Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який 27.02.2026 року остаточно уточнив та просив визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку для її прийняття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Згідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить: 11/144 частки житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 07.10.1994 року, виданого Ізмаїльським МБТІ, зареєстрованого Ізмаїльським МБТІ в книгу реєстру за №50г-19 від 07.10.1994 року. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 83067658 від 29.10.2025 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт складений [PERSON] , померлою [INFO] , відсутня. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.09.1974 року Ізмаїльським відділом РАЦС. Інші спадкоємці, які б заявили про свої права, відсутні. Чоловік померлої [PERSON] відмовився від прийняття спадщини у піврічний строк, а [PERSON] в свою чергу написав заяву про прийняття спадщини після померлої матері і надіслав її татові [PERSON] для того щоб він її передав нотаріусу, оскільки йому усно було роз`яснено, що заяву про прийняття спадщини необхідно принести до спадкової справи. В свою чергу, державний нотаріус Черненко С.М. не прийняла заяву [PERSON] про прийняття спадщини від [PERSON] та порекомендувала йому надіслати від свого імені поштою до Ізмаїльської державної нотаріальної контори. [PERSON] так і зробив, надіслав конвертом від свого імені заяву позивача про прийняття спадщини та свою заяву про відмову від прийняття спадщини. Ці обидві заяви зареєстрували 21.07.2014 року, вже після піврічного строку для прийняття спадщини. І заяву відповідача зарахували, оскільки вона була надіслана конвертом в строк, а заяву позивача ні, оскільки конверт не був підписаний його іменем. Заява позивача була в конверті вкладена разом із татовою заявою. Тому вважає, що він прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріуса в строк для прийняття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абзацами 1, 2, 3, 4 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Аналізуючи ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1272 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, в разі якщо спадкоємець не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, тобто закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем подати заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Позивач, зазначаючи про причини пропуску ним строку прийняття спадщини вказує на те, що відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини у піврічний строк, а [PERSON] в свою чергу написав заяву про прийняття спадщини після померлої матері і надіслав її татові [PERSON] для того щоб він її передав нотаріусу. В свою чергу, державний нотаріус [PERSON] не прийняла заяву [PERSON] про прийняття спадщини від [PERSON] та порекомендувала йому надіслати від свого імені поштою до Ізмаїльської державної нотаріальної контори. [PERSON] надіслав конвертом від свого імені заяву позивача про прийняття спадщини та свою заяву про відмову від прийняття спадщини. Ці обидві заяви зареєстрували 21.07.2014 року, вже після піврічного строку для прийняття спадщини. Заяву відповідача зарахували, оскільки вона була надіслана конвертом в строк, а заяву позивача ні, оскільки конверт не був підписаний його іменем. Заява позивача була в конверті вкладена разом із заявою відповідача, у зв`язку з чим він пропустив строки звернення до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню та вважає за доцільне встановити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини строком три місяці, з дня набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , який буде цілком достатній для вчинення всіх необхідних дій для прийняття спадщини.

Outcome: approved