Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

02.02.2026 [PERSON] в особі представника адвоката Галька Р. В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 13.10.2007 сторони уклали шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області за актовим записом № 420. Від спільного подружнього життя [INFO] народився син [PERSON] . З моменту реєстрації шлюбу та по 24.02.2022 сторони проживали разом. Однак, в подальшому позивач виїхав з тимчасово окупованої території, а відповідачка залишилась проживати разом із сином на тимчасово окупованій території. З цього часу сторони проживають окремо, не підтримують жодних подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, вони не знаходять спільної мови в їх подружньому житті. Позивач втратив будь-які почуття любові та поваги до дружини. Просив шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає. Ухвалою від 03.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи (а.с. 19). Заяв по суті справи не надходило. У судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений судом належним чином. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, за відсутності зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України на підставі ч. 1 ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки останнє відоме місце проживання відповідача розташоване на тимчасово окупованій території. Згідно з вищезазначеними положеннями законодавства з опублікуванням оголошення про виклик, яке здійснене 04.02.2026, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 23). Тому, враховуючи, що відповідачка, будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання не з`явилася до суду, не подала відзиву на позовну заяву, а від позивача не надходило заперечень проти заочного розгляду справи, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання) відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив таке. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 13.10.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.10.2007 за актовим записом № 420 (а.с. 11). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 28.02.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 29 (а.с. 12). Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 2022 року у зв`язку з втратою позивачем почуттів любові та поваги до дружини, різними поглядами на подружнє життя. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. За приписами ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому суд вважає, що подальше збереження сім`ї неможливе, у зв`язку із чим шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила власне прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Відповідачка не просила суд відновлювати дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач просив залишити судові витрати за собою. На підставі викладеного,

Outcome: approved