Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі - позивач) звернулося до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач, позичальник), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 08.12.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 985189009 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «DSBX-2872». Саме відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений. Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: - 6 000,00 грн. 08.12.2023 на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. 28.11.2018 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Пунктом 4.1. встановлено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку цього Договору. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 236 від 27.06.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача. 19.12.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 19/1224-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 19.12.2024 до Договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача. 29.05.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 985189009 від 08.12.2023 становить 31 068,00 грн., яка складається з 6 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 25 068,40 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. У відзиві на позов представник відповідача - адвокат Куций Р.А. просить у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що факт перерахування коштів позичальнику по кредитному договору № 985189009 від 08.12.2023 року, на момент подання позову в суд не доведено, що стало підставою для витребування доказів, що було зроблено судом в ухвалі про відкриття провадження. Згідно відповіді Універсал Банку від 07.10.2025 року підтверджено емітування [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжної картки [NUMBER] на яку 08.12.2023 року надійшли кошти, але призначення коштів і джерело їх надходження банком не наведені. Представник відповідача зазначає, що у даній справі позивачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС». Отже, позивачем має бути доведено свою належність права вимоги в судовому порядку стягнення коштів з позичальника по кредитному договору № 985189009 укладеному 08.12.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісним кредитором) та [PERSON] (позичальником). В позовній заяві зазначена таблиця щодо переходу прав вимог від клієнта до фактора, де зазначено, про укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс». Такий договір наданий в додатку до позовної заяви, він укладений до укладання кредитного договору № 985189009. В подальшому були укладені додаткові угоди про його продовження. Згідно п.4.1, 4.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року зазначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимог по формі встановлені у додатку-1 до договору, всі суми, які наводяться в реєстрі прав вимог зазначаються у Національній валюті України на дату підписання такого реєстру. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.11) заборгованість за кредитним договором № 985189009 від 08.12.2023 року станом на 05.03.2024 року становить 15 154 грн. станом на 05.03.2024 року. Згідно Протоколу передання право вимоги від 05.03.2024 року (а.с.35), від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора ТОВ «Таліон плюс» перейшла вимога про сплату боргу в сумі 15 333,6 грн., з яких 6 000 грн. сума основного боргу, а 9 333,6 грн. нарахованих процентів. Після передачі права вимоги 05.03.2024 року, фактор ТОВ «Таліон плюс» безпідставно продовжував нараховувати проценти відповідачці (а.с.10) і нарахування станом на 19.12.2024 року по процентам становило 25 068 грн. Як вбачається з Договору факторингу № 28/1118-01 «право грошової вимоги клієнта до боржників» щодо погашення заборгованості, строк платежу за якою настав (наявна вимога)» 05.03.2024 року. Представник відповідачки зауважує суду, що факторинг не є заміною сторони у зобов`язанні (ст.ст. 512-514 ЦК України), а отже за Договором факторингу № 28/1118-01 від 05.03.2024 року до фактора ТОВ «Таліон плюс» не перейшли права кредитора відносно нарахування процентів, штрафних санкцій (штраф, пеня) після передачі права вимоги і нарахування станом на 19.12.2024 року по процентам суми 15 734,40 грн. - є безпідставним. У відповіді на відзив представник позивача Поляков О.В. щодо доведеності розміру заборгованості за кредитним договором зазначає, що алгоритм нарахування заборгованості узгоджений Кредитним договором. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Додатки № 22 та № 23 до позовної заяви). Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат. Отже, до позовної заяви долучено належні копії Розрахунків заборгованості, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Звернуто увагу суду на те, що в розрахунках заборгованості наданих попередніми кредиторами наявне балансове списання, що жодним чином не пов`язане з поверненням Боржником коштів. Умови Кредитного договору відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, при укладенні договору відповідачу надано в повному обсязі всю необхідну інформацію щодо умов кредитування, розміру загальної вартості кредиту, його вартісну величину. Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Отже, нарахування процентів здійснювалось в наступному порядку: - в період з 08.12.2023 по 07.01.2024 - нарахування здійснювались за Дисконтною процентною ставкою, тобто 6 000,00 грн. (тіло Кредиту)*0,90/100 = 54,00 грн. в день (пункт 8.3.1. Договору); - 08.01.2024 процентна ставка збільшилась відповідно до п. 3.2, відповідач продовжив Дисконтний період, шляхом внесення всіх фактично нарахованих відсотків за період визначений в п.3.1. Кредитного договору. