Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинне будівництво. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що Рішенням Виконавчого комітету Плавинищенської сільської ради Роменського району Сумської області №17 "Про надання дозволу на будівництво" від 05.03.2007 року надано йому дозвіл на будівництво гаража на земельній ділянці розміром 0,1 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Зобов`язано його виготовити проектну документацію на будівництво та одержати дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт в інспекції Держархбудконтролю. На підставі рішення Виконавчого комітету Плавинищенської сільської ради Роменського району Сумської області №17 "Про надання дозволу на будівництво" від 05.03.2007 йому було видано Будівельний паспорт на будівництво господарських будівель, затверджений начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Роменської РДА. У 2008 році ним було побудована гараж цегляний літ. "ГЗ" загальною площею 27,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] /З. 29.06. 2009 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №381740, яким посвідчено що він є власником земельної ділянки площею 0,0062 га, для гаражного будівництва, кадастровий номер 5924187300:01:003:0066, розташованої в [ADDRESS] . Згідно виданої Комунальним підприємством "Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації" Довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна №1342 від 04.12.2023 року за адресою: [ADDRESS] за даними технічної інвентаризації розташовані Гараж літ. ГЗ, цегла, площею 27,1 кв.м. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 01.01.2013 року право власності на вищевказане майно не реєструвалося. Гараж побудований на земельній ділянці (кадастровий номер 5924187300:01:003:0066) згідно державного акту серія ЯЗ №381740 для гаражного будівництва. 14.01.2026 року він подав до Державної інспекції архітектури та містобудування України, через Центр надання адміністративних послуг, Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта: гаражу цегляного літ. "ГЗ" загальною площею 27,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,0062 га, кадастровий номер 5924187300:01:003:0066. Згідно із витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, створеного 16.01.2026 року, реєстраційний номер ІУ101260114296, вказана декларація повернута на доопрацювання, причини відмови у видачі: Відсутність копії документа, що надає право на виконання будівельних робіт, унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності. Згідно Висновку експерта за результатами будівельно-технічного дослідження №1777 від 18.03.2024 року не зданий в експлуатацію гараж літ. "ГЗ", розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідає державним, будівельним, протипожежним нормам і придатний до подальшої експлуатації. Згідно Звіту про оцінку майна від 04.02.2026 року ринкова вартість гаража літ. "ГЗ", загальною площею 27,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (ціна позову) складає 47000,00 грн. 12 лютого 2026 року провадження у справі відкрито, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Від представника третьої особи - Державної інспекції архітектури та містобудування України надійшли письмові пояснення у справі, в яких зазначено, що зі змісту ст. 376 ЦК України випливає, що для того, щоб будівництво не було самочинним, необхідною є наявність таких вимог: земельна ділянка повинна бути відведена для зведення житлового будинку, будівлі, споруди або іншого нерухомого майна; повинен бути належним чином оформлений дозвіл на забудову або належно затверджений проект; при забудові не були здійснені істотні порушення будівельних норм і правил. Право власності на самочинне будівництво може бути визнано за умови відведення для цієї мети в установленому порядку забудовнику земельної ділянки або якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку, розташовану під збудованим нерухомим об`єктом, з таким цільовим призначенням, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об`єкту, а також за умови відсутності заперечень з боку власника земельної ділянки (частина 4 статті 376 ЦК України) та відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб. Не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку, про що вказано в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункти 92-94), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 35). Верховний Суд у постанові від 25.08.2020 по справі № 760/21223/17-ц зазначає, що вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил. Крім того, Верховний Суд наголошує, що на підставі частини 3 статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина 3 статті 375 ЦК України). Згідно з п. 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, (далі - Порядок № 461) замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку; Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Вважає, що прийняти в експлуатацію за рішенням суду можна лише об`єкт, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1). У свою чергу, суд ухвалює рішення відповідно до ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України в порядку процесуального законодавства на підставі поданих доказів. Тому для визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва суду необхідно перевірити: 1) чи є земельна ділянка у власності (користування) позивача та чи відповідає цільове призначення земельної ділянки збудованому об`єкту; 2) чи велося будівництво з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією; 3) чи є збудований об`єкт таким, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1); 4) чи відсутні порушення прав та інтересів інших осіб. 12 березня 2026 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява,в якій просить розглянути справу за наданими позивачем доказами у відповідності до чинного законодавства та за відсутності представника Роменської міської ради. У письмових поясненнях третя особа просила про розгляд справи у відсутності представника. Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, рішенням Виконавчого комітету Плавинищенської сільської ради Роменського району Сумської області №17 "Про надання дозволу на будівництво" від 05.03.2007 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаража на земельній ділянці розміром 0,1 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Зобов`язано його виготовити проектну документацію на будівництво та одержати дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт в інспекції Держархбудконтролю (а. с. 8). На підставі рішення Виконавчого комітету Плавинищенської сільської ради Роменського району Сумської області №17 "Про надання дозволу на будівництво" від 05.03.2007 [PERSON] було видано Будівельний паспорт на будівництво господарських будівель, затверджений начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Роменської РДА (а. с. 7, 9, 10-11, 12, 13). В 2008 році [PERSON] побудував гараж цегляний літ. "ГЗ" загальною площею 27,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . 29.06. 2009 року [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ №381740, яким посвідчено що він є власником земельної ділянки площею 0,0062 га, для гаражного будівництва, кадастровий номер 5924187300:01:003:0066, розташованої в [ADDRESS] (а.с. 21). 21 листопада 2026 року КП «Роменське МБТІ» виготовлено Технічний паспорт на гараж літера «Г/З» за за адресою: [ADDRESS] , замовник - [PERSON] (а.с. 14-16). Згідно виданої Комунальним підприємством "Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації" Довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна №1342 від 04.12.2023 року за адресою: [ADDRESS] за даними технічної інвентаризації розташовані Гараж літ. ГЗ, цегла, площею 27,1 кв.м. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 01.01.2013 року право власності на вищевказане майно не реєструвалося. Гараж побудований на земельній ділянці (кадастровий номер 5924187300:01:003:0066) згідно державного акту серія ЯЗ №381740 для гаражного будівництва (а.с. 20). 14.01.2026 року [PERSON] подав до Державної інспекції архітектури та містобудування України, через Центр надання адміністративних послуг, Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта: гаражу цегляного літ. "ГЗ" загальною площею 27,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,0062 га, кадастровий номер 5924187300:01:003:0066 (а. с. 22-26). Згідно із витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, створеного 16.01.2026 року, реєстраційний номер ІУ101260114296, вказана декларація повернута на доопрацювання, причини відмови у видачі: Відсутність копії документа, що надає право на виконання будівельних робіт, унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності (а.с. 26). Згідно Висновку експерта за результатами будівельно-технічного дослідження №1777 від 18.03.2024 року не зданий в експлуатацію гараж літ. "ГЗ", розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідає державним, будівельним, протипожежним нормам і придатний до подальшої експлуатації (а. с. 27 - 33). Згідно Звіту про оцінку майна від 04.02.2026 року ринкова вартість гаража літ. "ГЗ", загальною площею 27,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (ціна позову) складає 47000,00 грн. (а. с. 34-36). Таким чином, між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу набуття права власності на новостворене нерухоме майно, які регулюються ст.ст. 375, 376 ЦК України. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого, чи його відсутність, дають підстави вважати про наявність спору. Відповідно до ст.331 Цивільного кодексу України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 року №750). Згідно пункту 1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів цей Порядок визначає механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (далі - об`єкти). Пунктом 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Згідно пункту 19 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) у спосіб, відповідно до якого були подані документи, з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації. Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України "Про архітектурну діяльність" одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат (далі - виконавці). Відповідно до абз.4 пункту 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю два примірники декларації, зокрема: щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. П.2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Водночас згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. Згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Ч. 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. При цьому суд виходить з того, що право власності позивача на гараж, який самочинно збудований на наданій для цих потреб земельній ділянці ніким не заперечується, і даних, що це порушує права інших осіб, сторонами не надано. Також суд враховує, що механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженим постановою КМУ від 13.11.2011 № 461 з наступними змінами і доповненнями. Так, згідно п. 10 вказаного порядку у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Технічне обстеження проводиться суб`єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України «Про архітектурну діяльність» одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат. Наданий позивачем висновок експерта за результатами будівельно-технічного дослідження №1777 від 18.03.2024 року не зданого в експлуатацію гаражу за адресою: [ADDRESS] , про те, що указаний гараж відповідає державним будівельним, протипожежним, нормам та придатні до подальшої експлуатації, є належним і допустимим доказом, та у суду сумніву не викликає, враховуючи, що він наданий судовим експертом, який має свідоцтво про присвоєння кваліфікації №430 від 25.04.2001, видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України, кваліфікацію якого підтверджено 12.09.2023, зі стажем експертної роботи 23 роки (а.с.27-29). Сторона позивача не ставить вимог про відшкодування судових витрат, а тому вони на її користь не відшкодовуються. На підставі викладено,

Outcome: approved