Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Зміст позовних вимог Позивачка у лютому 2026 року звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є [PERSON] . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.06.2017 у справі №583/1046/17 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Також рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.11.2016 стягнуто аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі 1000 грн щомісяця. Тростянецьким районним судом Сумської області від 08.01.2019 у справі № 588/1661/18 було збільшено розмір аліментів та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1830 грн починаючи з 27.09.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Наразі діти проживають з позивачкою, а син [PERSON] є дитиною з інвалідністю, тому раніше визначена сума сплати аліментів не відповідає потребам дітей. Батько дітей має постійний дохід, проте добровільно збільшити розмір аліментів на утримання дітей не бажає. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей визначений рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08 січня 2019 року у справі № 588/1661/18 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з їх батька [PERSON] , [INFO] зі стягнення у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 сукупного доходу платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подання позовної заяви, до досягнення дітьми повноліття. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 09.02.2026 відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 25.02.2026 У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву, у якій вказала, що просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У зв`язку з першою неявкою відповідача протокольною ухвалою розгляд справи було відкладено на 25.02.2026 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно вимог частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 08.06.2013 та рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.06.2017 шлюб між сторонами розірваний (а.с.12) За період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 16, 19). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08.01.2019 у справі №588/1661/18, яке набрало законної сили, було змінено розмір аліментів та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1830 грн щомісячно починаючи 27.09.2018 і до досягнення ними повноліття (а.с. 13-14). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 01.05.2023 у справі №588/552/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 27). Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.08.2025 позивачка змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 28). Згідно з актом обстеження по розгляду щодо встановлення місця проживання від 26.03.2026 визначено, що позивачка [PERSON] та її діти: [PERSON] , [PERSON] дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25). В матеріалах справи міститься індивідуальна програма реабілітації дитини з інвалідністю № 62 від 21.05.2025 [PERSON] та посвідчення Управління соціального захисту серії [NUMBER] на дитину-інваліда (а.с. 21, 22-23). Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, за змістом указаної норми лише одержувач має право звертатись до суду з питання зміни способу стягнення аліментів. Право змінити спосіб стягнення аліментів - це виключне право особи, яка отримує аліменти та з якою проживає дитина звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів і не пов`язане з наявністю певних обставин. Крім того, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, передбачених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим стягненням аліментів. Згідно частини 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачкою, як одержувачем аліментів заявлені позовні вимоги про зміну способу та розміру стягнення аліментів, що узгоджується з вимогами чинного законодавства. При визначенні розміру аліментів суд враховує, пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, зокрема те, що відповідач є особою працездатного віку, перебуває на військовій службі, інших утриманців немає, його матеріальний стан покращився, потреби дитини з віком зросли, визначений рішенням суду розмір аліментів у твердій грошовій сумі у мінімальному розмірі, на даний час є явно заниженим та таким, що не може забезпечити нормальний рівень життя дітей. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги викладеного чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу та розміру стягуваних з відповідача аліментів на двох дітей на 1/3 частину з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що саме вказаний розмір аліментів буде відповідати вимогам розумності та справедливості, а також зможе забезпечити дітям належний та достатній рівень матеріального утримання. Отже позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у новому розмірі підлягають стягненню з відповідача з дня набрання даним рішенням законної сили. Оскільки спосіб стягнення аліментів підлягає зміні, виконавчий лист виданий за рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08.01.2019 у справі № 588/1661/18, слід відкликати після сплати аліментів у повному обсязі за період до набрання цим рішенням законної сили. Судові витрати Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331 грн 20 коп.

Outcome: approved