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог Позивача за договором про надання кредиту. Отже, в період з 08.01.2024 по 03.02.2024 проценти нараховувались за Індивідуальною процентною ставкою, тобто 6 000 грн. (тіло Кредиту)* 2,24/100=134,40 грн. в день (пункт 8.3.2.). В подальшому, оскільки відповідач борг не погасив, нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за Базовою процентною ставкою в період з 04.02.2024 по 05.03.2024, тобто: 6 000,00 грн. (тіло Кредиту)*2,98/100 = 178,80 грн. в день (пункт 8.4. Договору). 05.03.2024 право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 згідно Витягу з реєстру прав вимоги № 274 та новим кредитором стало ТОВ «Таліон плюс». Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за користування грошовими коштами продовжились відповідно до процентної ставки визначеної пунктом 8.4. Договору до 01.06.2024 включно. Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Отже, нарахування процентів здійснюється на підставі положень Договору. Відповідач до укладення вищезазначеного Договору, була належним чином ознайомлена з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків. Факт ознайомлення та згоди з умовами [PERSON] підтвердила шляхом підписання Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Оскільки «інший розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання» погоджено договором, то застосовуються саме ці умови договору - Базова процентна ставка п. 8.4. Кредитного договору), то боржник зобов`язаний сплатити саме ці проценти, що передбачені умовами договору. Згідно п. 12.4. Сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов`язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Таким чином, нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями відповідальності відповідача, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягненні пені чи штрафу. Таким чином, за умовами кредитного договору № 985189009 від 08.12.2023 та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1. За користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором. 2. За користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення. Представник позивача наголошує на тому, що відповідачем не надано: власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Щодо доведення факту відступлення права грошової вимоги представник позивача зазначає, що 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Надана копія договору факторингу містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. 28.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2020. При цьому всі інші умови договору залишились без змін (копія долучена до позовної заяви). 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції (копія долучена до позовної заяви). Відповідно до пункту 8.2 викладеного в новій редакції Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020), строк дії цього Договору закінчується 31 грудня 2021 року. 31.12.2021 укладено Додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору продовжується до 31.12.2022. При цьому всі інші умови договору залишились без змін (копія долучена до позовної заяви). 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (копія долучена до позовної заяви). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (копія долучена до позовної заяви). Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. Окрім того представник позивача зазначає, що предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 (ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 4.1 договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги переходить від клієнта до Фактора в день підписання сторонами Реєстру права вимог. Згідно п. 5.3.3. Фактор має право розпоряджатись Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. 05.03.2024 р. відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 274 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 15 333,60 грн. Наданий Витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу № 28/1118-01 містить підписи сторін, які підтверджують перехід права вимоги від Клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс». Таким чином, відповідно до положень вказаного Договору передача права вимоги здійснюється не за самим Договором факторингу, а в момент підписання Сторонами відповідного реєстру прав вимог. Тобто, на думку представника позивача, договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення є право вимоги до [PERSON] . Реєстр відступлення прав за кредитним договором, укладеним із відповідачем підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 05.03.2024 р., тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року, що не суперечить закону. Додатково, для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) Первісного кредитора зі сторони ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимоги № 274 від 05.03.2024 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (до якого також входило відступлення права вимоги щодо заборгованості Відповідача по Кредитному договору) до позовної заяви долучено Акт звірки взаємних розрахунків та Протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги (Додаток 14). Отже, на думку представника позивача, представник відповідача зробив помилковий висновок щодо предмету договору факторингу, що відступлення права вимоги не могло стосуватись конкретного кредитного договору № 985189009 від 08.12.2023, який, на його думку, на момент укладення договору факторингу не існував. Згідно з умовами договору факторингу, Клієнт зобов`язувався передати Фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення кредитного договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. У цьому контексті, важливим є те, що реєстр прав вимоги, до якого включений кредитний договір № 985189009 від 08.12.2023, укладений 05.03.2024, тобто через три місяці після укладення кредитного договору. Зазначений Реєстр прав вимог містить вичерпну індивідуалізацію щодо предмета договору та ціни. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже стало існувало, а не було майбутнім, як помилково стверджує сторона відповідача. Аналогічні пояснення надані представником позивача і стосовно переходу права вимоги за кредитним договором відповідно до договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 та договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025. Підсумовуючи представник позивача зазначає, що слід виходити з обґрунтованості доводів позовної заяви щодо законності набуття позивачем прав вимоги за кредитним договором № 985189009 від 08.12.2023 р., укладеним із відповідачем, враховуючи, зокрема те, що усі укладені договори факторингу пов`язують перехід права вимоги саме із фактом підписання між сторонами Реєстру прав вимог або Акту прийому-передачі Реєстру Боржників. Враховуючи наведене, представник позивача вважає що укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з [PERSON] від 08.12.2023 р. не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 985189009 від 08.12.2023 р. передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому Позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином. У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача - адвокат Куций Р.А. зазначає, що у відзиві на позов позивачем не спростовано позицію викладену у відзиві на позов щодо перерахування 08.12.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (платник) [PERSON] на її платіжну картку [NUMBER] відкриту в Універсал Банку грошових коштів 6 000 грн. саме по укладеному кредитному договору № 985189009. В додатку до позову (а.с.34 (на звороті) надано платіжне доручення сформоване 08.12.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (платник) у якому відсутні: банк платника, код банку, дебет рахунку, реквізити банку отримувача. У платіжному дорученні у відмітці «проведено банком» не зазначено яким. Згідно пояснень ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вих. № 1501 від 02.12.2024 року, останнім зазначається, що воно не є фінансовою установою, не надає фінансових послуг, не може надати доказ про отримання коштів, а лише формує платіжну інструкцію фінансовій установі про переказ коштів (а.с.55). В матеріалах справи відсутній договір ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з банком (назва банку матеріалами справи не встановлена) на перерахування ним коштів по платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, факт перерахування коштів позичальнику по кредитному договору № 985189009 від 08.12.2023 року, на момент подання позову в суд не доведено, що стало підставою для витребування доказів, що було зроблено судом в ухвалі про відкриття провадження. Згідно відповіді Універсал Банку від 07.10.2025 року підтверджено емітування [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжної картки [NUMBER] на яку 08.12.2023 року надійшли кошти, але призначення коштів, і суб`єкта їх надходження Універсал Банком банком не наведені. Щодо правомірності нарахування ТОВ «Таліон плюс» процентів за користування кредитом після укладення договору факторингу, представник відповідача зауважує, що в матеріалах справи (а.с.37) наявний договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року з додатковими угодами про його продовження. Із додатків до договору, клієнт передав фактору заборгованість за кредитним договором № 985189009 від 08.12.2023 року в сумі 15 154 грн., з яких 6 000 - тіло кредиту, 9 154 - проценти). Після передачі права вимоги 05.03.2024 року, фактор ТОВ «Таліон плюс» продовжував нараховувати проценти відповідачці (а.с.10) і нарахування станом на 19.12.2024 року по процентам становило вже 25 068 грн. Згідно п. 4.1, 4.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року зазначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимог по формі встановлені у додатку-1 до договору, всі суми, які наводяться в реєстрі прав вимог зазначаються у Національній валюті України на дату підписання такого реєстру. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.11) заборгованість за кредитним договором № 985189009 від 08.12.2023 року станом на 05.03.2024 року становить 15 154 грн., з яких 6 000 грн. - тіло кредиту, 9 333 грн. - проценти. Згідно Протоколу передання право вимоги від 05.03.2024 року (а.с.35), від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора ТОВ Таліон плюс перейшла вимога про плату боргу в сумі 15 333,6 грн., з яких 6 000 грн. сума основного боргу, а 9 333,6 грн. нарахованих процентів. Після передачі права вимоги 05.03.2024 року, фактор ТОВ «Таліон плюс» безпідставно продовжував нараховувати проценти відповідачці (а.с.10) і нарахування станом на 19.12.2024 року по процентам становило вже 25 068 грн. Представник відповідачки зауважує суду, що факторинг не є заміною сторони у зобов`язанні (ст.ст. 512-514 ЦК України), а отже за Договором факторингу № 28/1118-01 від 05.03.2024 року до фактора ТОВ «Таліон плюс» не перейшли права кредитора відносно нарахування процентів, штрафних санкцій (штраф, пеня) після передачі права вимоги і нарахування станом на 19.12.2024 року по процентам суми 15 734, 4 грн. - є безпідставним. Представник відповідача наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів про право всіх факторів (ТОВ Таліон плюс, ТОВ Фінансова компанія «Онлайн Фінанс, ТОВ ФК «Ейс») на факторингові операції, чи внесені вони до відповідного реєстру в установленому законом порядку чи пройшли ліцензування. За таких недоведеностей позовних вимог належними і допустимими доказами, позов є взагалі не доведеним та безпідставним. Окрім того представник відповідача заперечує стосовно вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки фактично, між стороною позивача та юридичною особою Адвокатське об`єднання Тараненко і Партнери укладений договір про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року (а.с.104-105), зміст якого носить загальний характер про надання правової допомоги без конкретизації спору чи номеру справи у якій надається правова допомога. В п.3.3 Договору № 29/05/25-01 зазначається, що сума гонорару визначається в Протоколі погодження вартості послуг (додаток-1 до Договору). В додатку-1 до договору (а.с.106) викладені послуги, які погоджені сторонами на виконання договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року, які не відповідають виконаним послугам по справі № 127/20327/25, а наперед підписані сторонами, як такі, що виконані, зокрема апеляційне провадження , касаційне провадження та ін. Отже, виходячи із змісту документів справи вбачається, що у цій справі адвокатом Тараненком А.І. лише підписана позовна заява, наданий адвокатський запит до Універсал банку. Розмір гонорару за позовну заяву в додатку-1 до Договору № 29/05/25-01 складає 2 500 грн., за запит - 500 грн., а в позовній заяві зазначається розмір гонорару за позовну заяву - 5000 грн., за запит - 500 грн. В додатку-1 до договору № 29/05/25-01 відсутня позиція «Вивчення матеріалів справи», «підготовка та подача клопотань» тощо. Щодо складності справи, то для адвоката Тараненка А.І. предмет спору та об`єм доказів у справі не є складний. Крім цього, перелік справ в судах, де ТОВ «Ейс» виступає позивачем з предметом спору про стягнення заборгованості за договорами факторингу є значним, ці справи є аналогічні і не потребуються значних годинних витрат адвоката у їх підготовці. Адвокат Тараненко А.І. участі в судовому розгляді по справі № 127/20327/25 не приймав. Доказів фактичної оплати гонорару адвокату з боку позивача в розмірі 7 000 грн. матеріали справи не містять. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 29.08.2025 ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Липовецького районного суду Вінницької області за підсудністю. 30.09.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано із AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» наступну інформацію: - чи емітувалась на ім?я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER]; - про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки [NUMBER] , у період з період з 08.12.2023 по 13.12.2023 у сумі 6 000,00 грн; - чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім?я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); - чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи находиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКІІ: [NUMBER] ). У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , за період з 08.12.2023 по 13.12.2023 у сумі 6 000,00 грн, витребувати інформацію у вигляді: - первинних (банківські документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника) - повного номера рахунка маска Картки [NUMBER], що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER], витребувати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER]. 20.10.2025 від AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла запитувана інформація стосовно [PERSON] 25.11.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 28.11.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 28.11.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву із клопотанням про поновлення процесуального строку для залучення відзиву. 02.12.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 10.12.2025 від представника відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив) та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. 10.12.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника [PERSON] - адвоката Куцого Ростислава Андрійовича про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву з додатками. 12.12.2025 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення по справі. 17.12.2025 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання представника позивача про зменшення судових витрат. 20.01.2026 у судовому засіданні представник позивача Литвиненко А.В. підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив, а також додаткових письмових поясненнях поданих до суду, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Куций Р.А. проти задоволення позовних вимог заперечив підтримавши подані ним відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив. 10.03.2026 у судове засідання представники позивача та відповідача не з`явились подавши до суду клопотання про завершення розгляду справи за їх відсутності. Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 08.12.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії № 985189009 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.94-102, зворотна сторона а.с.103). Відповідно до п. 2.1. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 6 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» Згідно п. 2.3. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 кредитодавець надає позичальнику перший Транш за Договором в сумі 6 000 грн. 00 коп. (шість тисяч грн. нуль коп.) 08.12.2023 (що є датою надання Кредиту). Відповідно до п. 7.1. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 07.04.2024, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу Позичальником. Умовами п.п. 8.1., 8.2. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 передбачено, що за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за користування Кредитом, Договором не передбачено. Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. Відповідно до п. 8.8. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 для суми Кредиту за першим траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість Кредиту складе 7 615 грн. 80 коп. (сім тисяч шістсот п`ятнадцять грн. вісімдесят коп.) та буде включати в себе загальні витрати за Кредитом у вигляді процентів за користування Кредитом у розмірі 1 615 грн. 80 коп. та суму Кредиту у розмірі 6 000 грн. 00 коп. Згідно Довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» позичальник [PERSON] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , 08.12.2023 о 9:30 подала заявку на кредит 6 000,00 грн, процентна ставка 2,30% в день, 08.12.2023 договір відправлений позичальнику, акцепт оферти позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором «DSBX-2872», ідентифікатор відправлено позичальнику - 08.12.2023 о 9:31:38, номер телефону « [NUMBER] », ідентифікатор введено позичальником - 08.12.2023 о 9:34:00, перерахування коштів позичальнику - 08.12.2023 о 9:34:08 (а.с.75). У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 08.12.2023 та п. 5.1. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 [PERSON] зазначено картку за № [NUMBER] (зворотна сторона а.с.49). Відповідно до платіжного доручення від 08.12.2023 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало [PERSON] (код [NUMBER] ) кошти в розмірі 6 000,00 грн., призначення платежу «Переказ коштів згідно договору № 985189009 від 08.12.2023, [PERSON] , код. [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer» (зворотна сторона а.с.33). Згідно інформації зазначеної у довідці ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» № 985189009/24052025/Э від 24.05.2025 на виконання кредитного договору № 985189009 від 08.12.2023 кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції. Надавач платіжних послуг платника: АТ «ОТП БАНК», МФО: 300528, ЄДРПОУ 21685166. Надавач платіжних послуг отримувача: АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», МФО: 322001, ЄДРПОУ: 38569246. Особа платника ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», отримувача Діброва Ольга Валеріївна. Рахунок платника [NUMBER] . Платіжна карта отримувача: [NUMBER], термін дії: 02.2029. Сума платіжної операції: 6 000,00 грн. (а.с.56). У листі АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-15756 від 17.10.2025, який наданий на виконання вимог ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 30.09.2025, зазначено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком була емітована платіжна картка № [NUMBER] та відкритий під неї відповідний банківський рахунок. У період з 08.12.2023 по 13.12.2023 на картковий рахунок [NUMBER] було здійснено зарахування коштів у сумі 6 000,00 грн. [NUMBER] номер телефону був фінансовим номером телефону за картковим рахунком [NUMBER] та находиться вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (а.с.136-137). 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с.37-42). В подальшому Сторони погодили продовжити строк дії Договору до 31.12.2024 рядом Додаткових угод № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022 та № 32 від 31.12.2023 (зворотна сторона а.с.42-а.с.49). Пунктом 2.1. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 05.03.2024 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 274 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 на загальну суму 15 333,60 грн. (а.с.35). Зазначений розмір заборгованості відповідає розрахунку заборгованості (а.с.11). Згідно протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимог № 274 від 05.03.2024 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» сторони підтверджують, погоджену дату відступлення (передачі) прав вимоги, визначених в Реєстрі - 05.03.2024. З урахуванням п. 4.1. Договору, вони перейшли від Клієнта до Фактора у вказану дату, будь-яких зауважень не має (зворотна сторона а.с.34). 19.12.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 19/1224-01 (а.с.29-33), предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору. Згідно платіжних інструкцій № 341 від 27.12.2024, № 376 від 20.01.2025 та № 377 від 20.01.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання умов Договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 перерахувало ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 4 425 746,41 грн (а.с.25-26). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 19.12.2024 до Договору факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 на загальну суму 31 068,00 грн. (а.с.27). Зазначений розмір заборгованості відповідає розрахунку заборгованості (а.с.10). 29.05.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача (а.с.20-24). За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Згідно платіжних інструкцій № 243 від 04.06.2025, № 245 від 04.06.2025, № 246 від 05.06.2025, № 247 від 05.06.2025 та № 248 від 06.06.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» на виконання умов Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 перерахувало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» 4 437 227,55 грн (а.с.13-15). Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 (а.с.18-19) та Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 (зворотна сторона а.с.12) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 на загальну суму 31 068,00 грн. Зазначений розмір заборгованості відповідає виписці із особового рахунку за кредитним договором № 985189009 від 08.12.2023 [PERSON] (а.с.12). Частинами першою та третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». В ході судового розгляду справи судом встановлено, що відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали ряд додаткових угод: № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 - якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось протягом всього часу його дії, тобто з 28.11.2018 по 31.12.2024, а отже право вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 правомірно перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а в подальшому до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС». Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача про відстуність належного підтвердження здійснення виплат ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, як належної умови переходу права вимоги за кредитним договором, оскільки, положення ст. 1077 ЦК України не містять імперативної вимоги щодо переходу права вимоги до фактора виключно з моменту здійснення ним оплати клієнту, а умови договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та наступних договорів не передбачають, що відступлення прав вимоги пов`язується з повною оплатою, відсутні підстави вважати підтвердження таких виплат обов`язковою умовою переходу права вимоги за кредитним договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та встановлені обставини підтверджують набуття ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» права грошової вимоги до [PERSON] за Договором кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 внаслідок укладення Договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, № 19/1224-01 від 19.12.2024 та № 29/05/25-Е від 29.05.2025. Надані на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договір є дійсним, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитними договорами первісному кредитору, що не позбавляє його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону (в редакції на день укладення Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023) передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції на день укладення Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023) передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що [PERSON] підписала Договір кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023, який є предметом цього судового розгляду електронним підписом одноразовим ідентифікатором «DSBX» відправленого 08.12.2023 9:31:38 та введеного 08.12.2023 9:33:58 (зворотна сторона а.с.103), а паспорт споживчого кредиту «СМАРТ» до Договору № 985189009 від 08.12.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «2872» відправленого 08.12.2023 9:31:38 та введеного 08.12.2023 9:33:58 (а.с.93) з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак була дотримана презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ними сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення таких договорів, підлягають виконанню. Окрім того, з інформації зазначеної у додатку до листа АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-15756 від 17.10.2025: «Рух коштів по картці» від 15.10.2025, клієнт [PERSON] , [INFO] , інформація по картці [NUMBER] , судом встановлено, що 08.12.2023 о 09:34:06 саме на рахунок відповідача, який був зазначений у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 08.12.2023 та п. 5.1. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 було зараховано 6 000,00 грн. (а.с. 139-140), що фактично підтверджує інформацію зазначену у Довідці щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с.75). На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу другого частин першої статті 1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд звертає увагу на те, що відповідно до розрахунків наданих позивачем на підтвердження розміру заборгованості відповідача за Договором кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 (а.с.10-12) заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» станом на 05.06.2025 становить 31 068,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, та 25 068,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами, які нараховані з 08.12.2023 по 19.12.2024. Перевіривши правильність нарахування позивачем заборгованості відповідача за Договором кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023, судом звертається увагу на наступне. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц. Згідно умов п. 7.1. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 07.01.2024, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу позичальником. При цьому відповідно до п. 8.3. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначаються наступним чином: 8.3.1. За період від дати видачі кредиту до 07.01.2024 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 328,50 (триста двадцять вісім цілих п`ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,90 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі - Дисконтна процентна ставка); 8.3.2. У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за цей період з наступного дня після 07.01.2024 проценти нараховуються за ставкою 818,51 (вісімсот вісімнадцять цілих п`ятдесят одна сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,24 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - Індивідуальна процентна ставка). Судом звертається увага на те, що згідно п. 3.2. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду (30 днів) може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» судом встановлено що відповідачем [PERSON] було одноразово застосовано положення п. 3.2 Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 шляхом сплати 04.01.2024 усіх відсотків у розмірі 1 458,00 грн., а отже здійснено пролонгацію Дисконтного періоду першого Траншу кредиту відповідно до положень п. 8.3.2. цього Договору, з 04.01.2024 на 30 днів, тобто виключно до 03.02.2024. Водночас відповідно до розрахунків наданих позивачем відповідачу нарахована прострочена заборгованість по відсотках у розмірі 31 068,00 грн. за період з 08.12.2023 по 19.12.2024, тобто всупереч зазначеним вище умовам укладеного Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023. На думку суду, оскільки строк користування кожним Траншем за договором є окремим, а відтак відсотки повинні бути сплачені за строк користування таким Траншем (з урахуванням умов його пролонгації 04.01.2024 на 30 днів), а саме відповідно до п.п. 8.3 та 8.8. Договору кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023: з 08.12.2023 по 04.01.2024 (6 000,00 грн.*0,90%*27 днів, що становить 1 458,00 грн.), з 05.01.2024 по 03.02.2024 (6 000,00 грн.*0,90%*3 дні, що становить 162,00 грн. та 6 000,00 грн.*2,24% *27 днів, що становить 3 628,80 грн.). Ураховуючи, що фактично отримані та використані [PERSON] кредитні кошти у повному обсязі та в добровільному порядку не повернуті, зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України (за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав), беручи до уваги, що договір є дійсним, відповідач користувався кредитними коштами, враховуючи часткове погашення заборгованості відповідачем перед позивачем у розмірі 1 458,00 грн., а також зважаючи на обставини встановлені вище судом, що підтверджують набуття прав вимоги позивачем за вказаним кредитним договором до відповідача, суд дійшов висновку про доведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою першого Траншу та відсотків за Договором кредитної лінії № 985189009 від 08.12.2023 у розмірі 9 790,80 грн. виходячи з наступного розрахунку: 6 000,00 грн. (кошти отримані в кредит) + 1 458,00 грн. (нараховані відсотки з 08.12.2023 по 04.01.2024) + 3 790,80 грн. (нараховані відсотки з 05.01.2024 по 03.02.2024) - 1 458,00 грн. (сплачені відсотки 04.01.2024). При цьому судом відхиляються посилання представника позивача, які зазначені у запереченнях на відзив та додаткових поясненнях стосовно того, що при нарахуванні відсотків позивач користувався безпосередньо статтею 625 ЦК України, враховуючи порушення відповідачем норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст. 1048 ЦК України) так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст. 625 ЦК України), виходячи з наступного. Згідно положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин, суд задовольняє позов частково. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 20926 від 26.06.2025 в сумі 2 422,40 грн. (а.с. 9) який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог (9 790,80 грн. з 31 068,00 грн., що становить - 31,51%), а отже з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.*31,51% задоволених позовних вимог, що становить 763 (сімсот шістдесят три) гривні 30 коп. Окрім того, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 укладеного з Адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» (а.с.104-105), Додаткову угоду № 25770853530 від 30.05.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 (а.с.103) та Акт прийому - передачі наданих послуг від 05.06.2025 до Договір про надання правничої допомоги 29/05/25-01 від 29.05.2025 (зворотна сторона а.с.56) відповідно до яких загальна сума винагороди адвоката складає 7 000,00 грн. Зазначена сума винагороди включає наступні правничі послуги надані адвокатом Артемом Тараненко позивачу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»: складання позовної заяви (2 год.) - 5 000,00 грн.; вивчення матеріалів справи (2 год) - 1 000,00 грн.; підготовка адвокатського запиту (1 год) - 500,00 грн.; підготовка та подача клопотань (1 год) - 500,00 грн. Суд звертає увагу на те, що вартість наданих послуг відповідає протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 (зворотна сторона а.с.105), а відповідно до положень п. 3.6. Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь Адвоката не пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок Клієнта. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Згідно ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом із тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial