Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 3311911991-94235 від 11.07.2021 року в розмірі 32952,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3500,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 29452,00 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422, 40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 15 000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем укладений Договір про надання фінансових послуг № 3311911991-94235. 18.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договоравми до позичальників, в тому числі за договором № 3311911991-94235. У свою чергу, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договором № 3311911991-94235. Відповідач зобов`язання за договорами належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою суду від 04.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.12.2025 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить застосувати строк позовної давності та відмовити в позові. Зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності, позивач не навів законності переходу права вимоги, а також що відповідач постійно проживає за межами України, не має на території України жодного майна, рахунків та активів. 16.12.2025 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, зазначає, що надано докази на підтвердження набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором № 3311911991-94235, заперечує щодо застосування строків позовної давності, просить позов задоволити. 16.12.2025 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, просить відмовити у стягненні процентів у повному обсязі, альтернативно у разі стягнення боргу, обмежитися стягненням тіла у розмірі 3500 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і наполягає на його задоволенні в повному обсязі, з урахуванням заяв та пояснень до позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з урахуванням заяв поданих до суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. 11.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладений договір позики № 3311911991-94235 "Проста позика", підписаний відповідачем електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) C6ВК4Н27. Відповіднодо п. 2.1 договору позики, товариство приймає на себе зобов"язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором. Кредит надається в загальному розмірі (сума кредиту) 3500 грн (п.2.2 договору позики). Згідно з п.2.3 договору позики, строк період користування кредитними коштами складає 20 днів та починається з 11.07.2021 року та закінчується 31.07.2021року (включно). Відповідно до п.3.2 договору, кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви про надання кредиту та зазначений у розділі 10 (реквізити сторін) цього договору. Відповідно до графіку розрахунків, що є додатком 2 до договору, строк надання кредиту з 11.07.2021 по 31.07.2021 20 днів, розмір кредиту 3500 грн, розмір процентів 1,95%, сукупна вартість кредиту 4860 грн. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договором № 3311911991-94235 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договором № 3311911991-94235. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту за договором позики № 3311911991-94235. Враховуючи узгоджені сторонами строки кредитування, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору №3311911991-94235, з 11.07.2021 по 31.07.2021 року (20 днів) в розмірі 1360 грн. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №3311911991-94235, в розмірі 4560,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3500,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 1360, 00 грн., з урахуванням суми погашеної відповідачем заборгованості 300 грн За наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. Положеннями статті 256 ЦК України визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статей 257-258ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформаціїв один рік. Згідно статті 261ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4ст. 267 ЦК України). Виходячи з вимогст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачає, що кожен маєправо на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давністьце законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)», - йдеться у постанові. Також у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16(12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Відповідно до ч. 1ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. 30 березня 2020року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, продовжено низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин (який тривав до 30 червня 2023 року). Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,у період дії воєнного стану в Україні, введеногоУказом ПрезидентаУкраїни "Провведення воєнногостану вУкраїні"від 24лютого 2022року № 64/2022, затвердженимЗаконом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Оскільки на момент подання позивачем позову про стягнення заборгованості (03.12.2025) в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то позовна давність до вимоги про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором не спливла. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як слідує з матеріалів справи,між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (адвокатське об`єднання) було укладено договір про надання правової допомоги. Наданими позивачем документами стверджується отримання позивачем правової допомоги у розмірі 13 000, 00 грн. Отже, відповідно до вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2134,20 грн (4560 грн х 15422,40 грн /32952 грн).

Outcome: partial