Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

АТ «АКЦЕНТ - БАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.02.2024 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-БАНК» та підписала заяву про встановлення кредитного ліміту / відкриття поточного рахунку, на підставі чого банком відкрито рахунок та встановлено кредитний ліміт із видачею платіжної картки, що підтверджує укладення кредитного договору приєднання. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у формі кредитного ліміту зі сплатою процентів 40,80 % річних на суму фактичної заборгованості. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши можливість користування кредитними коштами, однак [PERSON] належним чином зобов`язання за договором не виконувала, у встановлені строки заборгованість не погашала, у зв`язку з чим станом на 11.12.2025 року утворилась заборгованість у 22921,77 грн., що складається з 11494,79 грн заборгованість за кредитом, 10276,98 грн. заборгованість за процентами, 1150,00 грн пеня, що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та відсутністю добровільного погашення боргу АТ «А-БАНК» звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості та судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачці [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 лютого 2024 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», а також заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, на підставі чого банком було відкрито відповідачу поточний рахунок та встановлено кредитний ліміт зі сплатою процентів 40,80 % річних на суму фактичної заборгованості. Вказані документи разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, розміщеними на офіційному сайті банку, відповідно до ст. 634 ЦК України утворюють кредитний договір приєднання. Підписуючи анкету-заяву, відповідач підтвердила ознайомлення з умовами кредитування та погодилась на використання електронного підпису (у тому числі простого або удосконаленого електронного підпису) під час оформлення банківських операцій. Згідно з умовами договору банк надав відповідачу кредит у формі встановлення кредитного ліміту на рахунок із правом користування кредитними коштами та обов`язком їх повернення з оплатою процентів і комісій у строки та порядку, визначені договором. Матеріалами справи підтверджується, що АТ «А-БАНК» свої зобов`язання виконало, відкривши рахунок, встановивши кредитний ліміт та надавши відповідачу можливість користування кредитними коштами, тоді як [PERSON] належним чином зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим станом на 11 грудня 2025 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 22 921,77 грн, яка складається з 11 494,79 грн заборгованості за кредитом, 10 276,98 грн заборгованості за процентами та 1 150,00 грн пені, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин, з урахуванням того, що відповідачка [PERSON] не скористалась своїми процесуальними правами на подання відзиву на позов та доказів на спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в стягненні заборгованості за кредитом в сумі 11494,79 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 10276,98 грн. підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Щодо заявлених вимог про стягнення суми по пені за порушення грошового зобов`язання в сумі 1150,00 грн., дані вимоги не підлягають до задоволення. Надаючи оцінку таким доводам, суд зазначає, що ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України та який діє на даний час. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. У даній справі штраф в сумі 1150,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником в розумінні ст. 549 ЦК України, а тому відповідач звільняється від їх сплати на період воєнного стану. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що вимоги позову в даній частині є необгрунтованими, а тому не пілягають до задоволення. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2300,87 грн, пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial