Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Представник позивача Шох І.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 26.06.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір №552043218 у формі електронного документу, відповідно до якого відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 13300,00 грн. Відповідно до умов Розділу 2 Договору Товариство зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі Правила), що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної Позичальником А особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником чергового траншу за Договором. Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту Відповідача № [NUMBER] яка була вказана відповідачем при укладанні Договору. Підтвердження перерахування кредитних коштів додається до цієї позовної заяви. Відповідно до п.5.3. Договору Позичальник несе) відповідальність за правильність наданих Кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. Проте, в порушення умов Договору та Правил Позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. 01.10.2024 року між ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №MB-ТП/2 у відповідності до умов якого ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКАФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передає ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «МІНІВЕОШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» Права вимоги до Боржників, включно і до відповідача за кредитним договором №552043218 від 26.06.2024 року. Пунктом 9.1.1.5 Договору сторони визначили, що Товариство має право в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу. Пунктом 6.2. Правил визначено, що Позичальник повідомлений про можливе укладення Кредитодавцем договору відступлення права вимоги за відповідним електронним договором або договору факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого новий кредитор набуває статусу володільця персональних даних Позичальника. Загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення позивачем становить 43 023,514 грн., з них: заборгованість по кредиту 13 299,50 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 29 724,01 грн.; заборгованість по комісії за надання кредиту (в разі наявності) 0,00 грн. Оскільки заборгованість не погашена, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 023,51 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 21.03.2025 ухвалою судді призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 05.05.2025 р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимоги, в зв`язку із їх недоведеністю. Зазначає, що позивачем не надано доказів перерахування кредитних коштів на карту відповідача.Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТГІД», ТОВ "Манівео, швидка фінансова допомога" переказало кошти у розмірі 13300,00 грн., на рахунок № [NUMBER] .Отже, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" здійснено переказ грошових коштів на рахунок № [NUMBER] .Враховуючи, що підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТГІД» містить зазначення номеру картки частково [NUMBER] без зазначення банківської установи, платіжне доручення, за яким здійснено переказ для зарахування на платіжну картку, само по собі не свідчить про отримання відповідачем кредиту в сумі 13300,00 грн., без інформації від банківської установи про рух коштів по картці відповідача.Матеріали справи не містять доказів від банківської установи про рух коштів (отримання коштів) по картці № [NUMBER] .У такому разі копія підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТГІД» не достатнім доказом отримання відповідачем кредитних коштів.Отже, позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №552043218 від 26.06.2024 року.Крім цього, розрахунок заборгованості не містить даних про осіб, повноважних на його видання із зазначенням прізвища та посади, відповідальних за здійснення бухгалтерської операції і правильність її оформлення. Такий розрахунок заборгованості є текстовою роздруківкою даних у виді таблиці, повинен бути оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, можуть бути первинні документи, що оформлюються відповідно до ст.91 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003, п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках країни, затвердженого постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018.Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу.Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання нею логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору.Крім цього, незважаючи на недоведеність позовних вимог, сторона відповідача вважає за необхідне звернути увагу суду на те, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та долученому позивачем договору позики. При стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між сторонами кредитних договорів умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації. Так, розмір суми позики складає 13300,00 грн. тоді як нарахованих відсотків (в межах заявлених вимог) 29724,01 грн., що є непропорційно великою сумою компенсації, перевищує тіло кредиту у більш ніж два рази, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов. Так, нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст.3 п.6, ст.509 ч.3 та ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отриманий невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відсотків, які нараховані позивачем на період часу після закінчення строку дії кредитування є необґрунтованими. 12.05.2025 р. ТОВ «Таліон Плюс» надало відповідь на відзив в яких просило позовні вимоги задовольнити, також вказав, що ознайомившись з викладеними у відзиві аргументами сторони відповідача, вважають його безпідставним, необґрунтованим та таким, що націлений приховати справжні обставини справи задля уникнення виконання своїх зобов`язань за Договором та протирічить діючому законодавству, з наступних підстав.Первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою, що здійснює ліцензійну діяльність з надання коштів та банківських металів у кредит та діє на підставі Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Відтак, Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором Кредитної лінії №552043218 від 26.06.2024 року у повному обсязі та надав відповідачу кредит у розмірі 13300,00 грн., відповідно до умов укладеного Договору, що підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «ПРОФПТТД» (надалі за текстом - «Інформаційна довідка»), із змісту яких вбачається, що через платіжний сервіс було Успішні проведено транзакції на зарахування грошових коштів у сумі 13300,00 грн.Однак сторона відповідача жодним чином не довела законність та правильність, аргументованість своїх заперечень та не підтвердила їх належними та допустимими доказами.Крім того, відповідач 26 липня 2024 року о 18 год. 25 хв. з своєї власної банківської карти № [NUMBER] , яка вказана останнім в заяві на отримання Кредиту та за правильність і належність якої останній несе відповідальність (п.5.3 Договору), здійснив оплату на погашення процентів за користування кредитними коштами у сумі 1796,00 грн., що в свою чергу спростовують будь-які заперечення сторони відповідача, вказані у відзиві щодо не підписання Договору та відсутності доказів отримання кредитних коштів Відповідачем. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та правове регулювання вбачається, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем все ж таки був укладений електронний кредитний Договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний Договір не був би укладений. Сторона позивача вважає, що надані суду докази в електронному вигляді - належні та допустимі та засвідченні електронним підписом представника позивача.Відповідач, оформлюючи Договір на сайті Первісного Кредитора; ознайомився з текстом Договору, а тому мав змогу ознайомитися з Правилами та Паспортом споживчого кредиту та інформацією, передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач свої зобов`язання відповідно до умов Договору не виконав, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом. Отже, нарахування процентів здійснено правомірно в межах погодженого строку надання кредиту. Договір кредитної лінії № 552043218 від 26.06.2024 р. на підставі умов якого було здійснено розрахунки заборгованості був укладеним з дотримання умов Законів України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерції», «Про електронні документи та електронний документообіг», а також ЦК України і тому нарахування процентів за даним Договором у розмірах вказаних у розрахунках заборгованості повністю узгоджується його умовами та з законодавчими нормами. Таким чином, сторона позивача вважає, що додані до позовної заяви докази належним чином підтверджують факт укладання договору кредитної лінії 552043218 від 26.06.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі та обґрунтовано підтверджує законні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та понесених судових витрат, а відповідач зловживає своїми процесуальними правами, намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та процентів за користування цими. 12.05.2025 клопотання про витребування доказів - задоволено. Витребувано у АТ «Райффайзен Банк» (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд.4А) виписку про рух коштів по банківському рахунку за карткою № [NUMBER] , яка відкрита на ім`я [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , зокрема на період отримання та зарахування грошових коштів, а саме: 26.06.2024 на суму 13300,00 грн. 04.08.2025 до суду надійшла відповідь на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Запоріжжя про витребування доказів від АТ «Райффайзен Банк» відповідно до якої, зазначено, що банківська картка № [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] , [INFO] (рнокпп [NUMBER] ). Виписку про рух коштів по рахунку [NUMBER] (банківська карта № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , [INFO] (рнокпп [NUMBER] ) станом на 26.06.2024. Інформація направляється в електронному вигляді на DVD-Rдиску. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та представника, позовні вимоги не визнали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26.04.2024 між ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії №552043218, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 13300,00 грн. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному Законом України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Умовами договору передбачено, що позикодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на строк, визначений договором, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах, визначених договором. Відповідно до умов Розділу 2 Договору Товариство зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, звороти ості, платності, а відповідач зобов`язувався повернутикредитні коштита сплатити проценти за їх користування відповіднодо умов, зазначених уДоговорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що є невід`ємною частиною Договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Згідно умов Договору грошові кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної Позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання Позичальником чергового траншу за Договором. Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні Договору. Відповідно до п.5.3. Договору Позичальник несе відповідальність за правильність наданих Кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. ТОВ «МІНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. 01.10.2024 року міжТОВ «МІНІВЕОШВИДКА ФІНАНСОВАДОПОМОГА» таТОВ «ТаліонПлюс» булоукладено Договірфакторингу №MB-ТП/2 у відповідностідо умовякого ТОВ«МІНІВЕО ШВИДКАФІНАНСОВА ДОПОМОГА`передає ТОВ«Таліон Плюс`за платуналежні йомуПрава вимоги,а ТОВ«Таліон Плюс`приймає належніТОВ «МІНІВЕОШВИДКА ФІНАНСОВАДОПОМОГА» Прававимоги доБоржників,включно і до відповідача за кредитним договором №552043218від 26.06.2024 року. Відповідно дорозрахунку заборгованості,заборгованість задоговором кредитноїлінії №552043218 від 26.06.2024 року становить 43 023,51 гривень, яка складається із заборгованості за по кредиту 13 299,50 грн.; заборгованості по процентам 29 724,01 грн. Відповідно до ч.1ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зіст.1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із п.1 ч.1ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1ст. 514 цього Кодексудо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 526 ЦК Українивстановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ізст.610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2ст.612 ЦК Українивизначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 81ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доводи представника відповідача, які зазначені у відзиві на позовну заяву, судом не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, окрім того будь-яких доказів щодо невідповідності наданого позивачем розрахунку заборгованості, представник відповідача суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання умов договору. Спірний кредитний договір №552043218 від 26.06.2024 року, сторонами не оспорювався та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Відповідачем не було подано до суду власний розрахунок заборгованості. При таких обставинах суд вважає вимоги ТОВ «Таліон Плюс» обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 5000 грн. в рахунок отримання правничої допомоги витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію ордеру на надання правничої допомоги від 02.12.2024 р., договір про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 р., додаткова угода №58 від 30.12.2024 про надання правової допомоги до Договору №5 від 02.12.2024 р., акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 р., платіжна інструкція кредитного переказу коштів №958 від 30.12.2024 р. Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, є обґрунтованим, співмірним зі складністю справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5000,00 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved