Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу сина позивача [PERSON] та [PERSON] , народилася [PERSON] , [INFO] , яка є онукою позивача. Шлюбно-сімейні стосунки між подружжям не склалися. Відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.06.2015 року шлюб було розірвано. 21.06.2023 року позивач отримала сповіщення про те, що 19.06.2023 року її син [PERSON] зник безвісти під час виконання бойових завдань в районі проведення бойових дій поблизу населеного пункту Левадне Запорізької області. [PERSON] , відносно якої вирішується питання про позбавлення її батьківських прав, є колишньою невісткою позивача. Підставою звернення з даним позовом стали ті обставини, що мати дитини практично не піклується про доньку, не цікавиться нею, живе в своє задоволення і не бере участі у її вихованні, не цікавився її успіхами, станом здоров?я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; дуже рідко спілкується з нею; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Як зазначає позивачка, ще 22.08.2019 року її син [PERSON] був змушений звернутися до Звенигородського відділу поліції ГУНП у Черкаській області через перешкоджання відповідачкою у спілкуванні з дитиною. Під час проживання з матір`ю, онука [PERSON] повідомила, що відповідачка виїхала на заробітки до Польщі, залишивши її та двох менших братів на вітчима [PERSON] . У віці восьми років дитина була змушена доглядати за молодшими дітьми. Коли вона разом із сином приїхала забрати онуку, їх не впустили до будинку, однак після залучення поліції дитину було знайдено та повернуто батькові. Дитина перебувала у занедбаному стані, була голодна, брудна, без належного догляду. Відтоді й до початку повномасштабного вторгнення дитина проживала з батьком і бабусею та навчалася у Надлацькому ліцеї. У 2020 році відповідачка приїздила до дитини лише один раз, побула з нею короткий час і знову поїхала. Під час повномасштабного вторгнення, з міркувань безпеки, позивачка та батько дитини прийняли рішення тимчасово відправити [PERSON] до матері у Польщу. За цей час батько дитини був мобілізований, але продовжував підтримувати зв`язок із донькою. У подальшому відповідачка неналежно виконувала обов`язки і за кордоном: залишала дитину без нагляду, у тому числі хворою, на кілька днів саму вдома. З цього приводу соціальні служби тимчасово помістили дитину до дитячого притулку, де вона перебувала чотири дні. Після втручання органів опіки та сплати штрафу відповідачка забрала доньку. Згодом дитина самостійно попросила матір надати доручення на тимчасовий виїзд до України до бабусі, щоб відвідати могилу батька та залишитися з родиною. Після повернення [PERSON] заявила, що не бажає повертатися до матері, і відтоді постійно проживає разом із бабусею. Будинок, у якому проживає дитина, належить чоловікові позивачки на підставі договору купівлі-продажу. Для дитини створено належні побутові умови: облаштовано окрему кімнату, забезпечено меблями, одягом і всім необхідним для навчання та розвитку. Відповідно до довідки від 26.05.2025 року, виданої дирекцією Надлацького ліцею Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] навчається у зазначеному закладі з вересня 2019 року та перебуває на повному утриманні бабусі та дідуся. Цей факт також підтверджується довідкою виконавчого комітету Надлацької сільської ради від 05.10.2025 року №356. Крім того, мати дитини відмовилася приїхати для оформлення паспорта доньки у 14-річному віці, чим унеможливила реалізацію її законних прав. Відповідачка не сприяє отриманню дитиною соціальних гарантій та виплат, передбачених для дітей учасників бойових дій, що також свідчить про її байдуже ставлення до інтересів дитини. Постійне невиконання батьківських обов?язків з боку відповідачки суттєво порушує права дитини на отримання відпочинку та інших виплат як дитині, батько якої є учасником бойових дій. Все вищезазначене також підтверджується письмовими свідченнями сусідів, які можуть бути свідками у судовому засіданні. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки вона нехтує батьківським відношенням до своєї доньки. Нехтування батьківськими обов?язками з боку відповідача, на думку позивача, принижує гідність дитини і в подальшому може привести до негативних наслідків у її житті, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29.10.2025 року було відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 02.12.2025 року. 06.11.2025 року від представника третьої особи [PERSON] надійшло клопотання про залучення органу опіки та піклування Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області для участі у судовому засіданні щодо захисту прав дитину, так як позивач зареєстрована підпорядкованій їм території. Ухвалою суду від 02.01.2026 року було задоволено клопотання третьої особи органу опіки та піклування Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області Ковердяги І.М. та залучено до участі у розгляді даної цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Підготовче засідання відкладене на 29.01.2026 року. 21.01.2026 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про повне визнання позову. Також відповідач просить провести розгляд справи за її відсутності. 21.01.2026 року від представника третьої особи - Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області надійшла заява про відкладення підготовчого засідання та надання додатково строку для надання висновку щодо вирішення спору. Підготовче засідання в зв`язку з неявкою усіх учасників було відкладене на 05.03.2026 року. У підготовчому засіданні 05.03.2026 року позивач [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Просила ухвалити рішення в підготовчому засіданні, оскільки відповідач повністю визнала позов та таке визнання відповідає вимогам закону та не порушує права інших осіб. Судом була заслухана думка неповнолітньої [PERSON] , яка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що мати тривалий час не спілкується з нею та не приділяє уваги її вихованню та забезпеченню. Вона проживає разом з бабусею [PERSON] , яка виховує її та повністю забезпечує усім необхідним. Від представника третьої особи - Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Також орна опіки надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] . Відповідно до ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З`ясувавши обставини справи та перевіривши наявність законних підстав для ухвалення рішення, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.05.2022 року, виданого повторно Новоархангельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] народилась [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 26.01.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 15. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно з рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.06.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.20). 14.11.2015 року мати неповнолітньої [PERSON] , відповідач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище [PERSON] змінилось на « [PERSON] ». Свідоцтво про шлюб видане повторно 07.11.2023 року Консульством України в Гданську (а.с.32). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.10.1988 року, виданого Надлацької сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області,[PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 13.10.1988 року зроблено відповідний актовий запис за № 31. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджує факт родинних відносин між позивачем та неповнолітньою дитиною [PERSON] (а.с.18). Зі сповіщення № 438 від 21.06.2023 року вбачається, що матрос [PERSON] , [INFO] , зник безвісті 19.06.2023 року під час виконання бойових завдань в районі проведення бойових дій поблизу населеного пункту Левадне Запоріжської області (а.с.19). Також вказана обставина підтверджується Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Як вбачається з талону-повідомлення єдиного обліку № 4357 від 22 серпня 2019 року, [PERSON] звертався до відділу поліції Звенигородського району із заявою про те, що громадянин [PERSON] відмовив йому у побаченні та спілкуванні з його донькою [PERSON] (а.с.21). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Надлацької сільської ради № 356 від 06.10.2025 року, [PERSON] , [INFO] , проживає в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] без реєстрації місця проживання з 22.08.2019 року по даний час (а.с.26). З витягу реєстру Надлацької територіальної громади, вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 14.10.2000 року (а.с.27). З довідки виданої директором Надлацького ліцею Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 13.10.2025 року № 215 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 9 класі Надлацького ліцею Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Ученицею вищевказаного закладу зарахована з вересня 2019 року (а.с.17). Відповідно до характеристики, наданої директором Надлацького ліцею Надлацької сільської ради О.Писаковою, [PERSON] працює вчителем української мови та літератури цього ліцею, має вищу кваліфікаційну категорію та педагогічне звання «Старший учитель». Характеризується як професійна, відповідальна, творча особа, користується авторитетом серед колег та учнів. З 2019 року разом із чоловіком виховує внучку [PERSON] , дбає про її навчання, розвиток і виховання, створює належні умови для проживання, формує у дитини моральні цінності та почуття патріотизму (а.с. 28). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 29.01.2026 року позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, ч. 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.п. 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї доньки [PERSON] , не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для нормальних взаємовідносин між матір`ю та дитиною, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан здоров`я, навчання, хоча повинна це робити. При цьому будь-яких перешкод, які б позбавляли можливості відповідача виконувати свій обов`язок по відношенню до дитини, судом не встановлено. Також відповідач надіслала до суду заяву про повне визнання позовних вимог, що підтверджує свідомий характер її поведінки та фактичне невиконання батьківських обов`язків. Визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved