Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Прокурор Корюківської окружної прокуратури Кондратюк І.К. в інтересах держави в особі Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення в дохід державного бюджету витрат у сумі 85 536,76 грн, понесених ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» на лікування потерпілого від злочинів [PERSON] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.02.2025 справу передано на розгляд до Новозаводського районного суду м. Чернігова. Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.03.2025 позов залишено без руху для виправлення в ній недоліків. 14.04.2025 на виконання ухвали судді від 11.03.2025 заступником керівника Чернігівської обласної прокуратури Грюк В. подано заяву про зміну предмету позову, згідно якої просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] в дохід державного бюджету витрати у сумі 85 536,76 грн, понесені ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» на лікування потерпілого від злочину [PERSON] (а.с. 92-97) В обґрунтування позову зазначає, що прокурором Корюківської окружної прокуратури Кондратюком І.К. у кримінальному провадженні № 12021270340003050 від 02.10.2021, в порядку ст. 128 КПК України, пред`явлено цивільний позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення в дохід державного бюджету витрат в сумі 85 536,76 грн, понесених ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» МВС України на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.06.2023, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 14.11.2023 у справі № 751/503/22 [PERSON] та [PERSON] визнано винними у пред`явленому їм обвинуваченні та призначено покарання. Разом з тим, у ході судового розгляду кримінальної справи матеріали відносно [PERSON] та [PERSON] виділено в окреме кримінальне провадження і вирок щодо їх протиправних дій у даній справі не ухвалювався. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 01.10.2021 у нічний час доби у результаті спільних протиправних дій засуджених [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні в ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» у жовтні 2021 року (15 ліжко/днів), вартість витрат на його лікування склала 85 536,76 грн. Оскільки медичні послуги потерпілому від злочину надавалися ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» за програмою медичних гарантій, тому витрачені державою кошти підлягають стягненню з відповідачів і зараховані до державного бюджету України. Ухвалою судді від 22.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді від 17.11.2025 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання прокурор не з`явилась, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надходило. 10.03.2026 ухвалою суду в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.06.2023 [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 15 та 12 років позбавлення волі відповідно. Цивільний позов прокурора Корюківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради та в особі Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» залишено без розгляду (а.с. 7-45). Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.11.2023 вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.06.2023 залишено без змін (а.с. 46-60). Постановою Верховного Суду від 29.01.2025 вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.06.2023 та ухвалу Київського апеляційного суду від 14.11.2023 щодо [PERSON] та [PERSON] в частині вирішення цивільних позовів прокурора в інтересах держави в особі КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради та ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» про відшкодування витрат на лікування потерпілого [PERSON] скасовано і призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 62-74). Згідно з довідкою ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» від 08.11.2021, загальна вартість лікування [PERSON] у жовтні 2021 року (15 ліжко-днів) становить 85 536,76 грн (а.с. 5). Прокурором Корюківської окружної прокуратури відповідно до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» про звернення до Новозаводського районного суду з позовною заявою щодо стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі 85 536,76 грн (а.с. 6). Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною 4 ст. 56 ЦПК України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року в справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти на медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Аналогічні положення викладені у пункті 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545. Відповідно до п. 4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Оскільки медичні послуги потерпілому від злочину надавалися ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Чернігівській області» за програмою медичних гарантій, тому витрачені державою кошти на лікування потерпілого від злочину підлягають зараховуватися до Державного бюджету України. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 № 11, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Пунктом 2 Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно п. 3 Порядку, сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення проводиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Аналогічні роз`яснення також містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 07 липня 1995 року за № 11 про те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн у дольовому порядку по 605,60 грн з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved