Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Позивачка [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчий комітет Коломийської міської ради, орган опіки та піклування виконавчий комітет Заболотівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обгрунтувала тим, що під час перебування у шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалося, рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.12.2023 шлюб між сторонами розірвано. 06 березня 2025 року позивачкою змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON] . На даний час малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю за місцем її реєстрації в [ADDRESS] , оскільки батько з 05.02.2022 проживає за кордоном, дитиною не цікавиться. Малолітній син [PERSON] , [INFO] , навчається в 1-А класі ліцею № 9 в м. Коломия. Батько [PERSON] контакту із закладом освіти не підтримує, успішністю сина не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до закладу освіти приводить і забирає матір, на виклики до закладу освіти також приходить мама. Всі домашні завдання з сином виконує лише позивачка, бере активну участь у шкільному та позашкільному житті сина, створює тільки найкращі умови для того, щоб дитина мала хороше та безтурботне дитинство і нічого не потребувала. [PERSON] дбає про належне та збалансоване харчування дитини, забезпечує всі необхідні санітарні та матеріально-побутові умови для повноцінного розвитку хлопчика. Виховує в ньому добру, чуйну та справедливу людину, гідного громадянина та патріота нашої держави. Психіка хлопчика ще не є стійкою, активно формується в силу розвитку самої дитини, а тому потребує постійної уваги та догляду. [PERSON] із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , проживає у своєму власному будинку, що розташований в [ADDRESS] . Відповідач відмовляється брати участь у вихованні дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Батько дитини не цікавиться життям сина, не бере участі у його вихованні та фінансовому забезпеченні. Внаслідок чого малолітньому сину не забезпечується належний рівень проживання, не забезпечуються повністю його найкращі інтереси, а матір стикається з різними проблемами при виготовленні документів, які стосуються дитини, а саме позивачці необхідно з дитиною прописатися по одній адресі, оскільки і школа і медичні заклади, які відвідує дитина, знаходяться в м. Коломия, для чого потрібен дозвіл батька на зміну місця проживання дитини. Батько ігнорує надавати дозвіл та створює конфлікти, які стосуються дитини, погрожує, що забере її та позбавить батьківських прав, що порушує в першу чергу права, свободи та інтереси дитини, а також інтереси позивачки. Вважає таку поведінку останнього неприпустимою, оскільки в такому випадку страждає психічний стан дитини, що в подальшому може викликати негативні наслідки для її здоров`я. У зв`язку із наведеним просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації матері, за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 53). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в порядку ст. 128 ЦПК України повідомлений про час та місце судового розгляду за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Представник третьої особи - органу опіки та піклування управління соціальної політики Коломийської міської ради у судове засідання не з`явилася, подала до суду лист, в якому просила справу слухати без представника органу опіки та піклування (а.с. 40). Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Заболотівської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав до суду лист, в якому просив справу слухати без представника органу опіки та піклування (а.с. 54). Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчий комітет Коломийської міської ради, орган опіки та піклування виконавчий комітет Заболотівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання. 26 січня 2026 року на адресу суду від третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Заболотівської селищної ради надійшов акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї. 29 січня 2026 року на адресу суду від третьої особи відділу служби у справах дітей Коломийської міської ради надійшов затверджений наказом начальника управління соціальної політики міської ради висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] . Ухвалою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 січня 2026 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, із врахуванням позиції позивача, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку провести заочний розгляд справи. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 11. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Із копії заочного рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 грудня 2023 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.04.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снятинського району управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 34, розірвано (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 06.03.2024 серії [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвища на [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 10 (а.с. 12). Витягом з реєстру територіальної громади від 17.11.2025 № 2025/017115116 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з копіями договору дарування будинку від 29.06.2019 та договору дарування земельної ділянки від 29.06.2019 [PERSON] є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0183 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-20). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 19.01.2026 № 9, складеного Заболотівською селищною радою та проведеного за адресою: [ADDRESS] , колишній зять [PERSON] , 1993 р. нар., зареєстрований але фактично не проживає в господарстві з 04.02.2022 по теперішній час. Онук [PERSON] , 2019 р. нар., навчається в 1 класі Коломийського ліцею № 9 та проживає біля матері в м. Коломия (а.с. 35). З письмового висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, який виданий управлінням соціальної політики органу опіки та піклування Коломийської міської ради від 19.01.2026 року № 11/02 вбачається, що орган опіки та піклування Коломийської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем її реєстрації (а.с. 41-43). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із визначенням місця проживання малолітньої дитини. Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За приписами частин третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до частин першої-четвертої статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок є обов`язковим при вирішенні даної категорії справ відповідно до ст. 19 СК України. За приписами частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України", заява № 31111/04). Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] має намір визначити місце проживання свого малолітнього сина [PERSON] разом із нею за місце її реєстрації, а саме: [ADDRESS] . Син відвідує навчальний заклад у місті, де проживає матір, позивачка займається вихованням дитини щодня, бере активну участь у шкільному та позашкільному житті сина, створює всі найкращі умови для того, щоб дитина мала щасливе та безтурботне дитинство. В ході обстеження умов проживання матері за адресою [ADDRESS] встановлено, що дитина має свою окрему кімнату, облаштовану для сну, шкільною партою для навчання, а також має окрему ігрову кімнату, де створені всі умови для ігор та комфортного проведення часу. За місцем реєстрації батька [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , встановлено, що колишній зять, батько дитини, фактично не проживає в господарстві з 04.02.2022 по теперішній час, син навчається у 1 класі Коломийського ліцею № 9 та проживає разом з матір`ю у м. Коломия. Суд виходить з того, що сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їхніх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини, зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини) (статті 3, 6). Суд дійшов висновку, що позивачка надала достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання дитини з матір`ю з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків. Необхідно зазначити, що у справі відсутні докази, які б дозволили дійти висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком, що фактично призводить до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на дитину. Дитина прижилася в новому середовищі, тому змінювати її місце проживання вагомих підстав немає. У постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 761/25544/19, провадження № 61-20015св21, Верховний Суд дійшов висновку, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення між дитиною й батьками належних стосунків, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Крім того, у кожній зі справ, яка стосується інтересів дитини, суд виходить із найкращих її інтересів з урахуванням усіх обставин справи, які у кожній конкретній справі є різними. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , відповідатиме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи, позитивно сприятиме як психологічному, так і фізичному його розвитку. Розподіл судових витрат у справі. За приписами ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. При поданні позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією ID 4178-4867-3507-6484 від 19.11.2025. Однак у прохальній частині позовної заяви позивачкою не заявлено вимогу про розподіл судових витрат між сторонами, а тому вказане питання судом не вирішується. Кеpуючись статтями 150-152, 160, 161 Сімейного кодексу України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved