Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

09 червня 2025 року представник позивача - [PERSON] адвокат Віталій Михайлович Кощеєв звернувся до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТ АГРО ЛОГІСТИК» про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 20.01.2021 року між [PERSON] (надалі за текстом Позивач) та ТОВ «ТТ АГРО ЛОГІСТИК» (надалі за текстом Відповідач) був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 20/01/21РЕП-ТТ (надалі за текстом Договір), за яким Відповідач отримав від Позивача грошові кошти у розмірі 484 400,00 грн. (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста гривень 00 коп.), і зобов`язався повернути їх на вимогу Позивача. У період часу з 02.04.2021р. по 29.04.2021р. Відповідач повернув частину позики у сумі 35 550,00 грн. (тридцять вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 00 коп.) у зв`язку з чим сума заборгованості Відповідача склала 445 850,00 грн. (чотириста сорок п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.). 03.05.2021р. між Сторонами була укладена додаткова угода до Договору, якою Сторони встановили строк повернення позики до 19.01.2022р. Відповідачем не було повернено позику у погоджений строк. У зв`язку з початком війни Сторони відклали строк повернення позики до 31.12.2024р., що підтверджується додатковою угодою до Договору, що укладена Сторонами 03.05.202р. Відповідач не виконав свої зобов`язання, прострочив повернення позики у зв`язку з чим прострочена заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 445 850,00 грн. (чотириста сорок п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.). Також позивач вважає, що з відповідача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні нарахування за період з 01.01.2025 по 05.06.2025 у розмірі 5716,65 грн та 19013,37 грн відповідно. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження, передбаченого статтями 274 279 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Разом з тим, при подачі позову до суду, в позовній заяві, представник позивача просить суд, розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно частини 5 статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Таким чином, відповідач про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу (частина перша статті 281 ЦПК України). Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, та, зі згоди позивача, на підставі ухвали суду, провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків: У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 20.01.2021 між [PERSON] та ТОВ «ТТ АГРО ЛОГІСТИК» був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 20/01/21РЕП-ТТ, за яким відповідач отримав від Позивача грошові кошти у розмірі 484 400,00 грн. (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста гривень 00 коп.), і зобов`язався повернути їх на вимогу позивача. (а.с.8-9). Крім того факт отримання відповідачем коштів підтверджується меморіальними ордерами, що містяться в матеріалах справи (а.с.5-7). У період часу з 02.04.2021р. по 29.04.2021р. відповідач повернув частину позики у сумі 35 550,00 грн. (тридцять вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 00 коп.), що підтверджується меморіальними ордерами, наявними в матеріалах справи, у зв`язку з чим сума заборгованості Відповідача склала 445 850,00 грн. (чотириста сорок п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) (а.с.11-12). 03.05.2021р. між Сторонами була укладена додаткова угода до Договору, якою Сторони встановили строк повернення позики до 19.01.2022р. (а.с.9). Однак відповідачем не було повернено позику у погоджений строк. Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що сторони відклали строк повернення позики до 31.12.2024р., що підтверджується додатковою угодою до Договору, що укладена Сторонами 03.05.202р. (а.с.10). Однак відповідач не виконав свої зобов`язання, прострочив повернення позики у зв`язку з чим прострочена заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 445 850,00 грн. (чотириста сорок п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) , що також підтверджується актом звірки (а.с.13). Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно п. 2.1 договору, загальна сума поворотної фінансової допомоги складає 500 000,00 гривень. Разом з тим, як було зазначено вище, відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 484 400,00 грн. (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста гривень 00 коп.), і зобов`язався повернути їх на вимогу позивача. П.3.2 передбачено, що повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів позичкодавцю з каси підприємства або шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку. Як було зазначено вище, наявними в матеріалах справи меморіальними договорами підтверджується факт перерахування коштів [PERSON] ТОВ «ТТ АГРО ЛОГІСТИК» у вказаному розмірі (а.с.5-7). В свою чергу, на час розгляду справи встановлено, що відповідачем повернуто позивачу суму коштів у розмірі 35550,00 грн, що не заперечується сторонами. За таких обставин розмір коштів, який підлягає поверненню відповідачем позивачу складає 484400,00 грн 35550,00 грн=445850,00 грн. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень частин першої, четвертої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики відповідачем не було повернуто борг в обумовлені договором строки, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 445850,00 грн. є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення повернення поворотної фінансової допомоги суд зазначає наступне. Згідно із п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти УкраїниУказом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває на цей час. Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, підстави для нарахування та стягнення з відповідача за ч. 2 ст. 625 ЦК України відсутні. Отже, з аналізу вищевказаних норм вбачається, що проценти за порушення грошового зобовязання, як захід відповідальності, за період включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не нараховуються за кредитними договорами (договорами позики) і підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нараховані позивачем інфляційні втрати та 3% річних за прострочення повернення поворотної фінансової допомоги стягненню із відповідача не підлягають. За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. У порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial