Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обґрунтований тим, що між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем 24.02.2020 укладено договір позики № 0634749101, шляхом підписання електронним цифровим підписом позичальника (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису). Відповідно до умов договору позики перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки-анкети, яка є невід`ємною частиною даного договору позики. Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки анкети, які є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн, в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» 14.07.2021 було укладено договір №14/07/21 відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0634749101. Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0634749101. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 0634749101. Відповідно до Реєстру боржників від 10.01.2023 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача на суму 77 640 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 73 640 грн - заборгованість за відсотками. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором №0634749101 від 24.02.2020 що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, становить 80 790,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 73 640,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку 3 150,00 грн. Посилаючись на викладене та враховуючи принцип розумності, співмірності та пропорційності, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість у розмірі 53 630,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 4 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 49 630,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку 0,00 грн. У відзиві на позовну заяву, представник відповідача позовні вимоги не визнає, вважає позов необґрунтованим. Зазначає, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Підставою виникнення обов`язку божника по поверненні боргу є виконання кредитором своїх зобов`язань, а саме надання кредитних коштів. Всупереч цьому в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази отримання відповідачем кредитних коштів від фінансової установи. Довідка надана сервіс онлайн платежів не містить беззаперечних доказів на підтвердження виконання фінансовою установою умов кредитного договору, а саме надання коштів в кредит безпосередньо відповідачу по справі. Крім того, у сторони відповідача є об`єктивні сумніви в достовірності цього документу, оскільки нижня його частина, яка містить іменування установи, ПІП директора, підпис та відбиток печатки явно відрізняється від основного тексту. Цей документ виглядає підробленим, а тому до нього слід застосувати вимоги ч.6 статті 95 ЦПК України. Також в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надсилання відповідача кредитором всіх документів, в тому числі і кредитного договору, що свідчить про невиконання кредитором вимог абзацу 2 та 3 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», та можливість застосування до таких договірних відносин поняття нікчемності правочину. Крім того, надані позивачем документи не містять відомостей про перехід права вимоги за кредитним договором № 0634749101 від 24.02.2020, який нібито був укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . А тому немає доказів на підтвердження виникнення права вимоги ТОВ «Коллект Центр» за зазначеним кредитним договором. Також згідно Заявки-Анкети на отримання кредиту термін кредиту 30 днів, дата заявки та договору 24.02.2020. Аналогічно зазначено в договорі надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0634749101 від 24.02.2020. Пунктом 1.10.1 договору передбачено максимальну вартість кредиту за діючим лімітом у грошовому еквіваленті 2 100 грн. Всупереч цим вимогам позивачем проведено розрахунок відсотків за користування кредитом з дати договору 24.02.2020 по 23.02.2023, що виходить за межі строку кредитування, тобто визначеному договором періоді часу, протягом якого позичальник має право користуватися отриманими коштами, а кредитор нараховувати відсотки за користування коштами. Порушення цих строків передбачає відповідальність боржника перед кредитором, яка полягає в нарахуванні штрафів, пені, які передбачені договором або законом. З урахуванням викладеного, вважає, що позивач не довів порушення його прав з боку відповідача [PERSON] та наявність у нього права звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0634749101 від 24.02.2020 року, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, представник відповідача подав заяву, в якій вказав на безпідставність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем 24.02.2020 укладено договір надання позики № 0634749101, шляхом підписання аналогом власноручного підпису позичальника (9z7g01). Згідно з вказаним договором, товариство надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту «кредит») для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» (надалі Правила), які є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами (п. 1.1.). Відповідно до п. 1.2. договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3, додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3, додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Згідно п. 1.3. договору мета отримання кредиту для власних потреб. Кредит надається без умови його забезпечення (п. 1.4.). Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень (п. 1.5.). Максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом) 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту 20 000 гривень, максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування (п. 1.6.). Відповідно до п. 1.9. дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії договору. Дія цього договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами. Якщо інше прямо не передбачено цим договором або законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатком до цього договору. Зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідного додатку до цього договору, якщо інше не встановлено у самому додатку до цього договору або у чинному законодавстві Україні. Строк останнього траншу не може перевищувати строк, вказаний в п. 1.2. договору (п. 1.10). Максимальна вартість кредиту за діючим лімітом у грошовому вираженні становить: 2 100 грн (п. 1.10.1.). Максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75 % (п. 1.10.2.). Відповідно до п. 1.11. договору сторони погодили, що за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем), позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції на вимогу товариства) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту. Максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75% (п. 1.14.). Згідно п. 1.15. договору розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Згідно п. 3.1. перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заявки-анкети (Додаток №5) та Додатка №2 до договору, які є невід`ємною частиною даного договору. В заявці-анкеті на отримання першого фінансового кредиту (траншу) зазначено суму першого фінансового кредиту та строк користування ним інші умови визначено у додатку №2. Підписання товариством Додатку №1 до договору і позичальником додатку №2 до договору є укладення та підписання договору в цілому. Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником Заявки Анкети (Додаток №5) та Додатку №4, які є невід`ємною частиною даного договору. В Заявці-Анкеті на отримання другого та наступних траншів кредиту зазначається сума кредиту (траншу), строк користування, у Додатку №4 зазначається відсоткова ставка за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка, загальна вартість такого кредиту (траншу), реальна річна процентна ставка та інше (п. 3.1.1.). Відповідно до п. 3.3. договору строк користування поточним кредитом (траншем) може бути змінений виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і прострочених, та сплати пені (в разі наявної простроченої заборгованості та вимоги товариства про її сплату), на відповідний рахунок товариства з цільовим призначенням «Оплата за продовження строку дії користування поточним кредитом за договором №0634749101 від 24 лютого 2020 року». Здійснення оплати в даному випадку проводиться одним із способів, визначених в Правилах. Сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п. 1.15 договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п. 1.15 цього договору менша ніж 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою, ставкою визначеною відповідно до п. 1.15 договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75 (одна ціла сімдесят п`ять сотих) відсотків за кожен день користування кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу). Причому, сторони погодили, що товариство має право застосувати до позичальника одноразовий штраф за неналежне виконання умов договору, у зв`язку з неповерненням кредиту позичальником у обумовлений строк сторонами, який розраховується як сума залишку коштів за кожний день користування кредитом (траншем), в період строкового користування кредитом (траншем) помножена на відсоткову ставку, яка розраховується по формулі 1,75% мінус відсоткова ставка встановлена відповідно до п.1.15 договору (п. 3.5.). Відповідно до п. 3.6. договору у разі подовження позичальником строку користування кредитом в порядку, визначеному в п. 8. Правил, плата на подовжений строк користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1,75 % в день. Перебіг нового (зміненого) строку користування кредитом починається з дня, що настає за днем погашення позичальником фактично нарахованих процентів за користування поточним кредитом, можливої пені, за наявності вимоги товариства про її сплату, та інших нарахувань (у разі наявності простроченої заборгованості). Проценти, що зазначені у даному пункті договору, починають нараховуватися з дня, що настає за днем погашення позичальником фактично нарахованих процентів за користування поточним кредитом, можливої пені, за наявності вимоги товариства про її сплату, та інших нарахувань (у разі наявності простроченої заборгованості), до кінцевої дати погашення кредиту (зміненого терміну платежу) (включно) або виходячи з дати дострокового погашення кредиту (тобто за фактичну кількість календарних днів користування кредитом). Згідно п. 5.3. у разі прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом частково/або у повному обсязі позичальник самостійно нараховує та сплачує товариству, на його вимогу, пеню в розмірі 1,75 % від несвоєчасно сплаченої суми (кредиту та відсотків) за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється із врахуванням п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». У заяві-анкеті від 24.02.2020, яка підписана позичальником, зазначено суму кредиту 4 000 грн, термін кредиту 30 днів. Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №10319_25708142135 від 08.07.2025 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.02.2020 02:52 на суму 4 000 грн, номер картки № [NUMBER] , номер транзакції в системі «iPay.ua» 49424807. На виконання ухвали суду від 09.02.2026 АБ «Укргазбанк» надало інформацію про наявність емітованої на ім`я [PERSON] карти № № [NUMBER] та виписку по рахунку, відповідно до якої здійснено переказ коштів 24.02.2020 02:52 на суму 4 000 грн на картку № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором позики № 0634749101 від 24.02.2024 така станом на 14.07.2021 становить 39 490,00 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 35 490,00 грн - заборгованість за процентами. Проценти нараховані за період з 24.02.2020 по 14.07.2021 (507 дні), та вказано кількість днів прострочення 476 днів з 506 днів. Між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» 14.07.2021 було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 14/07 від 14.07.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором № 0634749101 від 24.02.2020 у сумі 39 490,00 грн, з яких: 4 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 35 490,00 грн - заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 0634749101станом на 10.01.2023 заборгованість відповідача становить 77 640,00 грн з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 4 000 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 35 490,00 грн, нараховані відсотки за кредитним договором 38 150,00 грн, дата початку нарахування: 14.07.2021; дата кінця нарахування 09.01.2023 (включно), всього 545 днів; відсоткова ставка: 1,75 % денних. ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», згідно якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників. Згідно витягів з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором № 0634749101 від 24.02.2020 у сумі 77 640,00 грн з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 4 000 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 73 640 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Коллект Центр» за кредитним договором № 0634749101 від 24.02.2020 станом на 22.10.2025 загальна заборгованість становить 80 790,00 грн з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 4 000 грн; заборгованість за процентами 76 790 грн. Нараховані відсотки за кредитним договором з моменту відступлення права вимоги 3 150,00 грн, дата початку нарахування: 10.01.2023; дата кінця нарахування 23.02.2023 (включно); відсоткова ставка: 1,75 % денних. Однак заявлена заборгованість до стягнення за договором станом на 22.10.2025 становить 53 630,00 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 4 000 грн, заборгованість за процентами 49 630,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначено Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (надалі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронна комерція - це відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2, 4 ст. 8 Закону № 675-VIII покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що законом передбачено три різні способи акцепту пропозиції на укладення електронного договору. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Згідно ст. 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами вказаного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений ними в електронній формі з використанням електронних підписів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України. Відповідно до ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається (п. 139 постанови). Стороною позивача надано належно оформлені та підписані договори факторингу, реєстри боржників до договору факторингу. Судом встановлено, що договір факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 укладено ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 14/07 від 14.07.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором № 0634749101 від 24.02.2020. ТОВ «Вердикт Капітал», відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», згідно якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників. Згідно витягів з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором № 0634749101 від 24.02.2020. Таким чином, не заслуговують на увагу посилання відповідача про те, що надані позивачем документи не містять відомостей про перехід права вимоги за кредитним договором. Не заслуговують на увагу посилання відповідача на ненадання доказів, щодо отримання кредиту. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було укладено електронний договір, що підписаний електронним підписом позичальника та якими передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на банківський рахунок відповідача. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Позивач, з урахуванням перерахування усіх коштів на банківську карту № [NUMBER] , не володіє та не може володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки він не є банками, а перерахування коштів здійснювалося з використанням оператора послуг платіжної інфраструктури, який здійснював перерахування коштів. Факт перерахування відповідачу коштів кредиту в розмірі 4 000 грн підтверджено листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №10319_25708142135 від 08.07.2025, а також на виконання ухвали суду від 09.02.2026 АБ «Укргазбанк» надало інформацію про наявність емітованої на ім`я [PERSON] карти № № [NUMBER] та виписку по рахунку, відповідно до якої здійснено переказ коштів 24.02.2020 02:52 на суму 4 000 грн на картку № [NUMBER] . Разом з тим, заперечуючи факт отримання грошових коштів за вказаним договором відповідачем не надано виписки по його особовому рахунку, доступ до якої має він, як клієнт та банк-емітент банківської карти, чи довідки про відсутність у нього банківської карти № [NUMBER] на момент укладення кредитного договору та здійснення перерахувань коштів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21, від 18 вересня 2023року у справі № 582/18/21). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17). За обставин доведення позивачем порушення саме його прав внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, його порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що відповідач, отримавши кошти за договором про надання фінансових послуг, вчасно їх не повернув і позивач, до якого перейшло право вимоги до відповідача, має право вимагати повернення коштів кредиту, що залишилися, та сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила наступні висновки. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України (пункт 91 постанови). Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови). Якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови). У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови). В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (пункт 108 постанови). У постанові від 09 квітня 2025 року у cправі № 916/1690/24 Верховний Суд вказав, що стосовно застосування наведених норм матеріального права Велика Палата Верховного Суду неодноразово в своїх постановах (зокрема в постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16) викладала висновок про те, що припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Натомість в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору максимальний строк (кількість календарних днів користування кредитом) 30 календарних днів, максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75%. Проценти за користування поточним кредитом (траншем) нараховуються за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування (п. 1.6.). Згідно п. 3.1. договору перший фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником Заявки-Анкети (Додаток №5) та Додатка №2 до договору, які є невід`ємною частиною даного договору. В Заявці-Анкеті на отримання першого фінансового кредиту (траншу) зазначено суму першого фінансового кредиту та строк користування ним інші умови визначено у Додатку №2. Підписання товариством додатку №1 до договору і позичальником Додатку №2 до договору є укладення та підписання договору в цілому. У заяві-анкеті від 24.02.2020, яка підписана позичальником, зазначено суму кредиту 4 000 грн, термін кредиту 30 днів. Кредит за вказаним договором надано на строк, зазначений у заяві - анкеті, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Відповідно до п. 1.11., 3.3. договору за продовження/зміну строку дії користування поточним кредитом (траншем), позичальником сплачуються нараховані відсотки (у разі наявності, штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту, строк користування поточним кредитом (траншем) може бути змінений виключно за умови попередньої сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і прострочених, та сплати пені (в разі наявної простроченої заборгованості та вимоги товариства про її сплату), на відповідний рахунок товариства з цільовим призначенням «Оплата за продовження строку дії користування поточним кредитом за договором № 0634749101 від 24 лютого 2020 року». Матеріали справи не містять будь-яких даних щодо продовження строку користування поточним кредитом (траншем) та вчинення позичальником дій, визначених п. 1.11., 3.3. договору, для продовження такого строку. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором позики № 0634749101 від 24.02.2020 така станом на 14.07.2021 заборгованість за процентами становить 35 490,00 грн, проценти нараховані за період з 24.02.2020 по 14.07.2021 за 507 днів, кількість днів прострочення 477 днів. Будь-які відомості про сплату процентів за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і прострочених, та сплати пені (в разі наявної простроченої заборгованості та вимоги товариства про її сплату) після спливу визначеного сторонами 30-ти денного строку користування, розрахунок не містить. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 0634749101 станом на 10.01.2023 проценти нараховані за періодз 14.07.2021 до 09.01.2023 (включно), кількість днів: 545; відсоткова ставка: 1,75 % денних. Відповідно дорозрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Коллект Капітал» за кредитним договором № 0634749101 станом на 22.10.2025 проценти нараховані за періодз 10.01.2023 до 23.02.2023 (включно), кількість днів: 45; відсоткова ставка: 1,75 % денних. Таким чином, нараховані проценти за 1 066 днів прострочення за періодз 25.03.2020 до 23.02.2023 (включно) є процентами за понадстрокове користування кредитом. У постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Outcome: partial