Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 14.08.2003 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис № 337 та підтверджує дублікат свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Через різні погляди на сімейне життя, шлюбні стосунки у них з відповідачем не склалися та фактично припинено. Декілька років вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть,, між собою не спілкуються, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Сім`я фактично розпалась, їх шлюб носить лише формальний характер. Час на примирення просить не надавати, вважає, що наявні об`єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України. Ухвалою судді від 05.02.2026 провадження в зазначеній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін на 05.03.2026, копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу, позивачу надіслано копію ухвали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано, однак 27.02.2026 на адресу суду поступила заява від відповідача в якій вказано що останній просить розглянути справи у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає задоволенню з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис № 337 та підтверджує дублікат свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про його народження, перекладеного з іспанської на українську мову. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі являється те, що шлюбні стосунки у сторін не склалися, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між собою не спілкуються, фактичні шлюбні відносини припинені. Подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру у розмірі 1331 грн. 20 коп. і підтверджуються квитанцією слід стягнути з відповідача, оскільки це узгоджується з вимогами ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду та оплати вартості послуг за оформлення позовної заяви, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved