Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

05 лютого 2026 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло видане 08 червня 1994 року комісією Куликівського райсількомунгоспу по приватизації житлового фонду, яким було посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дійсно належить заявнику [PERSON] . Заяву мотивує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] . У січні вона звернулась до державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації для оформлення права власності на частину вказаної квартири, однак при перевірці документів було встановлено, що свідоцтво про право власності на житло було видано на ім`я [PERSON] , хоча в дійсності її ім`я [PERSON] . Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки впливає на реалізацію її прав на майно. Ухвалою від 09 лютого 2026 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження на 04 березня 2026 року. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила справу розглядати за його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви в яких просили справу розглянути за їх відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно правових позицій Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що [INFO] народилася заявник [PERSON] (а.с.8) 08 червня 1994 року комісією Куликівського райсількомунгоспу по приватизації житлового фонду було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого було посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної власності [PERSON] [PERSON] [PERSON] (а.с.16). Заявник 08 листопада 2019 року уклала шлюб у зв`язку з чим змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.9) За твердженням заявника, у січні 2026 року вона звернулася до державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Кулініч Інни Віталіївни з метою оформлення права власності на частину квартири та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав, однак при перевірці документів було встановлено, що свідоцтво про право власності на житло було видано на ім`я [PERSON] , хоча в дійсності її ім`я « [PERSON] ». Отже, судом встановлено, що у вищевказаному свідоцтві про право власності на житло ім`я заявника зазначено як « [PERSON] », що не відповідає інформації, вказаній в паспорті громадянина України заявника та інших документах. Вказана невідповідність, на думку суду, виникла через технічну помилку під час виготовлення свідоцтва про право власності на житло від 08 червня 1994 року, через переклад імені заявника на українську мову без врахування написання імені заявника в інших документах, які посвідчують особу. Заявник не має можливості внести зміни або виправлення до правовстановлюючих документів в адміністративному порядку. Доказів, які б спростовували обставини, встановлені судом, не надано. Враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки впливає на можливість розпорядження майном, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved