Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» через свого представника адвоката Столітнього М. М. із використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22 240,86 грн. На обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 17.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір № 4222795 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису. На умовах, установлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати клієнту кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили такі умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 2 000,00 грн. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало та надало йому кредит в сумі 2 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Окрім того, 20.12.2023 сторонами укладено додатковий договір до договору № 4222795 від 17.12.2023, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 1 000,00 грн, таким чином загальна сума кредиту склала 3 000,00 грн. Строк кредитування та періодичність платежів залишились незмінними. Грошові кошти у сумі 1 000,00 грн були перераховані на платіжну картку № [NUMBER] . 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу № 25/10/25, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4222795 від 17.12.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додатковим договором від 20.12.2023 перейшло до ТОВ "ФК "Фінтраст Україна". 25.11.2024 ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" змінило назву на ТОВ "ФК "Фінтраст капітал". Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до відповідачки до нового кредитора остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФК "Фінтраст капітал", ні на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідачка має заборгованість перед позивачем за договором № 4222795 від 17.12.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додатковим договором від 20.12.2023 в загальному розмірі 22 240,86 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту в розмірі 2 998,96 грн, нарахованих процентів первісним кредитором в розмірі 15 718,31 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за 47 календарних днів в розмірі 3 523,59 грн. Тому позивач просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 22 240,86 грн, а також відшкодувати понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням представника позивача судом витребувані додаткові докази у справі. Під час підготовки справи до розгляду судом установлено, що відповідачка [PERSON] правом подання відзиву у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк не скористалася. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуютьсяі використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). На підставі статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом установлено, що17.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладений договір № 4222795 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 172-192). До укладення договору відповідачці наданий паспорт споживчого кредиту (а.с. 126-130). Надані [PERSON] документи підписані останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1.1 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІКС товариства. Згідно умов цього договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 2 000,00 грн (п. 1.2 кредитного договору). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п. 2.1 кредитного договору). Строк кредиту складає 360 днів (п. 1.3 кредитного договору). За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,50 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Відповідно до п. 9.9 договору відповідачка підтверджує, що: перед укладенням цього договору була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Вебсайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», актуальна на дату укладання договору редакція яких розміщена на Вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; дані, що стосуються його особи (дані паспорту, РНОКПП, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього Договору є актуальними, правильними. Кредитні кошти у сумі 2 000,00 грн були перераховані [PERSON] 17.12.2023 на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Райффайзен Банк», що підтверджено та випискою по картковому рахунку АТ «Райффайзен Банк» від 26.01.2026 (а.с.206). Вказаний рахунок також зазначений у п. 2.1. та у графі "Реквізити сторін" кредитного договору, що свідчить про належне виконання позичальником умов кредитного договору, а саме перерахування відповідачці коштів. Окрім того, 20.12.2023 сторонами укладено додатковий договір до договору № 4222795 від 17.12.2023, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 1 000,00 грн. Строк кредитування та періодичність платежів залишились незмінними. До укладення додаткового договору відповідачці наданий паспорт споживчого кредиту (а.с. 120-125). Надані [PERSON] документи підписані останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Грошові кошти у сумі 1 000,00 грн були перераховані 20.12.2023 на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «Райффайзен Банк», що підтверджено листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 199-0111 від 01.11.2024 (а.с.155). Таким чином, загальна сума кредиту за договором склала 3 000,00 грн та була перерахована на картковий рахунок відповідачки. Однак, станом на 25.10.2024 заборгованість відповідачкою не погашена. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Лінеура Україна" за договором № 4222795 від 17.12.2023 про надання споживчого кредиту заборгованість становить 18 717,27 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2 998,96 грн, заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 15 718,31 грн (а.с.134-146). Такі дії з боку [PERSON] є порушенням умов укладеного договору. 25.10.2024 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" був укладений договір факторингу № 25/10/24 відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4222795 від 17.12.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додатковим договором від 20.12.2023 перейшло до ТОВ "ФК "Фінтраст Україна". Відповідності до умов укладеного договору ТОВ "Лінеура Україна" передає (відступає) ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" за плату належні права вимоги, "ФК "Фінтраст Україна" приймає належні ТОВ "Лінеура Україна" права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, тим самим ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" стає новим кредитором (а.с. 27-44). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 25/10/24 від 25.10.2024 ТОВ "ФК "Фінтраст капітал" набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 18 717,27 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2 998,96 грн та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 15 718,31 грн (а.с. 151-154). Станом на дату укладання договору факторингу № 25/10/24 від 25.10.2024 строк дії договору № 4222795 від 17.12.2023 не закінчився (згідно п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 17.12.2023 до 11.12.2024). 25.11.2024 ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" змінило назву на ТОВ "ФК "Фінтраст капітал" (а.с. 85-88). У межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою, ТОВ "ФК "Фінтраст капітал" у період з 26.10.2024 до 11.12.2024 (47 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 3 523,59 грн (2 998,96 грн х 2,50 % = 90,00 грн х 47 календарних днів = 3 523,59 грн). Тому просить суд стягнути з відповідачки за договором № 4222795 від 17.12.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додатковим договором від 20.12.2023 заборгованість за загальною сумою 22 240,86 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 2 998,96 грн, суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором в розмірі 15 718,31 грн, суми заборгованості за відсотками, нарахованими ТОВ "ФК "Фінтраст капітал" за 47 календарних днів в розмірі 3 523,59 грн. Судом установлено, що відсотки за користування кредитом нараховані первісним кредитором за період з 17.12.2023 до 25.10.2024 за базовою процентною ставкою 2,50 % в день. Також за період з 26.10.2024 до 11.12.2024 ТОВ "ФК "Фінтраст капітал" здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2,50 % в день. Однак, ураховуючи п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.Натомість у спірних правовідносинах нарахування за період з 17.12.2023 до 11.12.2024 позивачем проведено за денною ставкою у розмірі 2,50 %, що не відповідає вимогам закону. За таких обставин, судом установлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за період з 17.12.2023 (укладення кредитного договору) до 11.12.2024 (закінчення строку дії договору). Як слідує з наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, відсотки, з урахуванням сплачених сум за тілом кредиту, нараховуються таким чином: -з 17.12.2023 до 21.04.2024 за ставкою 2,5 %/день, що з урахуванням сплачених відповідачкою сум становить 2 698,92 грн та відповідає проведеному розрахунку; -з 22.04.2024 до 19.08.2024 за ставкою 1,5 %/день (2 998,96 грн х 1,5 %/дн х 120 дн = 5 398,13 грн). Ураховуючи погашення відповідачкою відсотків 01.05.2024 у сумі 1 000,00 грн розмір заборгованості становить 4 398,13 (5 398,13 грн - 1 000,00 грн = 4 398,13); -20.08.2024 до 25.10.2024 за ставкою 1 % /день (2 998,96 грн х 1 %/дн х 67 дн = 2 009,31 грн); -з 26.10.2024 до 11.12.2024 за ставкою 1 % /день (2 998,96 грн х 1 %/дн х 47 дн = 1 409,51 грн). Отже, судом установлено, що розмір простроченої заборгованості зі сплати процентів становить 10 515,87 грн (2 698,92 грн + 4 398,13 грн + 2 009,31 грн + 1 409,51грн = 10 515,87 грн), які підлягають стягненню із [PERSON] . За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачка допустила порушення умов укладеного кредитного договору із первісним кредитором, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору факторингу право вимоги повернення боргу набув позивач по справі, який має право ініціювати примусове стягнення боргу, відтак позов підлягає до задоволення частково, з урахуванням проведених судом розрахунків. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд ураховує положення Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовані наведені питання. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (60,77 %) у сумі 1 472,09 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд ураховує таке. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно до положень ч. 1 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024, ордер серії АІ № 2062294 від 04.12.2025, заявка № 12908 від 05.11.2025 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, рахунок на оплату № 12908-04/12-2025 від 04.12.2025, акт прийомупередачі виконаних адвокатом Столітнім М. М. робіт (наданих послуг) № 12908 від 04.12.2025, в якому значиться, що сума правничої допомоги за підготовку та подання позовної заяви про стягнення заборгованості із [PERSON] становить 10 000,00 грн. Натомість аналізуючи наведене суд ураховує, що до акту виконаних робіт включені послуги, які під час судового розгляду даної цивільної справи не надавалися, відповідно не підлягають урахуванню під час вирішення питання про розподіл судових витрат. Зокрема, в п. 10 акту зазначений вид послуг, який передбачає представництво інтересів клієнта, у тому числі участь у судових засіданнях. Оскільки дана справа розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, тому витрати на суму 1 640,00 грн не підлягають урахуванню. Загалом розмір підтвердженою правничої допомоги становить 8 360,00 грн (10 000,00 грн 1 640,00 грн = 8 360,00 грн). Однак, ураховуючи часткове задоволення позову, витрати на правничу допомогу відшкодовуються позивачеві пропорційно розміру задоволених позовних вимог (60,77 %), що становить 5 080,37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial