Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив суд розірвати договір оренди землі укладений 22 лютого2010 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Еліт продукт», відносно земельної ділянки кадастровий номер 7124655300:02:003:0241, який зареєстрований у Христинівському районному відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 20.04.2010року №041079500008. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Еліт продукт» на користь [PERSON] заборгованість по виплаті орендної плати за договором оренди землі від 22.02.2010 року за 2017-2024 роки включно в розмірі 111 000 гривень. 23.09.2025 судом було ухвалено заочне рішення у справі, яким позов задоволено частково. 22.10.2025 представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення у справі. Ухвалою від 11.12.2025 заяву відповідача ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт продукт» про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 23.09.2025 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судового засідання. Ухвалою суду від 05.01.2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Задояний Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт продукт» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Здійснюючи правосуддя, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом (ст. 6 ЦПК України). Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст. 15, 16, 20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі державного акта па право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 020516, виданого Верхняцькою селищною радою Христинівського району 30.03.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності па землю за № 543, належала земельна ділянка площею 1,88 га, кадастровий номер 7124655300:02:003:0241. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Так, між [PERSON] та ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт», код ЄДРПОУ 30856544, 22 лютого 2010 року був укладений договір оренди землі (далі по тексту Договір) площею 1.88 га з кадастровим номером 7124655300:02:003:0241, яка розташована в адміністративних межах Верхняцької селищної ради. За Договором, вказану земельну ділянку передано в оренду ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» строком на 25 років. Договором було досягнуто згоди з усіх істотних умов, в тому числі розміру орендної плати та порядок її сплати, про що свідчать підписи сторін в Договорі. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа мас право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом па звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі зверненім до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, і полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети. Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встанови ти наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили. Та, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) волевиявлення учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав за обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому і числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України. У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 651 ЦК України). Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно з частиною першою етапі 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Матеріали справи не містять доказів укладення між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» будь-яких додаткових угод до Договору, зокрема і в частині заміни сторони договору з [PERSON] що би свідчили про дотримання вимог, вищезазначених ст. 14 Закону України «Про оренду землі» та ст. 654 ЦК України. За частиною першою етапі 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дача укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу ч а умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Отже, укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягну то згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягни, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. За матеріалами, доданими до позовної заяви позивачем, яка подана до суду в червні місяці 2023 року, встановлено, що після смерчі [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на вказану земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М. зареєстровано в реєстрі за № 3291, перейшло до позивача [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у чому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка передається в оренду для закладання та/або вирощування багаторічних насаджень (плодових, ягідних, горіхоплідних, винограду), не може містити положень про зміну його умов або припинення договору у зв`язку з переходом права власності па орендовану земельну ділянку до іншої особи (у чому числі в порядку спадкування), реорганізацією юридичної особи. Відповідно до п. 39 Договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, що не заперечується та визнається позивачем за змістом його ж позовної заяви. До особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки (ч. 1 ст. 148 ЗК України). Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності па неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 148-1 ЗК України особа, яка набула право власності па земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності па земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 81 ЗК України право власності на землю громадяни України набувають на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; г) виділення в натурі (на місцевості належної їм земельної частки (паю). Вважаю, що саме після отримання повідомлення про зміну власника у орендаря виникає обов`язок сплатити орендну плату. Натомість, матеріали справи не містять жодних доказів того, що новий власник земельної ділянки, позивач у справі [PERSON] , у встановленому законом порядку виконав вимоги ч. 3 ст. 148-1 ЗК України та повідомив ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» про набуття у власність земельну ділянку. Не повідомивши у встановленому законом порядку про свої права, зокрема право власності, на земельну ділянку, позивач [PERSON] фактично позбавив можливості відповідача сплачувати новому власнику земельної ділянки орендну плату, що виключає умисність протиправних дій з боку відповідача ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» як підставу для розірвання Договору оренди землі від 22.02.2010 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт», код ЄДРПОУ 30856544. Більш, того за змістом клопотання від 06.11.2023 року, відповідач зазначав, що дії позивача [PERSON] в частині неповідомлення відповідача про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та отримання в 2019 році свідоцтва про право на спадщину за законом, до дня звернення до суду з позовом, мають ознаки штучного створення підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки через систематичну (на думку позивача) несплату орендної плати. Але, не зважаючи на вищезазначене, після встановлення ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт» факту переходу спірної земельної ділянки до нового власника в порядку її спадкування (що відбулося вже після звернення до суду позивача з позовною заявою) товариство перерахувало кошти позивачу в рахунок орендної плати за надало до суду відповідні докази. Судом встановлено, що позивач, отримавши у власність земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] всупереч ст. 31 ЗУ«Про оренду землі» та ст. 148-1 ЗК України не повідомив відповідача про зміну власника землі та не звернувся до відповідача із вимогою про сплату орендної плати за договором оренди землі, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Агропромислова компанія «Еліт Продукт», а також відсутність систематичної несплати, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed