доказами стверджено укладення відповідачем Кредитного договору № 137386378 від 18.05.2021 і отримання за ним кредитних коштів в загальній сумі 5800,00 грн під відсотки, порядок нарахування яких, термін нарахування та відсоткова ставка чітко визначені умовами цього договору. Кредитний договір відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», відповідачем підписаний одноразовим ідентифікатором, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, у ньому визначені усі істотні умови для даного виду договорів. Після підписання кредитного договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання у кредит коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Приєднаними до позову і дослідженими судом договорами факторингу, що укладені між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», доведено перехід права вимоги до відповідача за указаним Кредитним договором до позивача ТОВ «ФК «Ейс». Заявлена позивачем до стягнення сума кредитної заборгованості по сумі і складових заборгованості відповідає реєстру боржників за договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, узгоджується з умовами Кредитного договору, зокрема щодо строку кредитування (всього 120 днів відповідно до п.1.7 та п.1.12.1) та нарахованих процентів (п.1.9.3). Заборгованість відповідача перед первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 20.07.2021 становила 11197,07 грн і складалась із тіла кредиту - 5464,60 грн та нарахованих відсотків - 5732,47 грн. Після відступлення прав вимоги новий кредитор ТОВ «Таліон Плюс» продовжив нараховування відсотків за користування кредитними коштами і таке нарахування відповідає умовам самого Кредитного договору № 137386378 від 18.05.2021 щодо процентної ставки та строку кредитування, а також договору факторингу, за умовами якого фактор набув до відповідача право вимоги, яке означає усі права клієнта за кредитними договорами, у тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Станом на останній день кредитування 14.09.2021 та на дату звернення позивача із цим позовом до суду заборгованість відповідача за Кредитним договором є ідентичною і становить 18235,71 грн, з яких: 5464,60 грн тіло кредиту, 12771,11 грн відсотки. Доказів погашення відповідачем кредитної заборгованості після укладення договорів факторингу матеріали справи не містять та суду відповідачем не надано. Таким чином, заявлена позивачем до стягнення сума кредитної заборгованості є обґрунтованою та підставною. Із цим позовом ТОВ «ФК «Ейс» звернулось до суду 28.01.2026. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та відмінено з 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Тобто у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2020 року та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), тобто до 30.06.2023. Крім цього, Законом України від 15.03.2022 (набув чинності 17.03.2022) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні», 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні був введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває по цей час, що є загальновідомим фактом. 04 вересня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14 травня 2025 року № 4434-IX, яким пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Тобто, з 12 березня 2020 року по 03 вересня 2025 року строк позовної давності був безперервно продовжений для всіх суб`єктів цивільних правовідносин в силу Закону. Таким чином, враховуючи умови Кредитного договору № 137386378 від 18.05.2021, дату звернення позивача до суду із цим позовом в сукупності із вищенаведеними законодавчими приписами, трирічний строк позовної давності позивачем у даному випадку не пропущено. З наведених мотивів висловлені відповідачем у відзиві доводи є безпідставними. У частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту, відсотків за його користування належним чином не виконував, тим самим порушив умови Кредитного договору, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість, яка складається із тіла кредиту в сумі 5464,60 грн та відсотків в сумі 12771,11 грн, а всього 18235,71 грн, які підлягають стягненню на користь ТОВ «ФК «Ейс» в судовому порядку. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений за позовом судовий збір слід покласти на відповідача. У позовній заяві представник позивача також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. На підтвердження цієї вимоги до позову додано: договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладений між адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс»; додаткову угоду № 25770901725 від 01.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025; акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025, який підписаний сторонами договору про надання правничої допомоги. У розділі 3 договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 визначений порядок оплати послуг адвокатського бюро. Згідно із п.3.1 договору отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару. Відповідно до п.3.3. гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами у Протоколі погодження вартості послуг до Договору (Додаток № 1 до договору). В акті прийому-передачі надання послуг зазначено такі види наданих правових послуг: складання позовної заяви 2 год 5000 грн; вивчення матеріалів справи 2 год 1000 грн; підготовка адвокатського запиту 1 год 500 грн; підготовка клопотання 1 год 500 грн. Загальна вартість послуг 7000 грн. Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України. Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Разом з цим, під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим. Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Проте, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved