Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Заліщицького районного суду Тернопільської області із заявою, в порядку окремого провадження, про встановлення факту батьківства. Обґрунтовуючи заяву вказує, що її мати [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Між ними були відносини як чоловіка та дружини, вони вели спільний бюджет та домашнє господарство, піклувалися один про одного, проводили спільно час, спілкувалися з родичами та друзями один одного. Спільну дитину [PERSON] мати заявниці зареєструвала на своє прізвище, в порядку ст.135 Сімейного кодексу України, а ім`я та по-батькові батька вказали справжні з її слів, так як на той час шлюбні стосунки між нею та [PERSON] у встановленому законом порядку органами ДРАЦС зареєстровані не були. [PERSON] визнавав, що [PERSON] є його донькою та приймав активну участь у її вихованні та утриманні, дарував їй подарунки, вітав на свята, проводив з нею спільно час. В подальшому в зв`язку з погіршенням відносин батьки заявниці припинили спільне проживання та будь-які відносини. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, [PERSON] був призваний на військову службу. Відповідно до сповіщення №579, навідник [INFO] військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 19 липня 2024 року під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Новоселівка Перша Покровського району Донецької області. Враховуючи те, що офіційно у шлюбі з безвісти зниклим мати заявниці не перебувала та спільної заяви як до, так і після її народження до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подавали, запис про батька у свідоцтві про її народження було вчинено зі слів матері відповідно до частини 1 статті 135 СК України, а саме у графі «батько» у свідоцтві про народження вказано прізвище: «[PERSON]». Заявниця стверджує, що безвісти зниклий [PERSON] завжди визнавав себе її батьком, вони всі разом проживали однією сім`єю та вели спільний побут. У зв`язку з викладеним, заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, оскільки має намір оформити спадщину. Також у висновку експерта від 12.12.2024 № СЕ-19/114-24/22141-БД про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] , ймовірність даної події складає 99,99999%. В судовому засіданні представник заявника просить встановити юридичний факт батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] . Заінтересована особа Заліщицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції не делегував свого представника в судове засідання, подав заяву (вх.№ЕП-37) про розгляд справи без його представника. Про встановлення юридичного факту не заперечує. Заінтересована особа Міністерство оборони України не делегувало свого представника в судове засідання, подало письмові пояснення (вх.№1049), в яких зазначає, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Просить розгляд справи проводити без участі його представника. Заінтересована особа [INFO] не делегував свого представника в судове засідання, подав заяву (вх.№1179), в якій підтримує позицію Міністерства оборони України та просить розгляд справи проводити без участі його представника. Заслухавши пояснення представника заявника, врахувавши заяви заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи та висновок експерта № СЕ-19/114-24/22141-БД від 12.12.2024 Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Відповідно до ст. ст. 121, 125 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У випадку коли мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Системний аналіз положень СК України, зокрема ст. ст. 3, 5, 7, 14, 15, 121, свідчить, що походження дитини від батька, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини та не визнав у встановленому законом порядку свого батьківства (не подавав заяви про визнання батьківства до органів державної реєстрації актів цивільного стану), ґрунтується на підставі встановлення кровного споріднення між дитиною та батьком, тобто обставин, які свідчать про біологічне походження дитини від певної особи. Зазначений висновок узгоджується з роз`ясненнями, викладеними в п. п. 3, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Частиною 1 ст. 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір`ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття. Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у довготривалих стосунках, які призвели до того, що у них [INFO] народилася дочка [PERSON] (Свідоцтво про народження від 18.03.1995 року серії [NUMBER] ). Поряд з цим шлюб між ними не було оформлено, а відомості про батька до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] внесено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Факт батьківства [PERSON] не встановлювався. Відомості про батька, були внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до сповіщення №579 (вх№14220 від 22.07.2024) навідник [INFO] військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 19 липня 2024 року під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Новоселівка Перша Покровського району Донецької області. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.09.2024 [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 63. Згідно з висновком експерта № СЕ-19/114-24/22141-БД від 12.12.2024 Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] . Ймовірність даної події складає 99,99999%. Відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 1 ст. 7 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності 27.09.1991 року, дитина має право знати своїх батьків. В статті 121 Сімейного Кодексу України унормовано, що право та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Отже, чинним законодавством не передбачено іншого порядку для встановлення батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , окрім, як звернення - заявника [PERSON] до суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність доказів, які підтверджують те, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , громадянки України, тому заява про встановлення факту батьківства є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п. 20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (з відповідними змінами), при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.п. 2.13.1 п. 2.13 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та припинення їхньої дії затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 (з відповідними змінами), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.п.2.16.4. пункту 2.16 розділу II вказаних Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно з ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Outcome: approved