Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до Вовчанської міської військової адміністрації про визнання права на земельну частку, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач через довірену особу Кулік Є.Ю. звернувся до Вовчанської міської військової адміністрації з заявою про виділення в натурі на місцевості земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП ім.. «Фрунзе» на підставі сертифікатів на земельну частку (пай) серії ХР 057530, ХР 057832, ХР 057725, ХР 059307, ХР 059327, ХР 057768, ХР 057609, ХР 057511, ХР 057811, ХР 057835, ХР 057503, ХР 057771, РН 890598. Листом №994 від 01.09.2025 року Вовчанської міської військової адміністрації йому було відмовлено в виділення в натурі на місцевості земельних часток (паїв) з підстав відсутності оригіналів документів а саме оригіналів сертифікатів на земельну частку (пай), та відсутності додатків до заяви а саме виписки з протоколу жеребкування із зазначенням номеру земельної ділянки та площі у фізичних гектарах, та викопіювання із проекту щодо організації земельних часток (паїв) з місцем розташування земельної ділянки яка була закріплена за відповідним сертифікатом на право власності на земельну частку (пай) Вищевказані оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) було втрачено, отримати дублікати втрачених документа є не можливим, оскільки КСП ім.. «Фрунзе» та Петропавлівска сільська рада Вовчанського району припинені і чинним законодавством не передбачено (не врегульовано). Підтвердження його права на земельну частку (пай) для нього є важливим, оскільки надасть змогу реалізувати в подальшому його права та інтереси, отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність,у зв`язку з чим він звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду про визнання позовних вимог в повному обсязі, просив суд про розгляд справи проводити за його відсутності. За результатами судового провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] через довірену особу [PERSON] звернувся до Вовчанської міської військової адміністрації з заявою про виділення в натурі на місцевості земельних часток (паїв) із земель колишнього КСП ім.. «Фрунзе» на підставі сертифікатів на земельну частку (пай) серії ХР 057530, ХР 057832, ХР 057725, ХР 059307, ХР 059327, ХР 057768, ХР 057609, ХР 057511, ХР 057811, ХР 057835, ХР 057503, ХР 057771, РН 890598. З листа №994 від 01.09.2025 року Вовчанської міської військової адміністрації випливає що через відсутність оригіналів сертифікатів ХР 057530, ХР 057832, ХР 057725, ХР 059307, ХР 059327, ХР 057768, ХР 057609, ХР 057511, ХР 057811, ХР 057835, ХР 057503, ХР 057771, РН 890598 на земельну частку (пай), та відсудності додатків до заяви а саме виписки з протоколу жеребкування із зазначенням номеру земельної ділянки та площі у фізичних гектарах, та викопіювання із проекту щодо організації земельних часток (паїв) з місцем розташування земельної ділянки яка була закріплена за відповідним сертифікатом на право власності на земельну частку (пай), позивач обмежений у реалізації свого права. Вищевказані оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) було втрачено в зв`язку з чим 11 вересня 2025 року в районній газеті «Слобідський край» за №37 (23198) було опубліковано оголошення про те, що вважати не дійсними сертифікати на земельну частку (пай), ХР 057530, ХР 057832, ХР 057725, ХР 059307, ХР 059327, ХР 057768, ХР 057609, ХР 057511, ХР 057811, ХР 057835, ХР 057503, ХР 057771, РН 890598 на ім`я [PERSON] Право позивача на земельні частки (паї)підтверджується наступним. Відповідно до листа Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області б/н від 17.09.2025 року здійснити перевірку наявності записів про реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) КСП «Фрунзе » за гр. [PERSON] не можливо Згідно наявного «Проєкту щодо організації земельних часток (паїв) за рахунок земель колективної власності колишнього КСП «Фрунзе» та оформлення права власності громадян Петропавлівської сільської ради Вовчанського району Харківської області, відповідно до розпорядження Вовчанської районної державної адміністрації від 28.02.2005 року №84 [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою,щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості ) на підставі сертифікатів: ХР 0057530 виділено земельну ділянку №134 , ХР 0057832 виділено земельну ділянку № [NUMBER] , ХР 0057725 виділено земельну ділянку № [NUMBER] , ХР 0059307 виділено земельну ділянку № [NUMBER] , ХР 0059327 виділено земельну ділянку № [NUMBER] , ХР 0057768 виділено земельну ділянку № [NUMBER] , ХР 0057609 виділено земельну ділянку № [NUMBER] , ХР 0057511 виділено земельну ділянку №196, ХР 0057811 виділено земельну ділянку №197, ХР 0057835 виділено земельну ділянку №353, ХР 0057503 виділено земельну ділянку № [NUMBER] , ХР 0057771 виділено земельну ділянку № [NUMBER] , РН 890598 виділено земельну ділянку № [NUMBER] На підставі розпорядження Вовчанської районної державної адміністрації від 10.08.2005 року №302 «Про затвердження технічної документації з землеустрою,щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості ) власникам земельних часток (паїв)» мені [PERSON] були виділені в натурі зазначені земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб, державних актів на право постійного користування, договорів оренди землі у відповідних журналах до 01.01.2013 року за Позивачем не здійснювалася, інформація про наявність зареєстрованого державного акту на вищевказану земельну ділянку (пай) не значиться. Відповідно до додатку до розпорядження Вовчанської районної державної адміністрації від 10.08.2005 року №302 «Про затвердження технічної документації з землеустрою,щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості ) власникам земельних часток (паїв)» зазначено розмір земельних ділянок, які були виділені Позивачу, також були погоджені межі земельних ділянок з іншими власниками. Частина 2 ст.14 Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. На підставі ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Виходячи з норм Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Закону України «Про оренду землі», громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. З прийняттям Закону України №2498 від 10.07.2018р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в України» право розпорядження невитребуваними земельними паями вже не належить до повноважень районних державних адміністрація, такі повноваження передані міським, селищним, сільським радам. Таким чином, на ім`я [PERSON] дійсно оформлено в установленому законом порядку вищезазначені сертифікати на земельні частки (паї), оригінали яких втрачено, державних актів на право власності на земельні ділянки на його ім`я не виготовлялися, отримати дублікати втрачених сертифікатів він не має можливості. Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно положень ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК. За правилами Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" моментом виникнення права на земельну частку (пай) є момент виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян здійснюється шляхом визнання прав. За положеннями ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивачка обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права на право на земельну частку (пай) в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті. Судом також встановлено, що визнання відповідачем поданого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалася позивачка як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved