Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

20 травня 2025 року представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом в якому просить: припинити право спільної часткової власності між [PERSON] та [PERSON] , на житловий будинок по [ADDRESS] , з відповідними надвірними будівлями та спорудами та визнання за [PERSON] , право власності на належну їй частину житлового будинку як окреме індивідуально визначене нерухоме майно. Позовна заява мотивована тим, що сторони є співвласниками житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Документом, що посвідчує право власності позивача на 37/100 частини вказаного житлового будинку є Договір купівлі-продажу частини у праві спільної часткової власності на житловий будинок, укладений 30.09.2021 року та нотаріально посвідчений за № 587. Житловий будинок по [ADDRESS] , вже поділено на два окремих житлових приміщення із відокремленими входами та прибудинковою територією, позначених цифрами «1» та «2». На даний час жодних змін в будинку та господарських будівлях не здійснено, територія подвір`я позивача чітко визначена і розподілена між сторонами. Єдиним для позивача способом стати повним володільцем своєї частини будинку без будь-яких прив`язок та обмежень до частини будинку відповідача є припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на окремо виділене домоволодіння. У такий спосіб вона зможе зареєструвати право власності на нерухоме майно як окремо визначеного об`єкта нерухомості. Оскільки вирішення вказаних правовідносин у позасудовому порядку неможливе, позивач звернулася до суду із вказаними вимогами. У судове засідання представник позивача, позивач не з`явилася, надала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Бериславська міська військова адміністрація Бериславського району Херсонської області у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, відзив на позовну заяву не надали, клопотань чи заяв від них не надходило. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить оголошення на веб-сайті «Судова влада». Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони є співвласниками житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . Документом, що посвідчує право власності позивача на 37/100 частини вказаного житлового будинку є Договір купівлі-продажу частини у праві спільної часткової власності на житловий будинок, укладений 30 вересня 2021 року та нотаріально посвідчений за № 587. Власником інших 63/100 частки у праві власності на житловий будинок є [PERSON] 21.03.2025 року позивач звернулася до Бериславської міської військової адміністрації із заявою про надання відомостей про фактичний стан житлового об`єкту та присвоєння окремої поштової адреси. Згідно відповіді Бериславської міської військової адміністрації від 16.04.2025 року вбачається, що згідно вимог чинного законодавства, для присвоєння окремої адреси спірному домоволодінню, позивачу необхідно подати до Бериславської МВА, окрім іншого, копію договору про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду. Позивач не має можливості укласти договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, оскільки територія міста Берислав перебуває в зоні активних бойових дій. З початку повномасштабного вторгнення позивач втратила будь-який зв`язок як з продавцем житлового будинку так і з співвласником спірного домоволодіння [PERSON] . Згідно з технічного паспорту на будинок садибного типу за адресою [ADDRESS] , а саме з графи 3 експлікації приміщень будинку садибного типу «Номери відокремлених груп приміщень», житловий будинок поділено на два окремих житлових приміщення із відокремленими входами та прибудинковою територією, позначених цифрами «1» та «2». Житловий будинок під цифрою «2» складається з «2-1» санвузол, «2-2» жила, «2-3» жила, 2-4» жила, «V» коридор, «VІ» кухня. Загальна площа по квартирі [ADDRESS] становить 62,3 м2, житлова площа 38,8 м2. Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу нерухомого майна, що врегульовані нижченаведеними положеннями цивільного законодавства. Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності спільною частковою власністю, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до положень ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд, проаналізувавши обставини та матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved