Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1548-1690 від 01 травня 2025 року у розмірі 60 680 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 травня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1548-1690, відповідно до якого відповідач отримав 20 000 грн строком на 365 днів. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало свої зобов`язання за вказаним договором та надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 20 000 грн шляхом перерахування на його банківський рахунок. Водночас [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у результаті чого станом на 22.10.2025 утворилася заборгованість у загальній сумі 60 680 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту 20 000 грн; процентами 30 680 грн; процентами на підставі ст. 625 ЦК України 10 000 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у зазначеному розмірі, а також судові витрати, що становлять 2 422 грн 40 коп. судового збору. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подав, заперечень проти позову та доказів погашення заборгованості не надав. ІІ. Процесуальні дії у справі 16 лютого 2026 року суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк. Представник позивача Підлетейчук М.М. до позовної заяви долучив клопотання, у якому просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Повідомлення відповідача [PERSON] здійснювалось через оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою https://court.gov.ua/sud0211//. Відповідач не подав відзиву чи інших письмових пояснень. Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист. IІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення Відповідно до частини першої статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність усіх передбачених частиною першою статті 280 ЦПК України умов для заочного розгляду справи, у зв`язку з чим здійснює її розгляд у заочному порядку відповідно до статей 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 01 травня 2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) в електронній формі укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1548-1690, відповідно до якого відповідач отримав 20 000 грн (п. 4.1.), строк кредитування - 365 днів (п. 4.14.), базовий період - 28 днів (п. 4.8.), стандартна процентна ставка: 1,00 % в день, яка застосовується протягом перших 180 днів з дати укладення договору; 0,80 % в день, яка застосовується у період починаючи з 181 дня дії договору до закінчення його строку (п. 4.10.), у разі прострочення виконання зобов`язань позичальник сплачує проценти на підставі ст. 625 ЦК України (п. 8.2.). Договір підписаний з боку позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1119 (а. с. 11-13). Правила відкриття кредитної лінії в редакції від 05.03.2025 (а.с. 14-15), таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) (а.с.16) також підписані позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1119. На підтвердження перерахування коштів відповідачу згідно з кредитним договору № 1548-1690 від 01 травня 2025 року надано копію довідки за підписом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в якій зазначено, що кредитні кошти в сумі 20 000 грн відправлені 01.05.2025 [PERSON] за допомогою платіжної системи EasyPay.ua шляхом зарахування на карту № [NUMBER] (а.с.20). Також позивач надав копію листа від 29.10.2025 (вих. № 7/17228) за підписом директора ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий Дім», в якому зазначено, що кошти в сумі 20 000 грн відправлені 01 травня 2025 року [PERSON] шляхом зарахування на карту № [NUMBER] (а.с.17-19). Відповідно до копії розрахунку заборгованості по кредитному договору № 1548-1690 від 01 травня 2025 року, наданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс», станом на 22 жовтня 2025 року загальна заборгованість відповідача становить 60 680 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту 20 000 грн; процентами 30 680 грн; процентами на підставі ст. 625 ЦК України 10 000 грн. (а.с. 21-23). 28 жовтня 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» листом за вих. № 1548-1690/в повідомило [PERSON] про наявність заборгованості за кредитним договором № 1548-1690 від 01 травня 2025 року та необхідність виконання вказаних зобов`язань (а.с. 24 зворотна сторона). Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. На момент розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Укладення електронного договору про споживчий кредит Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша заінтересована особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа. Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле) за письмовою згодою сторін. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Суд встановив, що 01 травня 2025 року відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» добровільно та усвідомлено подав заявку на отримання кредиту. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідача на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надіслало відповідачу одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачем цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту згоди на укладення договору про відкриття кредитної лінії № 1548-1690 від 01 травня 2025 року в електронній формі. Отже, між відповідачем та кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування). Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проєкт кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами та Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Укр Кредит Фінанс», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення. Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. Будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору відсутні, а тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачем та кредитором ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було належним чином укладено кредитний договір № 1548-1690 від 01 травня 2025 року на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять документи, за якими відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 20?000 грн) на вказаний ним банківський рахунок. Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідач отримав обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки. Розрахунок заборгованості та доказування її розміру Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Під час ухвалення рішення суд встановлює: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України). Звертаючись із позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1548-1690 від 01 травня 2025 року у розмірі 60 680 грн, яка складається з заборгованості за: тілом кредиту 20 000 грн; процентами 30 680 грн; процентами на підставі ст. 625 ЦК України 10 000 грн. Позивач довів факт укладення кредитного договору № 1548-1690 від 01 травня 2025 року, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 20 000 грн строком на 365 дні (з 01.05.2025 по 30.04.2026). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування», є чітким, зрозумілим та узгоджується з умовами договору. Щоденні нарахування процентів за договором здійснювалися виключно в межах строку його дії та за процентною ставкою, погодженою сторонами. Також відповідачем частково було сплачено кредит, а саме: 07.06.2025 (відсотки 3 000 грн), що підтверджується розрахунками заборгованості. Водночас відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надано власного розрахунку на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та/або її відсутності. Щодо вимоги про стягнення суми прострочених відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України Водночас пред`являючи вимоги про погашення кредиту позивач просить окрім заборгованості за основною сумою боргу та процентами за користування кредитними коштами в межах дії кредитного договору стягнути з відповідача 10 000 грн процентів, які нараховані на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1)в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. За таких обставин позов в частині стягнення з відповідача 10 000 грн процентів, які нараховані на підставі ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягає. Висновки З огляду на викладене та з урахуванням невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 1548-1690 від 01 травня 2025 року, позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 50 680 грн (з урахуванням частково сплаченої суми), яка складається з заборгованості за: тілом кредиту 20 000 грн; процентами 30 680 грн. В іншій частині, а саме в стягненні суми процентів, які нараховані на підставі ст. 625 ЦК України 10 000 грн, позов задоволенню не підлягає. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Судом установлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп., що підтверджується платіжним документом від 12.12.2025 (а.с. 9). Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позов задоволено частково у розмірі 50 680 грн із заявлених 60 680 грн, що становить 83,52% від суми позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 023 грн 18 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Решту судового збору в сумі 399 грн 22 коп. слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: partial