Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

До суду звернулося ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.03.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем по справі [PERSON] укладено кредитний договір №511326-КС-008, шляхом обміну електронними повідомленнями, що підписаний в порядку ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до даного договору [PERSON] було надано грошові кошти на суму 33 000 грн, на строк 24 тижні, зі сплатою 1% за кожен день користування кредитом, які були перераховані на банківську картку позичальника. Однак відповідач істотно порушила умови угоди та не виконала взяті на себе зобов`язання, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість, яка станом на 07.01.2026 року становить 88 233,34 грн, з них: 31 330 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 39 157,74 грн - сума прострочених платежів по процентах; 16 500 грн сума заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ; 1 245,60 грн сума прострочених платежів за комісією, а також просить стягнути понесені судові витрати. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2026 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Не повідомила відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 05 березня 2026 року вирішено проводити заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходив із наступного. Так, судом встановлено, що 12.03.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір №511326-КС-008 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.19-29), що також підтверджується: копією паспорта споживчого кредиту (а.с.16), пропозицією (оферта) укласти договір про надання кредиту №511326-КС-008 (а.с.29), візуальною формою послідовності дій (а.с.40), копією правил надання споживчих кредитів для продуктів «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (а.с.43-49). Відповідно до п.2 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає [PERSON] грошові кошти у розмірі 33 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Строк, на який надається кредит, становить 24 тижні. Стандартна, фіксована процентна ставка за кредитом становить 1% в день. Термін дії договору до 27.08.2025 року (а.с.16). Згідно долученої позивачем анкети клієнта (а.с.41), підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.42), відповідач, при зверненні до позивача, з метою надання кредиту, вказав номер банківської картки [NUMBER] (емітент платіжної карти MONOBANK (UNIVERSAL BANK), для перерахування коштів, згідно кредитного договору №511326-КС-008 від 12.03.2025 року, які 12.03.2025 року ТОВ «ПрофітГід» були проведені успішно, в розмірі 33 000 грн. Згідно позовної заяви та розрахунку суми заборгованості, станом 08.01.2026 року заборгованість по даному кредитному договору становить 88 233,34 грн, з них: 31 330, 00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредит; 39 157,74 грн - сума прострочених платежів по процентах; 1 245,60 грн сума прострочених платежів за комісією; 16 500 заборгованість по % за ст.625 ЦКУ (а.с.13-14). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Разом з тим, оцінюючи заявлені позовні вимоги в частині нарахованих позивачем процентів відповідно до ст.625 ЦК України та комісії, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення. Так, щодо нарахування позивачем процентів відповідно до ст.625 ЦК України, суд зазначає наступне. З аналізу положень ст.ст. 1054, 530, 612, 625 ЦК України вбачається, що проценти є платою за користування кредитом у межах строку, визначеного договором. Після спливу встановленого сторонами строку виконання грошового зобов`язання боржник вважається таким, що прострочив його виконання, а правовідносини сторін переходять у сферу відповідальності за порушення зобов`язання. Отже, нарахування процентів після закінчення строку кредитування за своєю правовою природою не є платою за користування кредитом, а фактично є способом встановлення відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої ст.625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки спірні правовідносини виникли та існували в період дії воєнного стану, вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання, задоволенню не підлягають. Щодо нарахування позивачем комісії, суд зазначає наступне. Як убачається з умов кредитного договору, комісія встановлена як плата за видачу (надання) кредиту та підлягає сплаті позичальником у визначеному договором розмірі. При цьому будь-які окремі додаткові чи супутні послуги, за надання яких встановлена така комісія, договором не передбачені та позивачем не доведені. З аналізу положень п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що комісії можуть встановлюватися виключно за додаткові та/або супутні послуги, які мають самостійний характер і не охоплюються змістом основного зобов`язання за кредитним договором. Водночас надання кредиту є сутністю кредитного договору, а плата за користування ним вже врегульована процентами. Отже, встановлення комісії саме за надання кредиту фактично призводить до подвійної оплати однієї й тієї ж послуги. Оскільки позивачем не доведено надання відповідачу будь-яких додаткових послуг, за які могла б нараховуватися комісія, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її стягнення. У зв`язку з наведеним, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову: з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором №511326-КС-008 від 12.03.2025 року у загальному розмірі 70 487,74 грн, з яких: 31 330,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 39 157,74 грн заборгованість за процентами, тоді як у частині стягнення процентів, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України, та комісії слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2662,40 грн). Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому із відповідача на користь позивача стягується судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2126,93 грн (70487,74 грн ? 88233,34 грн *2662,40 грн). На підставі наведеного та

Outcome: partial