Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У червні 2025 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 508556-КС-001 про надання кредитувід 30.08.2024 у розмірі 34 306,80 грн. та судового збору в сумі 2 422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 30.08.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») та [PERSON] укладено договір № 508556-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями (далі - Кредитний договір), підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 30.08.2024 направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, яку остання прийняла на умовах, визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобовязання за договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 11 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника. [PERSON] належним чином не виконує свої зобовязання за Кредитним договором, лише частково сплатила кошти в сумі 2 983,20 грн. Станом на 28.05.2025 [PERSON] має заборгованість за Кредитним договором у розмірі 34 306,80 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11 000 грн., суми прострочених платежів по процентам - 16 940 грн., суми заборгованості по штрафа - 4 776,80 грн., суми прострочених платежів за комісією - 1 590 грн. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 20 червня 2025 року в цивільній справі відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01 жовтня 2025 року. 01 жовтня 2025 року справа не розглядалася у зв`язку з відрядженням головуючого судді Ляшка Р.С. для проходження навчання за спеціалізованою програмою підвищення кваліфікації. Судове засідання відкладено до 05 листопада 2025 року. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2025 року розгляд справи відкладено до 16 грудня 2025 року для повторного виклику відповідача. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2025 року клопотання представника позивача ТОВ «Бізнес Позика» Памірського М.А. про витребування доказів задоволено. Розгляд справи відкладено до 27 січня 2026 року. 27 січня 2026 року справа не розглядалася у зв`язку з перебуванням головуючого судді Ляшка Р.С. на лікарняному. Судове засідання відкладено до 04 березня 2026 року. Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подала. З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 30.08.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №508556-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 18-27). Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 11 000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів, строком на 24 тижні до 14.02.2025. Стандартна процентна ставка фіксована у розмірі 1,00 % в день, денна процентна ставка 0,86 %, комісія за надання кредиту 2 200 грн. Кредитний договір [PERSON] підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-7313. Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів у рамках договору про надання фінансових платіжних послуг переказу коштів № ПГ-5 від 04.11.2020 ТОВ «ПрофітГід» на номер платіжної картки [NUMBER] перераховано грошові кошти [PERSON] за кредитним договором № 508556-КС-001 від 30.08.2024 в сумі 11 000 грн. (а.с. 53). На виконання ухвали Носівського районного суду Чернігівської області від 16.12.2025 АТ «Ощадбанк» надано інформацію, що на імя [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у АТ «Ощадбанк» емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] . Згідно з випискою АТ «Ощадбанк» по рахункам за період 30.08.2024-17.02.2025 [PERSON] зараховано кошти у сумі 11 000 грн. (а.с. 115-123). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 508556-КС-001 від 30.08.2024 станом на 28.05.2025 становить 34 306,80 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 11 000 грн., заборгованості по відсотках - 16 940 грн., штрафи - 4 776,80 грн., комісія - 1 590 грн. (а.с. 12- 13). Згідно зі ст.ст. 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим до його виконання. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін, електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором укладеним між позивачем та відповідачем передбачено порядок повернення (виплати) кредиту, сплати процентів, комісії. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що між сторонами виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах Договору не повернуто, суд дійшов висновку про наявність підстав про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами та комісії. Щодо стягнення штрафу в розмірі 4 776,80грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобовязання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обовязку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на даний час. Отже, стягнення штрафу в розмірі 4 776,80 грн. за кредитним договором № 508556-КС-001 від 30.08.2024 у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором підлягають частковому задоволенню в розмірі 29 530 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 11 000 грн., заборгованості по відсотках - 16 940 грн., комісії - 1 590 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов (86,08 %), стягненню з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 085,20 грн.

Outcome: partial