Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 20.10.2024 року між ТОВ "ФК "Процент" та [PERSON] укладено кредитний договір № 21561, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000,00 гривень, строком на 730 днів (до 20.10.2026 року), шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування (365,00% річних). Оскільки, відповідач порушила умови договору, що призвело до утворення заборгованості за період з 20.10.2024 року по 24.11.2025 року, яка становить 27000,00 грн., що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом (365.00% річних) та Графіку платежів. Вказану суму заборгованості просить стягнути з відповідача. Одночасно просить стягнути понесені судові витрати та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Поштова кореспонденція, яка надсилалась судом за зареєстрованим місце проживання відповідача, повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення поштової кореспонденції у зв`язку з тим, що «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання поштової кореспонденції. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 20.10.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] був укладений кредитний договір №21561, згідно умов якого ТОВ «ФК «Процент» надало відповідачці кредит у розмірі 7000,00 грн., строком на 730 днів, до 20.10.2026 року, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% від суми кредиту за кожний день користування (365,00% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https:// procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 761300, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач грошові кошти у розмір 7000,00 грн. отримала, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20251203-15 від 03.12.2025 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки станом на 24.11.2025 року за кредитним договором № 21561 від 20.10.2024 року становить 34000,00 грн. з яких: 7000,00 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту та 27000,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник позивача в позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 27000,00 грн, відповідач свою чергу на спростування суми заборгованості жодних відомостей чи відзиву на позовні вимоги не надала, за таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Процент» підлягають задоволенню. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 10000 гривень, суд зазначає що, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 гривень. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України відповідач зобов`язаний сплатити позивачу витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved