Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3198951 від 04.10.2022 в розмірі 14613 грн. Позов обґрунтовано тим, що 04.10.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3198951, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 2500 грн на строк 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу грошові кошти у сумі 2500 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на вказану позичальником платіжну картку. Відповідач користувався наданими у кредит коштами та здійснював часткове погашення боргу за кредитом, однак належним чином умов кредитного договору не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом. 26.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт» був укладений договір відступлення прав вимоги №26102023, на підставі якого ТОВ «ФК Профіт» набуло право вимоги до [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3198951 від 04.10.2022. У подальшому, 09.09.2025 між ТОВ «ФК Профіт» та позивачем був укладений договір факторингу №ДО-20250909/001 відповідно до якого ТОВ «ФК«Сіті Колект» набуло право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 3198951 від 04.10.2022 у розмірі 14613 грн з яких: 2500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12113 грн - заборгованість за відсотками. Із урахуванням викладеного позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь вказаний розмір заборгованості за кредитним договором, та 2422,40 грн сплаченого судового збору та 9000 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві просив у разі неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. 04.10.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3198951, на підставі якого відповідачу були надані у кредит грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 2500 грн на строк на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Періодичність сплати процентів-кожні 15 днів. Кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані Товариству з метою отримання кредиту (п.п.1.2-1.3, 2.1 договору). Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора Т195. Процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п. 1.4, 1.4.1 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, узгоджений сторонами графік платежів була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту. Відповідно до довідки ТОВ «Пейтек Україна», вих. № 20240228-26 від 28.02.2024, Товариство надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Між Товариством та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів №210222-1 від 21.02.2022. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна»: 04.10.2022 15:25:04 на суму 2500 грн, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - 951e856b-ab8e-4e23-b5eb-458cd99f0fec номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 31989511664886304, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . Із проведеного ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку заборгованості за кредитним договором №3198951 від 04.10.2022 вбачається, що станом на 26.10.2023 заборгованість [PERSON] за вказаним договором становить 19813 грн, з яких 5200 грн заборгованість за тілом кредиту; 14613 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. 26.10.2023 між ТОВ «Лінеура України» та ТОВ «ФК Профіт» було укладено договір факторингу №26102023, згідно якого до ТОВ «ФК Профіт» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №26102023 від 26.10.2023, ТОВ «ФК Профіт» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14613 гривень, з них: тіло кредиту - 2500 грн; нараховані відсотки 12113 грн. 09.09.2025 між ТОВ «ФК Профіт» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» укладено договір факторингу №ДО-20250909/001, за яким ТОВ «ФК Профіт» відступило ТОВ «ФК «Сіті Колект» право вимоги за Кредитним договором. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, ТОВ «ФК «Сіті Колект» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14613 гривень, з них: тіло кредиту - 2500 грн; нараховані відсотки 12113 грн. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК«Сіті Колект» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором та відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушив умови кредитного договору, добровільно заборгованість не сплатив, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» заборгованість за кредитним договором № 3198951 від 04.10.2022 в розмірі 14613 грн., з яких: тіло кредиту 2500 грн., нараховані відсотки 12113 грн. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що стороною позивача заявлено розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. На підтвердження розміру витрат, понесених на професійну правничу допомогу, позивачем надано наступні докази: копію договору про надання правничої (правової) допомоги №25 від 17.10.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» та адвокатом Бацюк О.М., заявку про надання правової допомоги №1291 від 23.12.2025 року, прайс лист, платіжну інструкцію №711 від 01.12.2025. Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням складності справи, малозначності спору, враховуючи те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, зважаючи на час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторони та співмірність розміру витрат, суд приходить висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу до 5000,00 грн., оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України. Окрім цього, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial