Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 22 грудня 2025 року до Томашпільського районного суду надійшов позов представника ТОВ «Деал фінанс груп» в якому останній просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Деал фінанс груп» заборгованості за договором кредиту № ДП 0012237 в розмірі 17141,05 грн. та судові витрати. Представник ТОВ «Деал фінанс груп» позов обґрунтував наступним. 10.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №ДП 0012237, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 12000,00 грн. строком на 98 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.9 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого Кредиту. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання/введення позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор r55aLH08, що був надісланий на вказаний Відповідачем/Позичальником номер телефону - [NUMBER] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №ДП 0012237 від 10.03.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 12000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ПрофітГід». ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» уклали Договір факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №ДП 0012237 від 10.03.2025 р. Відповідно до Реєстру прав вимог №14/10/25 від 14.10.2025 року - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №14/10/25 від 14.10.2025 року в тому числі до відповідача в сумі 17140,91 грн. з яких 6516,28 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7024,63 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3600,00 грн. - сума заборгованості за комісією. У зв`язку з порушенням зобов`язань [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Деал фінанс груп» за договором про надання кредиту №ДП 0012237 в сумі 17140,91 грн. з яких 6516,28 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7024,63 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3600,00 грн. - сума заборгованості за комісією. 10 лютого 2026 року представником відповідача подано до суду відзив, згідно якого останній просив відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтовано наступним. Відповідач з 10 грудня 2025 року знаходиться на території Грузії. Згідно п. 25 Договору про надання кредиту №ДП 0012237 «Будь які зміни та/чи припинення цього Договору може бути внесено виключно на підставі додаткових угод заключеними між Кредитодавцем то Позичальником в порядку ЗУ "Про електронну комерцію", ЗУ "Про споживче кредитування", Закон України "Про фінансові послуги та фінансові компанії"». Пунктом 36 даного Договору встановлено, шо «Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що він не заперечує проти права Кредитодавця залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію, що включена в відповідний державний реєстр колекторських компаній, у разі невиконання зобов`язань за цим Договором. Також, Позичальник ознайомлений з правом Кредитодавця передавати іншій особі свої права кредитора за правочином відступлення права вимоги без згоди Позичальника. При цьому Кредитодавець зобов`язаний попередити Позичальника про таке відступлення прав вимоги протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення в спосіб передбаченим цим Договором». Однак Кредитодавець свій обов`язок, встановлений п. 36 Договору, не виконав не попередив Позичальника про таке відступлення прав вимоги протягом 1.0 робочих днів із дати такого відступлення в спосіб передбаченим цим Договором. Будь-яких доказів про надсилання «Повідомлення про відступлення вимоги за Договором кредиту №ДП 0012237» [PERSON] позивач до суду не надав. За таких обставин позовні вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» про стягнення на свою користь з [PERSON] заборгованості за Договором кредиту №ДП 0012237 в розмірі 17141,05 є безпідставними, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Також у відзиві вказано про намір понесення відповідачем судових витрат в розмірі 10000 грн, що складаються з витрат на правову допомогу. 16 лютого 2026 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, згідно якого позов просить задовольнити. Відповідь на відзив обґрунтовано наступним. Навіть у випадку неповідомлення боржника про відступлення права вимоги, сам по собі цей факт не є підставою для звільнення Відповідача від виконання грошового зобов`язання та не впливає на дійсність укладеного договору факторингу чи правомірність набуття Позивачем статусу нового кредитора. Доказів визнання договору факторингу недійсним у встановленому законом порядку матеріали справи не містять. Так само Відповідачем не надано жодних доказів виконання зобов`язання перед первісним кредитором після відступлення права вимоги, що могло б свідчити про належне виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 517 ЦК України. Окрім викладеного, Відповідач є належним чином повідомленим про відступлення права грошової вимоги щонайменше з моменту отримання копії позовної заяви та доданих до неї документів, у тому числі договору факторингу та доказів переходу права вимоги від первісного кредитора до Позивача. Зазначене відповідає усталеній судовій практиці, відповідно до якої факт звернення нового кредитора до суду з позовом та надання доказів правонаступництва є належним підтвердженням повідомлення боржника про зміну кредитора. Отже, посилання Представника Відповідача на неповідомлення про відступлення права вимоги є безпідставним, не спростовує обов`язку виконання грошового зобов`язання та не впливає на право Позивача звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Суд може обмежити заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи з власної ініціативи. Відповідач планує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., проте на думку позивача зазначені вище витрати у малозначній справі є значно завищеним, оскільки не потребують значної витрати часу. Також звертаємо увагу, що витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. перевищують витрати позивача у 222.22%. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 24 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання призначено на 6 лютого 2026 року без виклику сторін. Ухвалою Томашпільського районного суду від 6 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 20 лютого 2026 року. 10 лютого 2026 року представником відповідача подано до суду відзив. 16 лютого 2026 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Ухвалою Томашпільського районного суду від 20 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 06 березня 2026 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. В матеріалах справи від представник ТОВ «Деал фінанс груп» наявна заяву, в якій останній просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, а відповідачем, [PERSON] 30.12.2025 отримано ухвалу про відкриття провадження. Також представник відповідача 05.02.2026 отримав копію позову з додатками. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження від сторін не надійшло. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши права та обов`язки сторін, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено що 10 березня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № ДП 0012237. Загальний розмір кредиту 12000 грн. Строк на який надається кредит - 98 днів. Процента ставка становить 0.9 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку Кредиту, вказаного в п.3 цього Договору. Порядок та умови надання кредиту: Кредитодавець надає Кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів Кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Позичальника, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавецю з метою отримання Кредиту протягом двох банківських днів з дня підписання цього Договору. Пунктом 10 договору, передбачено, що комісія за надання Кредиту становить: 3600 грн, яка нараховується одноразово в день підписання цього Договору, за ставкою 30% від суми наданого Кредиту та погашається Позичальником відповідно до Графіку платежів Додаток №1 до цього Договору. Протягом всього строку дії Договору Комісія не може бути збільшена Кредитодавцем. Нарахування Комісії за надання Кредиту є правом Кредитодавця, а не його обов`язком. Кредитодавець, без погодження з Позичальником, може на свій розсуд зменшити нарахування Комісії за видачу Кредиту. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, клієнт: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким/якою укладено договір № ДП0012237 від 10.03.2025, ідентифікований ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз». Згідно з наданим ТОВ «Даел фінанс груп» розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 17140,91 грн. з яких 6516,28 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7024,77 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3600,00 грн. - сума заборгованості за комісією. 14.10.2025 року ТОВ «Деал фінанс груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» уклали договір факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025 за умовами якого ТОВ «Деал фінанс груп» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників. Згідно реєстру прав вимоги № 14/10/25 до договору факторингу №14/10/25 до ТОВ «Деал фінанс груп» перейшло право вимоги за договором № ДП0012237 від 10.03.2025 до в сумі 17140,91 грн. При переуступленні прав вимоги за договором факторингу (як і за договором цесії) до нового кредитора переходить право вимоги саме в тому обсязі та способі виконання, яке мав і попередній кредитор. За таких умов дані обставини для боржника залишаються незмінними, незважаючи на заміну кредитора. Права та обов`язки боржника не змінюються, а отже, договір факторингу не породжує порушення та не зачіпає інтереси такого боржника. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/12578/18 від 16 лютого 2022 року. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України , а також іншими актами законодавства. Електронний договір,укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). Відповідно до ч. 2 вказаної статті Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідачем у відзиві не вказано та до відзиву не додано доказів погашення заборгованості первинному кредитору. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконала. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] має заборгованість за договором про надання кредиту № ДП 0012237 в 17140,91 грн. з яких 6516,28 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7024,77 грн. - сума заборгованості за відсотками, 3600,00 грн. - сума заборгованості за комісією. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасила, що є порушенням законних прав ТОВ «Деал фінанс груп». Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на підтвердження позивачем заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «Деал фінанс груп» підлягає стягненню заборгованість за договором про надання кредиту № ДП 0012237 в 17140,91 грн. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Деал фінанс груп» понесло судові витрати, що складаються з 2422,40 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, задоволення позову стягненню із [PERSON] на користь ТОВ «Деал фінанс груп» підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На виконання вимог ст. 134 ЦПК України представником позивача в позові було надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а саме на суму 4500 грн. На виконання вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України до позову додано Договір про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Деал фінанс груп», витяг з акту №2-ДІЛ приймання - передачі наданої правничої допомоги від 01.10.2025 року, згідно якого вартість наданих послуг складає 4500 грн. У відповідності до висновку Великою Палатою Верховного Суду, викладеного у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, визначено цілі оцінки витрат на професійну правничу допомогу: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включно з підготовчою до її розгляду, збиранням доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються за договором і на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості; розмір компенсації витрат адвоката встановлюється договором про надання правничої допомоги на підставі доказів; сума компенсації визначається за детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і витрат, необхідних для надання правничої допомоги; заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціною позову та (або) зазначеним справи для сторони, в тому силі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи, що позов було задоволено повністю, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження, зважаючи на час, витрачений адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 4500 грн. витрат на професійну правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved