Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

21.01.2026 року представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Усенко М.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також, одночасно з позовною заяву було подано клопотання про витребовування доказів. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 02.12.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №9465177, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Згідно п. 7.1. Кредитного договору № 9465177 від 02.12.2023 року визначає, що договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок відповідача і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Тобто, укладаючи Кредитний договір Відповідач та Кредитодавець уклали договір у вигляді електронного документа у відповідності до ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 26.03.2024 року муж ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги 1047-МЛ від 26.03.2024 року, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №9465177 від 02.12.2023. Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем виникла кредитна заборгованість, яка становить 10900,50грн., а саме: 3000,00 грн -заборгованість за тілом кредиту;7600,50 грн. заборгованість за відсотками; 300,00 грн. - заборгованість за комісією. Враховуючи викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідачана користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у загальній сумі 10900,50 грн., витрати зі сплати судового збору у сумі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн. 26.01.2026 року ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 19.02.2026 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а також витребувано докази з АТ КБ ПриватБанк. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте 19.02.2026 року через канцелярію суду було зареєстровано заяву про те, що відповідач визнає суму заборгованості (а.с.55). Ще надав заяву про зменшення розміру нарахованих відсотків до 6000 грн. та зменшити розмір правничої допомоги. 05.03.2026 відповідач звернувся до суду з заявою, у якій просив стягнути з нього 3000 грн за тілом кредиту, проценти за користування кредитом 3000 грн. та витрати за правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 02.12.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір № 9465177 про надання споживчого кредиту. (а.с.7-12). Згідно п.1.1. кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Відповідно до п. 1.2. сума (азагальний розмір) кредиту становить 3000,00 грн. Пунктом 1.3 Договору про споживчий кредит визначено, що кредит надається загальним строком на 105 днів з 02.12.2023 року (дата надання кредиту складається з пільгового та поточного періодів). Пунктом 1.3.1 передбачено, що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 17.12.2023 року (рекомендована дата платежу); п. 1.3.2 поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступногоза днем завершення пільгового періоду і закінчується 16.03.2024 року (дата остаточного погашення заборгованості); п. 1.4 позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за коистування кредитом в рекомендовану дату платежу 17.12.2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 16.03.2024 року(останнього дня строку кредитування). Представником позивача було надано копію графіку платехів за договором про споживчий кредит 9465177 від 02.12.2023 року (а.с.13), заяву на отримання кредиту №9465177 (а.с. 13,зворот), додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором та довідку (а.с.14,15). Також, представником позивача надано анкету заяву на кредит №9465177 (а.с.15), де зазначено строк кредиту 15 днів з 2023-12-02. Дата повернення кредиту: 2023-12-17. Також, зазначено, що комісія за надання кредиту 300,00 грн. Нараховується одноразово за ставкою 10.00 відстоків від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом 742,50 грн., нараховується за ставкою 1.65 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Представником позивача нада відомості про щоденні нарахування та погашення від ТОВ Мілоан (а.с.16,зворот-17), виписку з особовго рахунку за кредитним договором №9465177 від 02.12.2023 року (а.с.17,зворот). Також, надано копію платіжного доручення 1167003270, який підтвердує факт перерахування коштів у сумі 3000,00 грн (а.с.16). Представник позивача надав копію договору відступлення прав вимоги №104-МЛ від 26.03.2024 року (а.с.18-22), витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги 104-МЛ від 26.03.2024 року (а.с.28). Також, надано копію претензії до відповідача з вимогою про оплату боргу (а.с.28,зворот). Також, судом було витребовувано інформацію від АТ КБ ПриватБанк, де зазначено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] та повідомлено про зарахування коштів на вищезазначену карту в сумі 3000,00 грн за період 02.12.2023 рік по 07.12.2023 рік (а.с.52). Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За положеннями ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»: 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту; 2) загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; 3) загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; 4) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб; 7) кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити; 8) реальна річна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту; 9) споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит; 10) споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; 11) споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З розрахунку (арк.с.16,17) вбачається, що нарахування процентів здійснено за період з 03.12.2023 по 16.03.2024 року, при цьому згідно п. 1.5.2 договору за 15 днів в період з 03.12.2023 по 17.12.2023 - у розмірі 1,65 % за кожен день по 49,50 грн, що відповідає умовам договору 742,50 грн та анкеті-заяві на кредит № 9465177 від 02.12.2023 (арк.с.15); в період з 18.12.2023 по 04.01.2024 у розмірі 3,5 відсотків ( п.1.5.3 договору) з суми кредиту за кожен день по 105 грн., тобто на суму 1890 грн. Далі у розрахунку містяться дані щодо нарахованих відсотків в період з 05.01.2024 по 16.03.2024 за кожен день по 69 грн. (27+28+16=71 день) 4899 грн, тобто якщо враховувати позовні вимоги та нарахування відсотків на суму кредиту, то 69 грн нарахованих просрочених процентів за кожен день розраховувався з відсоткової ставки 2,3 %. Як на підставу позовних вимог про стягнення нарахованих просрочених відсотків у такому розмірі не міститься посилання як в позовній заяві, так і не зазначається у договорі про споживчий кредит від 02.12.2023 та анкеті-заявці до договору. Крім того, сума заявлених позовних вимог в частині простроченої заборгованості за сумою відсотків у розмірі 7600,50 грн не відповідає даним розрахунку 7521,50 (742,50+1890+4899), а саме на 79 грн. Згідно ч.1 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (чинному на час укладення договору про споживчий кредит) у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного осередника (за наявності) прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; 15) право споживача на звернення до Національного банку України у разі порушення кредитодавцем, новим кредитором та/або колекторською компанією законодавства у сфері споживчого кредитування, у тому числі порушення вимог щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимог щодо етичної поведінки), а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості. У Рішенні у справі за конституційною скаргою [PERSON] щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого припису пункту 2 частини другої статті 44 Закону України „Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції (щодо індивідуалізації юридичної відповідальності за порушення прав споживачів) 1 листопада 2023 року № 9-р(II)/2023 у справі № 3-53/2022(126/22) Другий Сенат Конституційного Суду України вказав, що 3.2. Конституційний Суд України зазначав, зокрема, що „держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг) (перше речення абзацу четвертого підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011); „з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони підлягає особливому правовому захисту (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013). 3.3. Конституційний Суд України в цьому провадженні бере до уваги Керівні настанови в ділянці захисту споживачів (Guidelines for Consumer Protection), затверджені Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 9 квітня 1985 року № 39/248, розширені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 26 липня 1999 року № 1999/7, а також переглянуті та затверджені Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 22 грудня 2015 року № 70/186 (далі - Керівні настанови), за якими споживачам має бути надано право на доступ до безпечних товарів (пункт 1); держави-члени мають розробити, зміцнювати та підтримувати сильну політику захисту споживачів, беручи до уваги Керівні настанови, викладене в них та відповідні міжнародні договори; здійснюючи це, кожна держава-член має встановити власні пріоритети щодо захисту споживачів відповідно до економічних, соціальних та екологічних умов країни та потреб її населення, а також із урахуванням витрат та вигод від запропонованих заходів (пункт 4); Керівні настанови спрямовані, зокрема, на захист споживачів від факторів ризику, що впливають на їхнє здоров`я та безпеку (підпункт „c пункту 5); держави-члени мають забезпечувати або підтримувати відповідну інфраструктуру для розроблення, упровадження та моніторингу політики захисту споживачів; слід приділяти особливу увагу забезпеченню того, щоб заходи захисту споживачів упроваджували на користь усіх груп населення, особливо населення сільської місцевості та людей, що живуть у бідності (пункт 8); усі підприємства мають додержуватись відповідних законів і підзаконних актів тих держав, де вони ведуть бізнес; вони також мають додержуватись відповідних приписів міжнародних стандартів захисту споживачів, щодо яких компетентні органи держави дали згоду (пункт 9). В цьому ж рішенні зазначається, що за Конституцією України „в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8); „юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61). Важливим складником правовладдя (верховенства права) є принцип домірності. Конституційний Суд України виходить із того, що принцип домірності застосовують, зокрема, й під час визначення відповідності заходу юридичної відповідальності, що його покладають на особу, характеру та змісту вчиненого нею правопорушення. Тому реалізація конституційної вимоги щодо індивідуалізації юридичної відповідальності можлива в разі додержання у процедурі притягнення порушника до юридичної відповідальності принципу домірності. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. З огляду на заяви відповідача, подані до суду, на вік - 21 рік було відповідачу при укладанні договору, студент (зазначено у анкенті-заяві), суд доходить висновку, що відповідач є слабкою стороною у даних правовідносинах. Суд контатує, що нарахування 2,3 відсотків з суми кредиту в 3000 грн за період з 05.01.2024 по 16.03.2024 позивачем не обгрунтовані, тому у суду відсутні підстави для їх стягнення. Таким чином позов слід задовольнити частково і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором в сумі 3000 грн., 300 грн. - заборгованість за комісією; просрочені проценти згідно п. 1.5.2 договору за 15 днів в період з 03.12.2023 по 17.12.2023 - у розмірі 1,65 % за кожен день по 49,50 грн, що відповідає умовам договору 742,50 грн та анкеті-заяві на кредит № 9465177 від 02.12.2023 (арк.с.15); в період з 18.12.2023 по 04.01.2024 у розмірі 3,5 відсотків ( п.1.5.3 договору) з суми кредиту за кожен день по 105 грн., тобто на суму 1890 грн, а всього процентів 2932,50 грн, загалом заборгованість в сумі 5932,50 грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2093,Договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 року, копію ордеру на надання правничої допомоги,, копію акту №Д/12756 від 05.01.2026 року, Детальний опис наданих послуг до акту №Д/12756 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, де зазначено, що представник позивача надав усну консультацію клієнту, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за креитним договором 30 хв; ознайомлювався з матеріалами справи 2 години; погодував правову позицію з клієнтом 30 хв; складав позовну заяву 3 години 30 хв. (а.с.30--33) . Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-цв казав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Враховуючи заяву відповідача про зменшення розміру витра на правничу допомогу, складність справи, яка на переконання суду не є складною, суд вважає, що заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, слід задовольнити у розмірі 3000,00 гривень, оскільки в цьому обсязі вони відповідатимуть критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням обставин справи. Судові витрати стягуються пропорційно задоволеним позовним вимогам (5932,50*2622,40/10900,50=1555,74). На підставі ст. ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved