Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

10.12.2025 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив: усунути перешкоди [PERSON] та членам його сім`ї в отриманні безоплатно в приватну власність житла (приватизації), яким є квартира [ADDRESS] шляхом зобов`язання ДП МОУ «Укрвійськбуд» створити відповідний орган приватизації. 12.12.2025 ухвалою суду відкрито провадження. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, з підстав викладених в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що позивач та члени його сім`ї проживають у спірній квартирі на законних підставах з 1987 року на підставі ордера на жиле приміщення, виданого Міністерством оборони СРСР. Після отримання ордера сім`я вселилася до квартири та безперервно користується нею як наймачі державного житлового фонду. У подальшому склад сім`ї позивача змінювався, однак право користування житловим приміщенням збереглося за позивачем та членами його сім`ї, які фактично проживають у спірній квартирі. Після смерті батьків позивач став основним квартиронаймачем і вирішив реалізувати своє право на приватизацію займаного житла. Також представник позивача звернув увагу суду на те, що право позивача на приватизацію квартири вже було встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.02.2022 у справі №753/17621/21, яке в цій частині залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 28.06.2023. Зазначеними судовими рішеннями підтверджено, що позивач та члени його сім`ї мають право на приватизацію займаного ними житла, а також встановлено, що будинок, у якому розташована квартира, належить до державного житлового фонду і не віднесений до житла, яке не підлягає приватизації. Разом з тим представник позивача наголосив, що фактична реалізація зазначеного права є неможливою у зв`язку з бездіяльністю відповідача - ДП МОУ «Укрвійськбуд», яке, будучи балансоутримувачем житлового фонду, не створило орган приватизації, передбачений Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». За словами представника позивача, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо приватизації квартири та з вимогами створити орган приватизації або передати житловий фонд до органу місцевого самоврядування, однак такі звернення залишилися без вирішення. Крім того, Міністерство оборони України у своїх письмових поясненнях фактично підтвердило відсутність органу приватизації у ДП МОУ «Укрвійськбуд» та зазначило, що вирішення питань приватизації житлового фонду, який перебуває у господарському віданні підприємства, належить саме до компетенції цього державного підприємства. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. Представником третьої особи надано заяву про розгляд справи без участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 22.02.2022 у справі №753/17621/21 позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, треті особи: Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Міністерство оборони України про визнання права на приватизацію, усунення перешкод у здійсненні приватизації житла задоволено. ( а.с. 10-14). 28.06.2023 відповідно до постанови Київського апеляційного суду рішення Дарницького районного суду м. Києва в частині задоволених вимог про усунення перешкод у здійсненні права на приватизацію скасовано, а в іншій частині залишено без змін. Київським апеляційним судом зазначено про те, що: «Міністерство оборони України своїм листом від 20 лютого 2017 року, адресованим ДП МОУ «Укрвійськбуд», роз`яснило, що нерухоме майно (житловий фонд) при передачі його від Київського КЕВ на утримання до Філії «135 Домобудівельний комбінат» ДП «Укрвійськбуд» згідно до акту приймання-передачі від 06 грудня 2000 року втратило правовий статус військового майна у розумінні статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» та після закріплення його на балансі Філії «135 Домобудівельний комбінат» ДП «Укрвійськбуд» набуло правового статусу майна державного підприємства. Ураховуючи викладене, ДП «Укрвійськбуд» з метою приватизації житлового фонду має право створити орган приватизації. Проте здійснювати приватизацію зазначеного житлового фонду можливо лише після оформлення належним чином правовстановлюючих документів». Колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції в тій частині, що позивач та члени його сім`ї мають право на приватизацію займаного ними житла. Відтак, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Зважаючи на позицію колегії: « порушення права позивача пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи» і тому «порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту, а суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні» ( а.с.15-24). 04.09.2025 [PERSON] , представник [PERSON] звернувся до керівника державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» із заявою про створення органу приватизації ( а.с.25). 03.11.2025 начальник Головного управління військової юстиції Олексій Муравйов повідомив адвокату Данилову Юрію Валентиновичу про те, що питання приватизації державного житлового фонду, яке перебуває у повному господарському відання або оперативному управлінні підприємства належить до компетенції ДП МОУ «Укрвійськбуд»; станом на 27.10.2025 органу приватизації не створено, а за адресою [ADDRESS] відсутня за інформацією Головного управління оборонних активів ( а.с.29). 05.11.2025 [PERSON] звернувся до Міністерства оборони України з адвокатським запитом відповідно до якого просив повідомити за якою адресою фактично перебуває ДП МОУ «Укрвійськбуд» ( а.с.30). 17.11.2025 представник позивача звернувся до Міністерства оборони України із заявою про передачу житлового фонду до органу місцевого самоврядування ( а.с.32). 19.11.2025 начальник Головного управління оборонних активів Олександр Коломієць повідомив представнику позивача про те, що приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] у якому було розташовано підприємство було вилучено військовим командуванням для потреб Збройних Сил України. Рішення щодо визначення нової адреси буде прийнято протягом місяця ( а.с.31). 27.11.2025 начальник Головного управління оборонних активів Олександр Коломієць повідомив про те, що станом на 27.11.2025 у ДП МОУ «Укрвійськбуд» не створено органу приватизації та рекомендував звернутись до ДП МОУ «Укрвійськбуд» ( а.с.33). 02.02.2026 до канцелярії суду надійшло пояснення представника Міністерства оборони України [PERSON] відповідно до якого зазначено про те, що житловий будинок у якому знаходиться квартира позивача перебуває на балансі Філії «135 Домобудівельний комбінат» ДП МОУ «Укрвійськбуд» і на праві господарського відання, а також зазначено про те, що через початок агресії рф проти України державної реєстрації права власності нерухомого майна відповідно до фінансового плату ДП МОУ «Укрвійськбуд» на 2022 рік не було проведено. З цих підстав представник третьої особи просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач відповідно до змісту позовної заяви посилаючись на ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. 345 ЦК України просив усунути перешкоди у приватизації квартири. Відповідно до ч.2 ст. 345 ЦК України, приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч.1 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно до ч.3 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч.9 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. Згідно до ч.10 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, будинок [ADDRESS] перебуває у господарському віданні Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд». Таким чином, саме на відповідача покладено обов`язок щодо створення органу приватизації або вчинення інших дій, необхідних для забезпечення реалізації громадянами права на приватизацію житлових приміщень, що перебувають у його віданні. Разом з тим судом встановлено, що станом на час розгляду справи відповідачем орган приватизації не створено, що підтверджується, зокрема, листом Міністерства оборони України від 03.11.2025 року, у якому зазначено, що питання приватизації державного житлового фонду, який перебуває у віданні ДП МОУ «Укрвійськбуд», належить до компетенції цього підприємства, однак відповідний орган приватизації станом на 27.10.2025 не створений. Невчинення відповідачем дій щодо створення органу приватизації фактично унеможливлює подання позивачем заяви про приватизацію займаного ним житлового приміщення та оформлення права власності на нього, що створює перешкоди у реалізації позивачем та членами його сім`ї передбаченого законом права на приватизацію житла. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, а згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права або інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, а також примусове виконання обов`язку в натурі. З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо створення органу приватизації порушує право позивача та членів його сім`ї на приватизацію займаного житла, а тому з метою ефективного захисту порушеного права необхідним є усунення перешкод у реалізації такого права шляхом зобов`язання відповідача створити відповідний орган приватизації. Таким чином, враховуючи, що позивач та члени його сім`ї мають право на приватизацію спірної квартири, будинок належить до державного житлового фонду, який перебуває у господарському віданні відповідача, а відповідачем не створено орган приватизації, що унеможливлює реалізацію позивачем свого права, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved