Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором№1371-6139 від 27.03.2024 р., в розмірі 40 000,00 гривень та судові витрати у розмірі 2 422,40 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.03.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ УКР КРЕДИТ ФІНАНС і фізичною особою, якою є [PERSON] , за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1371-6139. Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 8 000,00 грн. зі строком кредитування на 300 календарних днів, базовий період - 28 днів, промо-ставка 1,75% в день, зі зниженою процентною ставкою 2,50 % в день, стандартною процентною ставкою 2,50 % в день. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Зазначає, що станом на 07.10.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 66 320,00 гривень, з яких: 8 000,00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 58 320,00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим повідомили, що Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 26 320,00 грн. за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 40000,00 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість згідно кредитного договору №1371-6139 від 27.03.2024 р., в розмірі 40 000,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 8 000,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 32 000,00 грн. та понесені судові витрати по справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.11.2025 року головуючою суддею визначено суддя Хараджу Н.В. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11. 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 22.01.2026 року до суду від представника відповідача Талалая А.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» залишити без задоволення. Представник відповідача вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 27.03.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1371-6139 (надалі за текстом «Кредитний договір»). Як стверджує Позивач, відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 8 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 28 днів; промо-ставка 1,75 % в день; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 2,50 % в день. В подальшому, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 07.10.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 66320,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 8000,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 58320,00 гривень. При цьому, Позивач просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 8000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 32000,00 гривень, що разом становить 40 000,00 гривень. Відповідач заперечує проти позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з огляду на таке. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача зокрема, у пункті 1 вказаної статті визначено, що Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Пункт другий вказаної статті конкретизує, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Також, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Таким чином, відповідно до вказаної норми, договір між Продавцем та споживачем товару, є несправедливим за умови того, що породжує значний дисбаланс між тими перевагами (товарами, послугами), що отримує в результаті його укладення споживач, з відповідними зобов`язаннями, що він набуває в результаті. Крім цього, стаття 21 Закону України «Про споживче кредитування» визначає особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит. Пунктом 3 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Договором про відкриття кредитної лінії № 1371-6139, укладеним між Позивачем та Відповідачем, останнім було взято позику у сумі 8000,00 грн., саме вказана сума була набута Відповідачем як споживачем кредитної послуги, у результаті укладення договору, а також становить основну суму боргу, вказаний факт наведений Позивачем у позовній заяві Відповідачем не заперечується. Тим не менш, крім основної суми боргу, Позивач посилається на вимогу щодо сплати заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 4.10. Договору про відкриття кредитної лінії № 1371-6139 нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування Кредитом, тобто 912,5 % річних! Зважаючи на наведене сума заборгованості за відсотками становить 32000,00 грн., що у 4 (ЧОТИРИ) рази перевищує вартість коштів набутих Відповідачем у результаті укладення договору, зважаючи на вище наведене положення вказаного договору суперечать засадам, встановленим у статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить обмеженням, встановленим статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування», а отже вказаний договір порушує принципи розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України (далі - НБУ) та становить більше ніж 15 % простроченого платежу. Зважаючи на вище викладене вимога про сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника (Відповідача), діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. 04.03.2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Мосійчук Альони Ігорівни надійшли додаткові пояснення по справі 686/33915/25. Представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 27.03.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (позивачем) та [PERSON] (відповідачем) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1371-6139 (далі кредитний договір). Згідно з умовами кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 8 000,00 грн. зі строком кредитування на 300 календарних днів, базовий період - 28 днів, промо-ставка 1,75% в день, зі зниженою процентною ставкою 2,50 % в день, стандартною процентною ставкою 2,50 % в день. Вказаний кредитний договір укладений з використанням веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (https://credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «С2846». За п. 2.1, 2.2 договору, кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Згідно з п. 4.1, 4,2 договору загальний розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 8 000,00 грн.. Дата надання/видачі кредиту 27.03.2024. Пунктами 4.10, 4.12 передбачено, що стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користувався кредитом. Строк на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів з моменту нарахування кредиту. Дата повернення кредиту 20.01.2025. Відповідно до п. 4.14, договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (на весь строк кредитування) складає 68 000,00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 8.5 договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, до настання дати повернення кредиту, що встановлена в п.4.12 договору. Відповідач був ознайомлений із паспортом споживчого кредиту та Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CREDOS», які підписані відповідачем 27.03.2023 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «A2846». Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором №1371-6139 загальна вартість кредиту становить 68 000,00 грн. Відповідно до довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через платіжну систему LiqPay на банківську картку № [NUMBER] 27.03.2024 зараховано грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн. Відповідач зі свого боку взяті на себе зобов`язання не виконав, порушив строки погашення кредиту та сплати відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1371-6139 від 27.03.2023, яка станом на 07.10.2025 становить 66 320,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 58 320,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Як зазначає позивач, ним було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника [PERSON] програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у зв`язку із чим заявлено вимоги про стягнення не повної суми заборгованості, а лише її частини, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 26 320,00 грн. Тому позивачем заявлено вимоги про стягнення не повної суми заборгованості, а лише її частини, а саме: простроченої заборгованості за кредитом 8 000,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 32 000,00 грн., а всього 40 000,00 грн. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був підписаний відповідачем із використанням аналога електронного підпису. Сума кредиту була перерахована відповідачу за реквізитами, зазначеними у договорі. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав: отриману суму кредиту не повернув та відсотки за користування кредитом не сплатив. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Матеріалами справи підтверджується факт виконання позивачем у повному обсязі зобов`язань згідно з умовами укладеного договору. Разом з тим, відповідач, користуючись отриманими коштами належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного договору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка становить 66 320,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 58 320,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Однак, оскільки позивач прийняв рішення про застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості, і просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1371-6139 від 27.03.2024 в розмірі 40 000,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 32 000,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, тому саме такий її розмір підлягає стягненню на корить позивача. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідач скористався наданим йому процесуальним правом та подав до суду відзив на позовну заяву. Водночас доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Щодо правомірності укладення кредитного договору. 27.03.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1371-6139 через вебсайт кредитодавця. Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом використання інформаційно-телекомунікаційних систем та підтверджений електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до письмової форми правочину та має таку саму юридичну силу. Перед укладенням договору відповідач мав можливість ознайомитися з усіма його умовами, що були розміщені у відкритому доступі на вебсайті кредитодавця. Підтвердженням прийняття умов договору є використання відповідачем одноразового ідентифікатора під час підписання електронного договору, а також подальше отримання кредитних коштів, що свідчить про його повну та безумовну згоду з умовами кредитування. Таким чином твердження відповідача про його «необізнаність» щодо умов договору є безпідставними та необґрунтованими. Щодо посилання відповідача на статтю 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Представник відповідача у відзиві на позовну заяву помилково стверджує, що умови кредитного договору є несправедливими. Разом з тим сам по собі розмір процентної ставки не може свідчити про несправедливість умов договору, оскільки відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, відповідач: -добровільно звернувся до позивача з метою отримання кредитних коштів; -ознайомився з умовами кредитування та погодився з ними; -отримав грошові кошти та фактично користувався ними. Отже, спірні правовідносини виникли на підставі вільного та добровільного волевиявлення сторін. Верховний Суд у своїй усталеній судовій практиці неодноразово зазначав, що сам по собі розмір процентної ставки за кредитним договором не є підставою для визнання умов договору несправедливими, якщо позичальник добровільно погодився з такими умовами під час укладення договору. Таким чином доводи відповідача щодо нібито несправедливості умов договору є безпідставними та не підтверджуються належними і допустимими доказами. Щодо неправильного застосування статті 21 Закону України «Про споживче кредитування». Представник відповідача у відзиві на позовну заяву помилково застосовує положення статті 21 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначена норма встановлює обмеження щодо розміру неустойки (штрафів та пені), які можуть бути нараховані у разі порушення позичальником зобов`язань за договором споживчого кредитування. Разом з тим у даній справі позивач заявляє вимоги виключно про стягнення: -основної суми кредиту; -процентів за користування кредитом. Проценти за користування кредитом не є штрафною санкцією чи неустойкою, а є платою за користування грошовими коштами відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України. Таким чином проценти за користування кредитом мають правову природу плати за користування коштами кредитодавця, а не відповідальності за порушення зобов`язання. Отже обмеження, передбачені статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування», не поширюються на проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим посилання представника відповідача на зазначену норму є необґрунтованим. Щодо розміру заборгованості. Позивач надав суду розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 07.10.2025 року загальна заборгованість відповідача становить 66 320 грн. Водночас позивач заявляє до стягнення лише частину цієї заборгованості, а саме: -8 000 грн. основний борг; -32 000 грн. проценти за користування кредитом. Таким чином позивач фактично зменшив розмір своїх вимог, що додатково свідчить про їх розумність, добросовісність та відсутність наміру отримати надмірну вигоду. Щодо порушення відповідачем зобов`язань. Відповідно до статей 525, 526 та 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк. Утім, відповідач порушив умови кредитного договору, а саме: -не повернув отримані кредитні кошти; -не сплатив проценти за користування кредитом; -допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином відповідач фактично порушив умови укладеного кредитного договору, що підтверджує правомірність вимог позивача щодо стягнення основної суми боргу та нарахованих процентів. З огляду на зазначені правовідносини, судом встановлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved