Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

28 січня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит- Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 31 травня 2020 року № 2464723 в сумі 15 744,00 грн, з яких 4 800,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 10 944,00 грн заборгованість за процентами, 2 662,40 витрати на оплату судового збору, 8 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу. Обґрунтовуючи позов, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» зазначило, що 31 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2464723. 26 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № ККАУ-26022021 (далі договір факторингу), відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 31 травня 2020 року № 2464723, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 15744,00 грн. Оскільки всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання за кредитним договором, після набуття ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яку позивач просить стягнути з неї в судовому порядку. Згідно протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Нагорної Н.Г. Ухвалою судді Срібнянського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Сторони повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, призначеної на 14 год. 30 хв. 05 березня 2026 року. Копію ухвали надіслано сторонам. Цією ж ухвалою було задоволено клопотання ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, щодо відповідача у цій справі. 26 лютого 2026 року суд отримав запитувані відомості, надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Представник позивача до суду не прибув, про причини неявки не повідомив. У прохальній частині позову та у клопотанні, надісланому до суду 20 лютого 2026 року, представник ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» висловив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував, у разі неявки відповідача, щодо заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідач також не прибула у судове засідання 05 березня 2026 року, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена засобами поштового зв`язку (копію ухвали від 05 лютого 2026 року отримала 12 лютого 2026 року). Також [PERSON] повідомлялась шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» в мережі Інтернет https://sr.cn.court.gov.ua/sud2521/gromadyanam/vukdocourt/. Відзиву на позов чи будь-яких заяв або клопотань відповідач до суду не подала. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, які виникли між сторонами цього позову, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. 31 травня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 2464723, згідно з яким позичальнику надано кредит у гривні, у безготівковій формі, шляхом перерахування на платіжну картку № [NUMBER] (пункти 1.2., 2.1. договору), у сумі 4800,00 грн (пункт 1.3. договору), строком на 30 днів, дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору (пункт 1.4.), зі сплатою за користування за стандартною ставкою 695,40 % річних, (пункт 1.7.2. договору), за зниженою ставкою 660,63 % річних, (пункт 1.7.1.договору). Перерахування на платіжну картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), емітовану на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк», підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 05 березня 2026 року, відповідно до якої 31 травня 2020 року на картку № [NUMBER] було зараховано кошти в сумі 4 800,00 грн. Кредитний договір укладено за допомогою ІТС ТОВ «Авентус Україна», доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток «СreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ ІТС Товариства (пункт 1.1. кредитного договору). На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування нимс та виконати інші обов`язки, передбачені договором (пункт 1.2. договору). Цей договір про надання фінансового кредиту укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформації телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Закону України «Про електронну комерцію». 26 лютого 2021 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал » за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (копія договору міститься в матеріалах справи). У пункті 1.1. договору факторингу визначено, що на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає(відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками(портфель заборгованості). Згідно з пунктом 1.2 договору факторингу внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Згідно з пунктом 1.4 договору факторингу новий кредитор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників, придбаних від кредитора за цим договором. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 26 лютого 2021 року № ККАУ-26022021 (витяг з реєстру боржників додано до позовної заяви) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 15744,00 грн. Доказів виконання [PERSON] зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту від 31 травня 2020 року № 2464723, укладеного із ТОВ «Авентус Україна», матеріали справи не містять. Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ТОВ «Авентус Україна», відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за договором надання споживчого кредиту від 31 травня 2020 року № 2464723, за яким, у зв`язку із порушенням відповідачем [PERSON] зобов`язань перед ТОВ «Авентус Україна», визначених умовами укладеного між ними договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк, у [PERSON] утворилась заборгованість перед кредитором. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Однак боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку щодо погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідачем суду не надано та судом не здобуто доказів сплати кредитних коштів та нарахованих процентів за договором від 31 травня 2020 року № 2464723, укладеним [PERSON] із ТОВ «Авентус Україна». Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики). Відповідно до статей 3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики) електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Встановивши, що кредитний договір від 31 травня 2020 року № 2464723 був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі, [PERSON] не виконувала належним чином зобов`язання за кредитним договором, тому у неї виникла заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 4 800,00 грн, а також 10 944,00 - заборгованість за процентами, а загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 15 744,00 грн, що підтверджується карткою обліку договору (розрахунком заборгованості) за кредитним договором. Вимога щодо такої заборгованості перейшла до ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» згідно з договором відступлення права вимоги від 26 лютого 2021 року № ККАУ-26022021 та позивач набув права вимоги до відповідача за спірним договором. Отже позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] на їх користь заборгованості за кредитним договором у сумі 15 744,00 грн (4 800,00 грн + 10 944,00 грн ) підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд дійшов таких висновків. Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розподіл судових витрат суд здійснює в порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України, частиною першою якої визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а пунктом 1 частини другої цієї статті визначено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено в повному обсязі, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правову допомогу, в розмірі 8 000,00 грн, які підтверджуються копією договору № 0107 про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року, копією акта № 463 наданих послуг від 12 січня 2026 року; детальним описом наданих послуг до акта № 463 за договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01липня 2025 року. При цьому суд враховує, що заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про їх зменшення до суду від відповідача не надходило. Відповідно до платіжної інструкції від 20 січня 2026 року № 4308 позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved