Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 липня 2019 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. В шлюбі у них народилась дитина донька [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що спільне життя з відповідачем не складалося та у зв`язку з неодноразовим застосуванням фізичного насилля по відношенню до позивачки, шлюб між ними був розірваний рішенням Рівненського міського суду від 09 грудня 2021 року. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] починаючи з жовтня 2020 року і до теперішнього часу не цікавиться станом здоров`я своєї доньки, ніяким чином не проявляє батьківської уваги та не піклується про неї, не приймає участі у її вихованні, ухиляється від спілкування з нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надавав і не надає. Донька [PERSON] проживає з позивачкою та її теперішнім чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на повному їхньому утриманні. Відповідач [PERSON] фактично близько 5 років ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої доньки, неодноразово притягувався як до адміністративної так і до кримінальної відповідальності за ст. ст. 126, 130, 173 КУпАП та за ст. ст. 185, 190 КК України. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Петришин А.М., в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивачка суду пояснила, що дитина жодного разу не спілкувалася з відповідачем і не знає хто її біологічний батько. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом здоров`я своєї доньки, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Зазначив, що позивачка забороняла йому спілкуватися з дитиною, останній раз він бачився з дитиною, коли їй було 2 роки. Також зазначає, що він хотів переказувати позивачці кошти на утримання дитини, однак вона не надавала рахунок. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Мазанович Н.П. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування від 16.10.2025 р. про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] та просила позов задовольнити в інтересах дитини. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, з 16 липня 2019 року. В шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , про що Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області складено відповідний актовий запис №935 та було видано 24 грудня 2019 року свідоцтво про народження Серія [NUMBER] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2021 року у справі №569/16025/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Донька [PERSON] зареєстрована з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні. Згідно довідки ОСББ по [ADDRESS] , [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , донькою [PERSON] , сином [PERSON] з липня 2021 року фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . 08 червня 2023 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08.08.2023 року, серія [NUMBER] . Згідно характеристики директора Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) компенсуючого типу (санаторний) №43 Рівненської міської ради, №127 від 12.08.2025 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] відвідує заклад дошкільної освіти №43 з 01.09.2023. Дівчинка проживає з мамою, вітчимом та меншим братом. З дошкільного закладу [PERSON] забирають мама, вітчим та бабуся зі сторони мами. Тато [PERSON] жодного разу не відвідував заклад дошкільної освіти №43, вихованням та умовами перебування дитини в закладі у педагогів не цікавився. Відповідач [PERSON] неодноразово притягувався як до адміністративної так і до кримінальної відповідальності за ст. ст. 126, 130, 173 КУпАП (справа №569/17072/23, 569/14173/23, 569/16922/23) та за ст. ст. 185, 309 КК України (569/5806/23, 569/21680/18), що вбачається з інформації сайту Судової влади та реєстру судових рішень де стороною по справі є [PERSON] . На даний час в провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023141250000026 від 14.01.2023 року про обвинувачення [PERSON] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України (справа №569/77/24). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 16.10.2025 року №08-01-1798/25, комісія, з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги заяву батька дитини, прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . З висновку органу опіки та піклування вбачається, що батьки малолітньої [PERSON] та [PERSON] розлучилися, рішення Рівненського міського суду від 09 грудня 2021 року, справа №569/16025/21. Місце проживання дитини судом не визначалося, аліменти на утримання [PERSON] з [PERSON] не стягувалися. Мати дитини пояснила, що [PERSON] з жовтня 2020 року і по теперешній час не цікавиться станом здоров`я своєї доньки, ніяким чином не проявляє батьківської уваги та не піклується про неї, не приймає участі у її вихованні, не утримує її матеріально, ухиляється від спілкування з нею. Свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки та близько 5-ти років ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Євгенія називає татом її чоловіка [PERSON] . [PERSON] веде аморальний спосіб життя, неодноразово був притягнутий до адміністративної та кримінальної відповідальності, про що є відповідні судові рішення та ухвали суди. На сьогоднішній день вихованням та утриманням [PERSON] займається мама [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] встановлено, що в квартирі створені достатні умови для проживання та виховання [PERSON] вдруге одружена, мають спільну дитину [PERSON] та разом зі своїм чоловіком виховують [PERSON] . Під час бесіди з [PERSON] встановлено, що вона проживає з мамою [PERSON] , татом [PERSON] та молодшим братиком [PERSON] . Відвідує садочок, має багато друзів, любить бабусю і дідуся. У розмові дівчинка не згадувала про інших осіб, зокрема і про [PERSON] . Батько дитини [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації із сайту Судової влади України [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126, ст. 130, ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 185, ст. 190 Кримінального кодексу України. Згідно з листом державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» [PERSON] , 1994 року народження, заарештований 30 листопада 2023 року за ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області за клопотанням слідчого відділу Рівненського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області та на даний час рахується за вищевказаним судом. У своїй заяві від 15 жовтня 2025 року, яка була надіслана разом з інформацією установи, [PERSON] не погоджується щодо позбавлення його батьківських прав стосовно доньки [PERSON] . Зазначає, що по мірі можливості буде піклуватися про доньку та забезпечувати її матеріально. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 2019 році. В шлюбі в них народилася дитина [PERSON] . Шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний приблизно 4,5 років тому. Дитина знає, що її батько вітчим [PERSON] . Останній раз відповідач [PERSON] бачився з дитиною приблизно у 2020 році. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з нею, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд задовольняє позов в повному обсязі, судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved