Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

19.01.2026 року позивач АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, а саме: 1049,94 грн. основного боргу, 61,33 грн. 3% річних, 131,63 грн. інфляційних витрат та 3 028,00 грн. судового збору, а всього 4 570,99 грн. Ухвалою суду від 22.01.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29 січня 2026 року позивачем АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій вказували про те, що після звернення АТ «Полтавагаз» з позовом, відповідач [PERSON] здійснив оплату послуг з розподілу природного газу в розмірі 1105,20 грн, які були зараховані на особистий рахунок [NUMBER] . Таким чином, залишок суми заборгованості становить: 61,33 грн 3% річних, 131,63 грн інфляційних витрат та 3328,00 грн судового збору, всього 3 520,96 грн. Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав та просив відповідно до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з урахуванням зменшених позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» договір розподілу природного газу є публічним. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. 3 01.11.2016 введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII (далі - Закон), яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України. У відповідності до пп. 33 п. 1 ст. 1 Закону, ринок природного газу це сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу. У відповідності до пп. 35 п.1 ст. 1 Закону розподіл природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. За приписами пп. 17 п. 1 ст. 1 Закону оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). У відповідності до п. 2 ст. 37 Закону оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, у тому числі умови забезпечення комерційного приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу визначені Кодексом газорозподільних систем затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494. Згідно пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. У відповідності до п. 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829, є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (згідно п. 1.1 договору). Відповідно до пункту 1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. Договір розподілу природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та пункту 1.3 Договору визначено, що фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь- яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви- приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до п. 2.1 Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послуги з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі строки та порядку визначені цим Договором. Згідно положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. [PERSON] є побутовим споживачем послуги з розподілу природного газу, з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року за №2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції У країни 06 листопада 2015 року за №1384/27829. Фактами приєднання [PERSON] до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є: документально підтверджене споживання природного газу. Дані обставини не заперечувались відповідачем по справі. З 01 січня 2020 року розділено оплату за природний газ на оплату за газ, як товар та оплату за послугу з його розподілу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Постановою НКРЕКП №3037 від 24.12.2019 року (з змінами та доповненнями) встановлено тариф на розподіл природного газу для AT Полтавагаз з 01.01.2020 року по 01.07.2020 року в розмірі 1,14 грн за 1 куб.м, на місяць (з урахуванням ПДВ), з 01.07.2020 року - 1,308 грн. за 1 куб.м, на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 16.12.2020 року №2460 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для AT Полтавагаз з 01.01.2021 року- 2,316 грн. за 1 куб.м, на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 30.01.2021 №129 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для AT Полтавагаз з 01.02.2021 року- 2,136 грн. за 1 куб.м, на місяць (з урахуванням ПДВ). Постановою НКРЕКП від 22.12.2021 №2764 встановлено тариф на розподіл (доставку) природного газу для AT Полтавагаз з 01.01.2022 року- 2,112 грн. за 1 куб.м, на місяць (з урахуванням ПДВ). Таким чином, з 01.06.2024 по 01.01.2026 року щомісяця відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та укладеного Договору до сплати боржнику нараховувався: з 01.06.2024 року 55,26 грн, з 01.01.2025 року 55,26 грн, які він повинен був сплачувати відповідно до вимог п 6.6 Договору до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунку Оператора ГРМ. Відповідно до облікової бази АТ «Полтавагаз» споживачу [PERSON] присвоєно персональний код ідентифікації споживача КОД ЕІС: 56ХМ26І010454818, о/ [NUMBER] , як суб`єкта ринку природного газу за адресою об`єкта розподілу природного газу: [ADDRESS] . Розмір заборгованості за надані послуги АТ «Полтавагаз» з розподілу природного газу становив 1049,94 грн, яка була повністю сплачена відповідачем [PERSON] в добровільному порядку. Розрахунок інфляційних втрат здійснено 01.02.2024 року по 31.12.2025 року (включно) за договором, на загальну суму 131,63 грн. Розрахунок трьох відсотків річних здійснено з 21.01.2024 року по 14.01.2026 року за договором складає 61,33 грн Розрахунок та розмір нарахованих АТ «Полтавагаз» інфляційних втрат та 3% річних визнавався відповідачем [PERSON] .. За нормами статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно з положеннями ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, відповідач не виконав належним чином, в строк встановлений договором, свої зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість: 61,33 грн. 3% річних, 131,63 грн. інфляційних витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги та в добровільному порядку сплатив основну суму боргу. Таким чином, 50 відсотків судового збору підлягає поверненню АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» з державного бюджету та інша частина в сумі 1664,00 грн. підлягає стягенню з відповідача [PERSON] на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», оскільки незважаючи на погашення відповідачем основної суми боргу, останній допустив заборгованість, а отже вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, відповідно до вимог ст.625 ЦК України, є правоміриними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved