Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

23.05.2025 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У позові зазначено, що 20.09.2023 Заводським районним судом міста Запоріжжя було видано судовий наказ у справі № 332/5331/23, про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 15.09.2023 та до досягнення дитиною повноліття. В зв`язку з тим, що добровільно свого обов`язку щодо сплати аліментів відповідач не виконував, на підставі заяви позивача, 05.08.2024 Лівобережним відділом державної виконавчої службу у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Одеса) відкрито виконавче провадження № 75672379 щодо примусового виконання зазначеного вище судового наказу. За період з 15.09.2023 по 30.04.2025 заборгованість відповідача зі сплата аліментів становить 70794,82 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у ВП 75672379 відносно [PERSON] . На даний час відповідач проходить службу у військовій частині [NUMBER] , в зв`язку з чим державним виконавцем 26.03.2025 до вказаної військової частини та Генерального штабу ЗСУ направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.03.2025. Станом на дату подачі позовної заяви ні аліментів, ні заборгованості по аліментам позивач не отримує, загальний розмір пені за період з 01.10.2023 по 20.05.2025 складає 65389,09 грн. Ухвалою суду від 04 червня 2025 р. відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін. 21.07.2025 представником відповідача адвокатом Нікітенком Р.В. подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що сімейні стосунки між подружжям не припинені, тому, на думку відповідача, зобов`язання платити аліменти не виникали. Про існування зобов`язання зі сплати аліментів відповідачу [PERSON] стало відомо лише у березні 2025 року після отримання постанови головного Державного виконавця Берестецької Т.Е. про звернення стягнення на заробітну плату і арешт грошових коштів на банківській карті [PERSON] . В той час [PERSON] проходив військову службу у в/ч [NUMBER] . Оскільки про зобов`язання сплатити аліменти [PERSON] дізнався лише у березні 2025 року, то і відповідний період, за який могла виникнути заборгованість логічно розраховувати з березня 2025 року. Разом з тим представник відповідача зауважив, що починаючи з вересня 2023 року і до теперішнього часу [PERSON] регулярно надавав грошові кошти [PERSON] , перераховуючи їх на особовий рахунок [PERSON] i передаючи гроші безпосередньо в руки. На теперішній час із зарплатної карти [PERSON] утримуються грошові кошти на користь [PERSON] , вказана обставина свідчить про те, що позивачка свідомо вводить в оману суд щодо не отримання ні аліментів, ні заборгованості по аліментам. На підставі викладеного, представник відповідача вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Сторони у судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Рогави І.Т. через електронний суд надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Від відповідача та його представника жодних заяв та клопотань не надходило. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, відзив на позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Постановою державного виконавця Лівобережного відділу ДВС м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Одеса) від 05.08.2024 було відкрито виконавче провадження № 75672379 щодо примусового виконання судового наказу №332/5331/23 виданого Заводським районним судом м. Запоріжжя 20.09.2023 про стягнення із [PERSON] , [INFO] (місце реєстрації: [ADDRESS] ; фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (місце реєстрації: [ADDRESS] : реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 15.09.2023 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14). Постановою державного виконавця Лівобережного відділу ДВС м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Одеса) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.03.2025 у виконавчому провадженні № 75672379 було звернуто стягнення на доходи боржника, оскільки станом на 31.03.2025 загальна сума боргу зі сплати аліментів складає 67167,32 грн (а.с.9-10). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за ВП №75672379 виданого Лівобережним відділом ДВС м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Одеса), заборгованість станом на квітень 2025 року складає 70794,82 гривні (а.с.16). Згідно із розрахунку заборгованості наданого Лівобережним відділом ДВС м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Одеса) на виконання ухвали суду про витребування доказів, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за ВП №75672379 з станом на 01.10.2025 року складає 19228,28 гривень, оскільки у період з травня 2025 по вересень 2025 року з боржника було стягнуто аліменти та заборгованість на загальну суму 109920,43 грн. Згідно частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Відповідач контррозрахунок та доказів регулярного належного фінансового утримання дитини за період з 01.10.2023 по 20.05.2025 до матеріалів справи не надав. Належних та допустимих доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів суду не надано. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів був наявним та підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, а відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Згідно з розрахунком пені, складеного позивачем, пеня порахована за кожний місяць з урахування суми боргу та кількості днів прострочки. Кількість днів прострочки порахована до дати фактичного перерахування відповідачем грошових коштів. Застосовуючи дану норму закону, суд згідно ч. 4 ст.263 ЦПК України враховує судову практику, викладену в постановах Верховного суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, суд дійшов висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Отже, з розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2023 по 20.05.2025 пеня становить 65389,09 грн. Суд перевіривши розрахунок пені за несплату аліментів, з 01.10.2023 по 20.05.2025, приймає його до уваги, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, враховуючи що з вини відповідача [PERSON] виникла заборгованість зі сплати аліментів, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.10.2023 по 20.05.2025 складає 65389,09 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, у розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved