Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 16 липня 2011 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились, шлюб між сторонами носить формальний характер та в свою чергу подальше спільне проживання і збереження шлюбу між сторонами неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 лютого 2026 року відкрито провадження в даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. 25 лютого 2026 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Невмержицького В.П. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі та проти розірвання шлюбу не заперечує. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб та проводити розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через свого представника - адвоката Невмержицького В.П. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила врахувати відзив та позов задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що між сторонами 16 липня 2011 року було укладено шлюб. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Cпopy щодо поділу майна та визначення місця проживання малолітньої дитини на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не можливе, відповідач згодна з цим в повному обсязі. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved