Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що вона є власницею 18/50 частин житлового будинку [ADDRESS] , який був поділений на три частини між співвласниками і мав три окремі входи. Нещодавно, в результаті військових дій з боку російської федерації, постраждав зазначений будинок, частина якого належить на праві власності позивачці. [PERSON] звернулась до державних органів з приводу отримання компенсації за пошкоджене майно, на що їй було повідомлено, що в даному випадку повинні звернутися всі співвласники житлового будинку. Однак, будь-які відомості про співвласників даного будинку відсутні. Посилаючись на вказане, позивачка просить виділити їй з житлового будинку [ADDRESS] 18/50 частин у приватну власність як окремий об`єкт нерухомого майна разом із господарськими будівлями і спорудами, припинивши право приватної спільної часткової власності на дане майно. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, прохала розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, в тому числі і через оголошення на сайті Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, повторно в судове засідання не з`явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надійшли. Відзив на позовну заяву до суду не надав. На підстав вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно договору дарування від 30 серпня 2024 року [PERSON] передала безоплатно у власність [PERSON] 18/50 частин житлового будинку з надвірними будівлями та 18/50 частин земельної ділянки площею 0,0981 га за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6,7) Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 18/50 частки житлового будинку [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0981. (а.с.8,9) Згідно технічного паспорту по [ADDRESS] розташований житловий будинок [ADDRESS] садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. (а.с.10-12) Відповідно до відомостей із сектору реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР від 08.08.2025 за №8068 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.13) З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . (а.с.15) Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, житловий будинок садибного типу [ADDRESS] за технічними показниками може бути виділений в окрему одиницю. (а.с.16) Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Власники володіють, користуються та розпоряджаються власністю за взаємною згодою. За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виділ частки у натурі не допускається, якщо це передбачено законом або є неможливим (призведе до втрати цільового призначення - частина друга статті 183 цього Кодексу) У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» N 7 від 04.10.1991р. (зі змінами) при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно п. 152 Порядку проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 12.05.2023 р. № 488 житлові будинки садибного типу, садові, дачні будинки можуть бути поділені, якщо вони складаються з двох або більше окремих будинків, які матимуть окремий вихід на вулицю. При цьому повинні утворитися самостійні об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять цілісні будинки з допоміжними господарськими будівлями. Кожен об`єкт нерухомого майна, який в результаті поділу утворює самостійний об`єкт, повинен повністю належати на праві власності одному або декільком власникам. Зважаючи на вказане, враховуючи право співвласників на виділення часток та підтвердження дослідженими доказами наявності технічної можливості для такого виділення, суд вважає можливим задовольнити вимоги за позовом в повному обсязі. На підставі викладено та

Outcome: approved