Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" звернулося до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.09.2015 р. між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем укладено кредитний договір № 25087732. 07.04.2017 р. між ПАТ "ВТБ Банк" та ПАТ "Таскомбанк" укладено договір відступлення прав вимоги №070417кк, відповідно до якого первісний кредитор ПАТ "ВТБ Банк" передав ПАТ "Таскомбанк" за плату належні йому права вимоги до боржників. 28.02.2024 р. між ПАТ "Таскомбанк" та ТОВ "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено договір факторингу №НІ/11/15-Ф, відповідно до якого ПАТ "Таскомбанк" передав ТОВ "Фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату належні йому права вимоги до боржників. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок позивача ТОВ "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів", ні на рахунок попередніх кредиторів. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 25087732 від 28.09.2015 р. в розмірі 31 580.63 грн., з яких 30 438.44 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 1 142.19 грн. - сума заборгованості за комісією. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2026 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.79). Представник позивача Какун А.С., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за її відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.2-4). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином згідно з порядком, встановленим ст.128 ЦПК України (а.с. 86-87, 88-92, 99-100, 101-102). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позов не подавав. 10 березня 2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 28.09.2015 р. між ПАТ "ВТБ Банк" та відповідачем укладено заяву-договір на оформлення банківських послуг №25087732, згідно якого банк відкриває кредитний картковий рахунок № [NUMBER] та встановлює кредитний ліміт на картковий рахунок (а.с.5). Складовою частиною Договору є Заява, Правила банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ "ВТБ Банк", які є публічною пропозицією ПАТ "ВТБ Банк" (п.1 Договору). Підписанням цього Договору клієнт засвідчує, що він письмово ознайомлений з умовами нарахування процентів за кредитним лімітом, переліком, розміром та розрахунком всіх комісій; погоджується з тим, що у разі прострочення ним зобов`язань з погашення заборгованості, клієнт зобов`язаний сплатити штраф; надає згоду на обробку персональних даних, які будуть отримані банком з будь-яких джерел у процесі взаємодії з клієнтом (п.4.1, 4.7. 4.10 Договору). Ця заява -Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами та скріплення печаткою Банку (п.15 Договору). Відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, згоду на укладення договору про надання кредиту особисто засвідчив своїм підписом, що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору. До кредитного договору №25087732 від 28.09.2015 р. додано графік повернення кредиту і оплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, який підписано відповідачем [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка підписана відповідачем [PERSON] , дата оформлення платіжної картки - 28.09.2015 р., дата встановлення кредитного ліміту - 29.09.2015 р., максимальна сума ліміту - 71 386.87 грн., тип кредитної лінії - невідновлювальна кредитна лінія, мінімальний щомісячний платіж - 3.3% від суми ліміту (а.с.11). Згідно рішення від 23.09.2015 р. [PERSON] встановлено кредитний ліміт в максимальній сумі 300 000 грн. (а.с.9). 07.04.2017 р. між ПАТ "ВТБ Банк" та ПАТ "Таскомбанк" укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №070417кк, відповідно до якого первісний кредитор ПАТ "ВТБ Банк" передав ПАТ "Таскомбанк" за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.19-21). Відповідно до п. 2.1 договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №070417кк від 07.04.2017 р. первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору грошові кошти. Згідно Витягу з реєстру прав вимоги №1 до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №070417кк від 07.04.2017 р., ПАТ "Таскомбанк" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 51 784.55 грн. (а.с.70). 28.02.2024 р. між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № НІ/1115-Ф, відповідно до якого первісний кредитор АТ "Таскомбанк" передав ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.22-24). Відповідно до п. 2.1 договору факторингу № НІ/1115-Ф від 28.02.2024 р. фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно з Акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/1115-Ф від 28.02.2024 р., клієнт передав, а фактор прийняв реєстр прав вимоги (а.с.25). Згідно Витягу з реєстру прав вимоги від 28.02.2024 р. до Договору факторингу №НІ/1115-Ф від 28.02.2024 р., ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 31 580.63 грн. (а.с.27). З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором, наданого позивачем, вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором №25087732 від 28.09.2015 р. у сумі 31 580,63 грн., яка складається з тіла кредиту 30 438.44 грн., суми заборгованості за комісією 1 142.19 грн. (а.с. 18). Як вбачається з наданої позивачем виписки по особовим рахункам кредитного договору № [NUMBER] відповідач користувався кредитними коштами та частково погашав утворену заборгованість (а.с. 60-69), що у свою чергу свідчить про отримання останнім кредитної картки з кредитним лімітом. Відповідно до ст.525, 526, ст.530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання у встановлені договором строки не виконував, у зв`язку з чим має борг по кредитному договору, то суд вважає за необхідне стягнути з нього заборгованість за договором у сумі 31 580.63 грн. Контррозрахунок заборгованості за вищевказаним договором суду відповідач не надав. Суд же розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України ) і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Що стосується укладеного договору факторингу, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (а.с.29) підтверджує, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Права вимоги за кредитним договором № 25087732 від 28.09.2015 р. перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Всупереч умовам кредитного договору № 25087732 від 28.09.2015 р. відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, за вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено кредитний договір № 25087732 від 28.09.2015 р., за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договором строк. Доказів повернення вказаної грошової суми позичальнику матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту та комісією. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Позивачем надана платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 151027 від 25.11.2025 р. про сплату судового збору у розмірі 3028.00 грн (а.с.1). Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 3028.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved