Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог позивач вказує на наступні обставини. Так, відповідно до рішення Бучацького районного суду Тернопільської області у справі №595/1186/18 від 09 серпня 2018 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2018 року і до повноліття дитини. Він є опікуном особи, яка відповідно до судового рішення №595/1616/24 від 10.03.2025, визнана недієздатною, відповідно є обмеження можливості мати інший підробіток для отримання постійного стабільного доходу, у зв`язку з необхідністю здійснення постійної опіки на такою особою та його матеріальне становище значно погіршилось, немає постійного стабільного доходу, крім того, батьки позивача мають низький розмір пенсії та оскільки батьки не можуть забезпечити себе за рахунок власного доходу та внаслідок віку, супутніх захворювань, тому потребують додаткового матеріального забезпечення, яке відповідно надається Позивачем. Також, вказує, що 06 грудня 2023 року було зареєстровано шлюб між Позивачем та [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON] ) та за час перебування в шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка виховується та матеріально забезпечується позивачем. В той же час відповідачка є працездатною особою, може отримувати дохід і також приймати участь в матеріальному забезпеченні дитини. Враховуючи наведене, просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягувати з нього в користь відповідача на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/6 частки усіх вдів заробітку (доходу) позивача, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 08 січня 2026 року відкрите провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак подала заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі з підстав, які наведені у позові, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, не повідомила суду про причини своєї неявки, повідомлялась про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, яке повернулось у зв`язку із відсутністю адресата. Правом на подання відзиву відповідач не скористалась та не подала заяву про розгляд справи за її відсутності, тому суд постановив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В силу ч. 2 ст. 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення рішення у справі було відкладене до 09.03.2026. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступні встановлені обставини. Відповідно до рішення Бучацького районного суду Тернопільської області у справі №595/1186/18 від 09 серпня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Так, на виконання вищенаведеного рішення суду Бучацьким міжрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області внесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №57256649 від 20.09.2018 року. Позивачем належним чином здійснюється сплата аліментів на утримання сина - [PERSON] , що підтверджується Довідкою державного виконавця від 21.10.2025 №28.7-24/16080 про відсутність заборгованості за виконавчим провадженням №57256649. 06 грудня 2023 року було зареєстровано шлюб між позивачем та [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON] ), про що видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . За час перебування у вищевказаному шлюбі у позивача народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] , виданим Бучацьким відділом ДРАЦС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Як підтверджено Актом обстеження житлових умов №189 від 21.10.2025, [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Разом з нею проживають члени сім`ї чоловік [PERSON] , дочки [PERSON] , 2023 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н.. [PERSON] , [PERSON] проживають за даною адресою без реєстрації . Позивач є опікуном недієздатної [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] та яка є сестрою дружини позивача - [PERSON] , про що вказано у рішенні Бучацького районного суду Тернопільської області №595/1616/24 від 10.03.2025. Крім того, даним рішенням встановлено, що батьками [PERSON] є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , які проживають за тією ж адресою. Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого перерахованого податку та військового збору станом на 10.10.2025 №1916-25- 15685, підтверджується, що [PERSON] не має постійного стабільного доходу, отримав у 2025 році доходи в сумі 7210,42 грн., за 2024 рік отримав дохід в сумі 20000 грн. за продаж нерухомого майна. Згідно довідки про розмір пенсії №8744 1477 3177 2165 від 28.10.2025, виданої ГУ ПФУ в Тернопільській обл. (Бучацьке ОУ), матір позивача - [PERSON] отримала пенсію за 2025 рік в сумі 37690,00 грн. Згідно довідки про розмір пенсії №4855 6482 1498 1826 від 28.10.2025, виданої ГУ ПФУ в Тернопільській обл. (Бучацьке ОУ), батька позивача - [PERSON] отримав пенсію за 2025 рік в сумі 28140,05 грн. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналізуючи зміст ст. 181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Стаття 202 Сімейного кодексу України, яка визначає, що повнолітні доньки та сини зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. В силу ч. 1 ст. 67 Цивільного кодексу України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Частина 3 статті 72 Цивільного кодексу України передбачає, що опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведені підстави для часткового задоволення позову, передбачених ст.192 СК України. Суд встановив, що у позивача змінився сімейний стан, оскільки у нього народилась дочка [PERSON] , 2023 року народження. Проте той факт, що позивач має на утриманні дочку, яка народилась в іншому шлюбі без доведення погіршення майнового становища, сам по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Так, Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 зазначив: народження іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення аліментів. Крім того, у своїх постановах Верховний Суд наголосив, що не можна компенсувати витрати на одну дитину за рахунок зменшення виплат іншій. Якщо у родині позивача народилась друга дитина, це не означає, що перша має отримувати менше, оскільки діти мають рівні права на утримання. Аналогічні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження 61-702св19), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24) від 22 липня 2024 року справа № 688/4308/23. Також, суд встановив, що батьки позивача - [PERSON] , [PERSON] є непрацездатними особами та отримують пенсію за віком та потребують матеріальної допомоги. Встановлено судом, що у позивача під опікою перебуває особа, яка визнана недієздатною, проте, сам позивач подав суду акт обстеження житлово-побутових умов, з яких випливає, що він проживає в м. Бучач та разом з ним його підопічна [PERSON] не проживає, а проживає в с. Миколаївка, у зв`язку чим суд вважає, що позивачем не доведено тих обставин, що він здійснює безперервний догляд за підопічною особою та вона потребує такого постійного догляду, через що позивач позбавлений можливості працевлаштуватись. Із матеріалів справи випливає що протягом 2024 та до жовтня 2025 років позивач, хоча не мав постійного місця роботи да стабільного доходу, однак він добровільно сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] від першого шлюбу у розмірі 1/3 заробітку, також позивач має на праві власності нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Статтею192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що після ухвалення рішення суду, яким визначено розмір аліментів, змінився матеріальний та сімейний стан позивача, який не досліджувався судом при ухваленні даного судового рішення, оскільки позивач вдруге зареєстрував шлюб, на його утриманні перебуває неповнолітня дочка, крім того, позивач встановлений опікуном недієздатної особи, та він має непрацездатних батьків пенсійного віку, позивач не має постійного стабільного доходу, у зв`язку з чим його матеріальний стан погіршився та ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) позивача. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом зменшення розміру аліментів та визначення їх у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів - 1/4 частина заробітку позивача відповідає вимогам закону, на думку суду, буде достатнім для належного виховання та утримання сина [PERSON] , [INFO] , забезпечення його належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із розміру номінальної заробітної плати штатного працівника в січні 2026 року, яка за даними Головного управління статистики у Тернопільській області становила 20435,00 грн. та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України», згідно якого прожитковий мінімум на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512,00 гривні у 2026 році. Позаяк відповідач в судове засідання жодних доказів, які мають значення для розгляду даного позову не подала, відзиву із запереченнями проти вимог повивача не направила, тому суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Поряд з тим, суд не знаходить достатніх підстав для повного задоволення вимог позивача у зв`язку з їх недоведеністю. Крім того, суд вважає, що слід стягнути із [PERSON] в користь [PERSON] сумі 1211(одну тисячу одинадцять) грн. 20 коп. понесених судових витрат.

Outcome: partial