Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 09.12.2025 надійшла позовна заява від ТОВ « Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову ТОВ « Факторинг Партнерс» зазначено про те, що 21.08.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 2810281, який підписаний електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатора. Сторони зазначеного Договору погодили, що Товариство зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 5 050,00 гривень. Строк кредиту 360 днів. 26 березня 2021 року було укладено договір № 26032021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2810281. 23 травня 2024 року було укладено договір № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2810281. Отже, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2810281. Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за договором № 2810281 у розмірі 16 564,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 5 050,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 514,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 16 564,00 грн заборгованості, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» у судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, із врахуванням позиції представника позивача, який не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку провести заочний розгляд справи. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 21.08.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 2810281, який підписаний електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатора. Сума кредиту складає 5 050 грн. Відповідно до п. 1.4 договору строк кредиту становить 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п. п. 4.1,4.6 Договору, та у межах періоду прострочення але не більше 90 та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Знижена процентна ставка становить 1,33 % в день та застосовується у межах строку надання кредиту відповідно до п. 1.4 цього Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк Споживач, здійснить повне погашення кредитної заборгованості, або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку ( п. 1.5.1.-1.5.2 договору). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку клієнта реквізити якої надано Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1.Договору). Згідно з розділом 10 Договору відповідач підписав Договір електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора «С363458». Позикодавець свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти в обсязі, обумовленому Договором. Вказане підтверджується листом ТОВ «Фк Вей Фор Пей» № 6154 - ВП від 07.11.2025 про перерахування коштів за Договором № 2810281 через систему платежів Way for Pay. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2810281 вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Авентус Україна» складає 16 564,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 5 050,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 514,00 грн. 26 березня 2021 року було укладено договір № 26032021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2810281. Згідно з копією Акту приймання-передачі реєстру боржників за Договором факторингу 26032021 від 26.03.2021 ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло Реєстр боржників в повному об`ємі відповідно до умов Договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу 26032021 від 26.03.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги від ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором № 2810281 від 21.08.2020 заборгованість [PERSON] складає 16 564,00 грн. 23 травня 2024 року було укладено договір факторингу № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2810281. Згідно з копією Акту приймання-передачі реєстру заборгованості за Договором факторингу 23/05/24 від 23.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» передало, а ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло Реєстр заборгованості в повному об`ємі відповідно до умов Договору. Відповідно до витягу з реєстру заборгованості № 5 до Договору факторингу 23/05/24 від 23.05.2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло право вимоги від ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 2810281 від 21.08.2020 заборгованість [PERSON] в сумі 16 564,00 грн. 20 грудня 2024 було укладено додаткову угоду до договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024, якою внесено зміни в реєстр заборгованості № 1. Відтак, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2810281. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦП України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 21.08.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 2810281, за яким позичальник отримав кредитні кошти в сумі 5 050,00 грн. Вказане підтверджується листом ТОВ «ФК ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 6154 - ВП від 07.11.2025 про перерахування коштів за Договором № 2810281 через систему платежів WayforPay, номер транзакції 10088649. У зв`язку із несплатою [PERSON] основної суми боргу та процентів за користування кредитними коштами, перед ТОВ «Авентус Україна» утворилась заборгованість, що, як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2810281, складає 16 564,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 5 050,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 514,00 грн. У відповідності до договору факторингу № 26032021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги за кредитним договором № 2810281 у розмірі 16 564,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 5 050,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 514,00 грн. Відповідно до договору факторингу № 23/05/24 ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право вимоги за кредитним договором № 2810281 у розмірі 16 564,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 5 050,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 514,00 грн. Вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору № 2810281 від 21.08.2020 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права. Відповідачем суду не надано будь-яких доказів на спростування достовірності наданого позивачем розрахунку або помилковості обрахованої заборгованості за тілом кредиту та простроченими процентами, яка підтверджується наданими позивачем доказами. Розрахунок заборгованості за договором № 2810281, складений ТОВ «Авентус Україна», підтверджують розмір заборгованості за кредитним договором, адже містять детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом. Вказана позиція прослідковується у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 по справі № 278/2177/15-ц, а саме вказується на те, що наданий розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 77, 78 ЦПК України. Отже, [PERSON] у визначеному договором порядку не виконала свій обов`язок щодо повернення кредитних коштів та не сплатила відсотки за користування ними, а тому з останньої у порядку переуступки права вимоги на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» слід стягнути утворену заборгованість за кредитним договором № 2810281 від 21.08.2020 у загальному розмірі 16 564,00 грн, з яких: 5 050,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 11 514,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Із врахуванням указаних обставин справи, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а також сталу судову практику із розгляду однотипних правовідносин, вважає, що поданий ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] позов підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 2810281 від 21.08.2020, у розмірі 16 564,00 грн. Розподіл судових витрат у справі. Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн та судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 2022 від 01.10.2025; витяг з Акту № 21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд доходить висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ « Факторинг Партнерс» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу № 0584820015 від 04.12.2025 Оскільки позов ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] задоволено повністю, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved