Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

02.10.2025 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі № 92/15 від 11.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» та [PERSON] , визнати відсутнім у ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА ВІК АГРО 2019 право оренди земельної ділянки площею 3,9503 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0185, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право: 60380467 та скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,9503 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0185, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право: 60380467. Свої вимоги мотивує тим, що 11.06.2015 року ПрАТ «РАЙЗ МАКСИМКО» уклало з [PERSON] договір оренди землі № 92/15, на підставі якого набуло право оренди земельної ділянки площею 3,9503 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0185, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області. Додатковою угодою від 22.03.2018 про заміну сторони та внесення змін і доповнень про поновлення Договору оренди землі № 92/15 зареєстрованого 11.06.2015 визначено нового орендаря ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РАЙЗ ПІВНІЧ». Відповідно до п. 8 вищезазначеного договору оренди землі, Договір укладено на строк 10 (десять) років до 11.06.2025 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди вказаної земельної ділянки, яка знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 10554039. Згідно з пунктом 8 вказаного вище договору, він укладений строком на 10 років, а після закінчення цього строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. З урахуванням дати державної реєстрації договору оренди, десятирічний строк договору сплив 11 червня 2025 року. Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, 06.05.2025 ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» надіслало [PERSON] лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі № 92/15 від 11.06.2025, який відповідач отримав 08.05.2025. Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями вказаної норми права та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення та трекінгом відстеження відправлення. Відповідач зобов`язаний був протягом місяця розглянути на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач не надала, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження Договору на новий строк. При цьому позивач (орендар) належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проєкт додаткової угоди. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді позивача і не вибувала з його користування протягом строку дії договору оренди землі. Позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, а відповідач, у відповідь на отриманий проєкт додаткової угоди, не надіслав повідомлення про заперечення на пропоновані умови або зустрічну пропозицію, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною. Отже, позивач вважає поновленим Договір оренди землі № 92/15 від 11.06.2015 на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку. Разом з тим, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.10.2025 року, право оренди вказаної земельної ділянки, яка знаходиться на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 60380467. Таким чином, позивач дізнався про те, що [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у позивача, з ФГ «ВІК АГРО 2019». Відповідно до ст. 27 Закону №161-ХІV орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Вважає неправомірними дії відповідачів щодо укладення договору оренди на земельну ділянку, яка знаходилась в оренді у позивача, що грубо порушує норми ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», а заявлені позивачем у позові вимоги відповідають встановленим ч. 2 ст. 16, ст. 651 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 20, ст. 188 Господарського кодексу України та ст. 33 «Про оренду землі» способом захисту порушених прав позивача і є ефективним способом їх захисту у спірних правовідносинах. Запропонована позивачем до укладення з відповідачем у судовому порядку додаткова угода стосується як внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 92/15 від 11.06.2015 (зі всіма змінами та доповненнями до нього чинними на момент його поновлення) так і поновлення цього договору на новий строк. На думку позивача, відмовивши в укладенні цієї додаткової угоди відповідач порушив права позивача на укладення додаткової угоди у формі єдиного письмового документу, як про внесення законних змін до Договору оренди землі № 92/15 від 11.06.2015 (зі всіма змінами та доповненнями до нього чинними на момент його поновлення), так і про його поновлення на новий строк. Отже, враховуючи, що нормами законодавства України, прямо встановлена обов`язковість оформлення додаткової угоди до договору оренду землі для оформлення факту його поновлення і виникнення за орендарем права оренди (стаття 640 Цивільного кодексу України, стаття 125 Земельного кодексу України), в даному випадку правильним способом захисту цивільного права чи інтересу позивача, який відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України є визнання поновленим договору оренди землі та визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди землі в редакції, запропонованій відповідачу. Тому вважає, що з урахуванням того, що ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» належно виконувало свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, воно має право на поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі». Також вказав, що сам по собі факт визнання недійсним договору оренди, укладеного з новим орендарем, не зумовлює автоматичного поновлення переважного права попереднього орендаря, яке підлягає захисту у спосіб, установлений законом, а саме шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди. Якщо первинний орендар має право на укладення договору оренди (додаткової угоди до неї), то наявні два різні порушення прав первинного орендаря: з боку орендодавця (який відмовляється укладати додаткову угоду до договору оренди) та з боку наступного орендаря (який незаконно заволодів майном- правом оренди- шляхом реєстрації цього права). Тому належним способам захисту прав первинного орендаря відповідають дві позовні вимоги- про спонукання до укладення додаткової угоди (тобто про визнання такої угоди укладеної) та про визнання відсутнім права оренди наступного орендаря. Зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Тому вважає, що вимоги про визнання укладеною додаткову угоду №3 від 06.05.2025 до договору оренди землі 92/15 від 11.06.2025 між ТОВ «Райз Північ» та [PERSON] , визнання відсутнім у Фермерського господарства «ВІК АГРО 2019» права оренди земельної ділянки площею 3,9503 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0185, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право: 60380467 є належним способом захисту порушених прав позивача. Зважаючи на вищевикладене, просив задовольнити позовні вимоги, стягнути судові витрати, а також зазначив про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в загальній сумі 20 000 грн. 13.10.2025 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області провадження у справі відкрито, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 28.10.2025 до суду надійшов відзив від представника відповідачів адвоката Абрамовича О.В. У відзиві представник відповідачів заперечує проти позову, відповідачі вважають позов безпідставним та необґрунтованим, просив відмовити в задоволенні посилаючись на таке. Так, у відзиві зазначає, що відповідач 3,9503 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0185, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, яку він успадкував після смерті [INFO] бабусі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09.10.2023 № 1265, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 74258256 від 09.10.2023, витягом з Державного реєстру речових прав № 349616783 від 09.10.2023. За життя бабуся [PERSON] уклала 11.06.2015 року з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі № 92/15, згідно якого передала у строкове платне користування дану земельну ділянку строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 86484,82 грн. Сторонами визначено річну орендну плату в розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4324,24 грн. Договір зареєстровано 25.07.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Шевчук Л.О., номер запису про інше речове право: 10554039. 22.03.2018 Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», Товариство з обмежено відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» та [PERSON] уклали трьохсторонню додаткову угоду № 1 до даного договору оренди, в якій орендодавцем є позивач, а новий орендар ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» приймає на себе всі права та обов`язки орендаря від Приватного акціонерного товариство «Райз-Максимко». Також сторонами визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 103781,78 грн. З 2017 року орендна плата складає 10378,18 грн., що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 27.06.2019 [PERSON] уклала з ТОВ «Райз Північ» додаткову угоду № 2 до даного договору оренди землі, відповідно до якої сторони збільшили розмір орендної плати до 11416,00 грн., що становить 11% нормативної грошової оцінки землі. Термін дії договору оренди повинен був закінчитися 11 червня 2025 року. Представник відповідачів стверджує, що 10.05.2025 [PERSON] отримав від ТОВ «Райз Північ» лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі з пропозицією підписати додаткову угоду до договору щодо продовження договірних відносин. Проте, [PERSON] не бажав продовжувати договірні відносини з ТОВ «Райз Північ» за договором оренди землі № 92/15 від 11.06.2025. Тому направив 19.05.2025 року на адресу ТОВ «Райз Північ» (Сумська обл., Сумський р-н, смт. Степанівка, вул. Заводська, 4 поштове відправлення 4270600130554) лист-повідомлення про відмову в поновленні договору оренди землі № 92/15 від 11.06.2025, в якому заперечив щодо поновлення договору оренди. Даний лист ТОВ «Райз Північ» отримало 22.05.2025. Такий же лист-повідомлення про відмову в поновленні договору оренди землі [PERSON] направив і на адресу Хухрянської філії ТОВ «Райз Північ» (Сумська обл., Охтирський р-н, с. Хухра, вул. Полтавська, 86 поштове відправлення 4270600130546), яке отримано 22.05.2025. 12.06.2025 за заявою [PERSON] припинено право оренди ТОВ «Райз Північ» на земельну ділянку площею 3,9503 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0185 згідно договору оренди землі № 92/15 від 11.06.2015, номер запису про інше речове право: 10554039. Також звертав увагу суду на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк виникає за умови належного виконання ним умов договору. Пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Згідно пункту 11 договору орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня. В даному випадку ТОВ «Райз Північ» не виконував взяті на себе договірні зобов`язання в частині обчислення та виплати орендної плати з урахуванням індексації, а тому порушив умови договору. За підрахунками представника відповідачів загальна сума недоплати орендної плати з урахуванням індексації по договору оренди землі № 92/15 від 11.06.2015 за період з 2023 по 2025 роки становить 17457,68 грн. Тобто, на думку сторони відповідачів, у позивача навіть не виникло переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, адже за період дії договору оренди землі № 92/15 від 11.06.2015 він не доплатив [PERSON] 17457, 68 грн орендної плати. Повідомив суд, що з цього приводу [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом ( справа №583/4998/25) . Оскільки [PERSON] є власником земельної ділянки, то згідно положень законодавства України він має право розпоряджатися нею на власний розсуд. Саме тому 17.06.2025 року [PERSON] уклав з Фермерським господарством «ВІК АГРО 2019» договір оренди землі, відповідно до якого передав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 3,9503 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0185 в строкове платне користування терміном на 7 років. Право оренди земельної ділянки зареєстроване за ФГ «ВІК АГРО 2019» 17.06.2025 року, номер запису про інше речове право: 60380467, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 432048167 від 19.06.2025. 17.06.2025 року [PERSON] передав ФГ «ВІК АГРО 2019» дану земельну ділянку за актом приймання-передачі. Тому представник відповідачів вважає, що ніякого права позивача не порушено, оскільки у нього не виникало переважне право на укладення нового договору оренди землі, так як свою волю на припинення договірних відносин [PERSON] виклав у відповіді від 19.05.2025 на пропозицію позивача, яку ТОВ «Райз Північ» отримало 22.05.2025. ТОВ «Райз Північ» не виконувало належним чином взяті на себе договірні зобов`язання в частині повної виплати орендної плати з урахуванням індексації, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 17457,68 грн. [PERSON] має право вільно розпоряджатися своєю земельною ділянкою, в тому числі самостійно її обробляти чи передати її іншій особі на умовах, визначених в договорі. Це право не може бути скасоване чи обмежене будь-ким. Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача на користь відповідачів судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу по 10 000 грн з кожного. 19.01.2026 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати від відповідача [PERSON] оригінали листа повідомлення від 19.05.2025, опис вкладення, фіскального чеку та накладної №4270600130554, фіскального чеку та накладної №4270600130546. 19.01.2026 в задоволенні клопотання про витребування доказів було відмовлено, закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового засідання повідомлениі належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку. Так встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.10.2023, [PERSON] успадкував від [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , приватну земельну ділянку, площею 3,9503 га, кадастровий номер 5920388700:01:001:0185, надану для ведення товарного сільсько господарського виробництва, що знаходиться за адресою: територія Охтирського району Сумської області, належної померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-СМ №001119, виданого Хуухрянською с/радою Охтирського району Сумської області 28.12.2001 року, право власності на земельну ділянку зареєстровано за померлою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.07.2015 року за №10553917, РНОНМ 688541459203 ( а.с. 18). Встановлено, що 11.06.2015 між [PERSON] як орендодавцем та ПрАТ «Райз Максимко» як орендарем укладено договір оренди землі №92/15 , предметом якого є земельна ділянка площею 3,9503 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0185, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області ( а.с. 11-12). Пунктом 8 вказаного договору передбачено, що договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 ( тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 37 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Також п. 43 договору про оренду землі 92/15 від 11.06.2015 передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, договір оренди землі №92/15 був внесений до відповідного реєстру 17.10.2015 ( а.с. 14 зворот - 15). Як вбачається з акту приймання передачі земельної ділянки ( об`єкта оренди) від 25.07.2015 та акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 25.07.2015, [PERSON] передала, а ПрАТ «Райз Максимко» прийняв оренду земельну ділянку площею 3,9053 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0185, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області ( а.с. 14). Встановлено, що 22.03.2018 між [PERSON] та Прат «Райз Максимко» підписана додаткова угода №1 про зміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення Договору оренди землі №92/15, зареєстрованого 25.07.2015 за №10554038, де визначено нового орендаря ТОВ «Райз Північ» і змінено умови розмір орендної плати ( а.с. 14). Додатковою угодою № 2 до Договору оренди землі №92/15, зареєстрованого 25.07.2015 за №10554038, доповнено абзац перший п. 9 Договору словами у наступній редакції « У термін з 01.01.2019 року орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 11% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, із врахування податку з доходів ( орендної плати) орендодавцю згідно Податкового Кодексу України» ( а.с. 16). Згідно з листом повідомленням від 06.05.2025, ТОВ «Райз Північ» [PERSON] про намір продовжити дію договору оренди землі №92/15 від 11.06.2015, просило підписати додаткові угоди на продовження дії договору оренди землі №92/15 від 11.06.2015 та направити один екземпляр (який був у додатку до листа) на адресу: [ADDRESS] , надано докази відправлення [PERSON] ( а.с. 24, 25, 26). Стороною відповідача [PERSON] було надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого ( перерахованого) податку та військового збору станом на 09.10.2025. З наданих відомостей вбачається, що ТОВ «Райз Північ» заплатило орендну плату відповідачу у січні 2024 та у вересні 2024 (а.с. 50). Відповідно до повідомлення від 19.05.2025, яке було направлене [PERSON] керівнику ТОВ «Райз Північ» на адресу: вул. Заводська, 4 с Степанівка Сумського району Сумської області, [PERSON] повідомив орендаря про те, що в подальшому, після закінчення дії діючого Договору, а саме після 11.06.2025, він має заперечення щодо поновлення договору оренди землі та не має бажання укладати новий договір з ТОВ «Райз Північ» на новий строк, а також повідомив про відмову в поновленні (продовженні) дії договору оренди №92/15 від 11.06.2015 з ТОВ «Райз Північ», а також надано докази відправлення ( а.с. 56, 61-64 зворот). Дане повідомлення було отримано ТОВ «Райз Північ» 22.05.2025 ( а.с. 62). Встановлено, що 17.06.2025 [PERSON] та ФГ «ВІК АГРО 2019» уклали договір оренди землі, об`єктом якого є земельна ділянка площею 33,9503 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0185, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району, яка належить на праві власності [PERSON] , терміном на 7 років (а.с. 53-54). Цього ж дня договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав ( а.с. 48). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 2 ч. 1 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, пов`язані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. В ч. 1 ст. 4 вказаного Закону зазначено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Частиною 2 п. 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ст. 17 вказаного Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 2 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України "Про оренду землі". Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2 - 5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Вищевикладене застосування ст. 33 Закону України "Про оренду землі" висвітлено в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа №547/1432/15-ц, провадження №61-3972 св 18) та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року (справа №594/376/17-ц, провадження №14-65 цс 18). Натомість судом встановлено, що відповідач [PERSON] у визначений йому законодавством протягом місячного терміну, а саме 19.05.2025 відмовився передавати свою земельну ділянку в оренду, про що і повідомив ТОВ «Райз Північ» письмово. Оскільки орендодавець письмово повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди, необхідної наявності юридичних фактів для поновлення такого договору не було. Крім того, Законом України «Про оренду землі» не передбачена форма волевиявлення орендодавця щодо відмови у поновленні договору. Таким чином, судом встановлено, що було відсутнє волевиявлення сторін на продовження договірних відносин, так як запропонована позивачем додаткова угода до договору оренди землі №92/15 від 11.06.2015 [PERSON] підписана не була. Суд вважає, що незгода орендодавця на поновлення договору оренди землі відповідно до вимог частини п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим договору оренди землі, оскільки переважне право користування земельною ділянкою належить її власнику. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що переважне право орендаря не було порушено відповідачами, оскільки [PERSON] скористався своїм правом орендодавця і відмовився від продовження договору оренди землі з позивачем, про що йому було доведено письмово. [PERSON] також не підписав надіслані позивачем додаткові угоди №3 до договору оренди землі №92/15 від 11.06.2015, а після закінчення 11.06.2025 строку договору оренди землі №92/15, як власник земельної ділянки використав своє право і 17.06.2025 надав землю в оренду ФГ «ВІК АГРО 2019». Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки не вбачає в діях відповідачів порушення прав позивача. Зважаючи на відсутність правових підстав для задоволення вимоги про визнання відсутнім права оренди, інші вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є похідними. Щодо судових витрат. Представником відповідачів при наданні суду відзиву було зазначено, що відповідачі понесли судові витрати у вигляді правової допомоги , орієнтовний розмір яких склав 10000 грн. На підтвердження заявлених вимог адвокатом було надано ордер, договір №115 про надання правничої допомоги від 13.10.2025, укладений з [PERSON] , акт приймання-передачі виконаних робіт ( надання послуг) за договором №115 про надання правничої допомоги від 13.10.2025, додаткову угоду до договору №115 про надання правничої допомоги, квитанцію про сплату гонорару [PERSON] в сумі 10000 грн, договір №124 про надання правничої допомоги від 10.10.2025, укладений з ФГ «ВІК АГРО 2019» в особі голови Черненка В.П., додаткову угоду до договору №124 про надання правничої допомоги від 10.10.2025, акт приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) за договором №124 про надання правничої допомоги від 10.10.2025, квитанцію про сплату гонорару ФГ «ВІК АГРО 2019» в сумі 10000 грн. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На переконання суду, витрати відповідачів в сумі 10000,00 грн з кожного, не є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При цьому суд враховує і співвідношення розміру судових витрат до ціни позову. Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати осіб утримуватися від вчинення неправомірних дій, які призводять до подання відповідних позовів про захист та відновлення порушених прав. Таким чином, враховуючи наведені вище положення чинного законодавства та надаючи оцінку наявним у справі доказам суд дійшов висновку про можливість стягнення з позивача на користь відповідачів в рахунок відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн кожному. На переконання суду, зазначений розмір відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу буде відповідати критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.

Outcome: approved