Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.09.2025 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.11.2025 надано сторонам строк для примирення терміном два місяці, а провадження у справі зупинено. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.01.2026 відновлено провадження по справі, призначено справу до судового розгляду. Позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що із відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] .. Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них розійшлися спільні життєві бачення, цінності та інтереси. На даний час шлюбних стосунків не підтримують. Тому просила розірвати шлюб із відповідачем, розгляд справи просила здійснювати без участі позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання 11.03.2026 не прибула, була належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. У заяві поданій 21.01.2026 позивач [PERSON] зазначила, що відповідачем у наданий судом термін для примирення жодних дій не вчиняв, у зв`язку із чим таку поведінку вона розцінює, як затягування розгляду справи. Крім того, звертає увагу суду на те, що їх малолітня дочка проживає та перебуває на утриманні матері, відповідач жодних коштів на утримання дочки не надає. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними не відбулося. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 11.03.2026 не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача адвокат Савчук Р.Р. подав до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що відповідач [PERSON] заперечує щодо розірвання шлюбу. Позивач не вказує, у чому саме полягає відсутність взаєморозуміння у майнових, немайнових чи побутових відносинах. За 11 років спільного життя сторони побудували міцні стосунки на засадах поваги та дружби, що виключає наявність системних чи принципових конфліктів. Відсутність у матеріалах справи доказів звернень до правоохоронних органів, медичних установ чи інших свідчень реального розладу подружніх стосунків підтверджує позицію відповідача про те, що позов є поспішним та немотивованим. Відповідач акцентує увагу суду на тому, що розірвання шлюбу на даному етапі не лише є передчасним, а й прямо суперечить найкращим інтересам малолітньої [PERSON] , [INFO] .. Відповідач перебуває за кордоном з метою фінансового забезпечення сім`ї, проте це не зменшує його ролі як повноцінного учасника сімейного виховання. Збереження шлюбу є юридичним та моральним фундаментом, який гарантує дитині, що її батьки є єдиним цілим у питаннях її захисту. Формальний розрив цього зв`язку через суд створить додаткові перешкоди для дитини у сприйнятті батька як невід`ємної частини її життя, що особливо небезпечно в умовах штучного відчуження, яке вже спостерігається. На підставі зазначеного, просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі через його цілковиту необґрунтованість та відсутність доказової бази. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 15 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис № 1100 (а.с.4). У даному шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Судом вживалися заходи щодо примирення подружжя шляхом надання сторонам терміну для примирення, проте сторони не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Таким чином, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 24, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved