Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

30.12.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 165582 на суму 14 474,00 грн. в електронній формі. 16.04.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 16042025. Відповідно до Реєстру прав вимог № 1 від 16.04.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 1 від 16.04.2025 до Договору факторингу 1, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 24 156,72 грн., яка складається з: 13 522,75 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8 783,94 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 800,00 грн. - заборгованість по комісії; 1050,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Таким чином, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 165582 від 28.12.2024 у розмірі 23 106,72 грн., яка складається з наступного: 13 522,75 грн. - заборгованість за тілом, 8 783,97 грн. - заборгованість за відсотками, 800,00 грн. - заборгованість за комісією, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» докази. Витребувана інформація надійшла на адресу суду 29.01.2026. Представник позивача в позові просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом неодноразово за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача скеровано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками до неї. 05.02.2026 від відповідачки [PERSON] до суду надано письмові пояснення, в яких остання пояснила, що влітку 2024 року загубила паспорт та вказала, що кредитні кошти не отримувала. З метою підтвердження інформації щодо втрати паспорта та шахрайських дій відносно [PERSON] судом скеровано запит до Відділення поліції № 3 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області. Відповідь на запит надійшла до суду 19.02.2026. 12.02.2026 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких представник позивача пояснив, що Договір про споживчий кредит № 165582 від 28.12.2024 підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № e546e61f було введено [PERSON] у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 28.12.2024 о 10:25:05 год., що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та доказом свідомого акцептування Відповідачем оферти Кредитодавця. В договорі зазначені персональні дані Відповідача, які в переважній більшості збігаються із зазначеними даними у додаткових поясненнях, а саме ПІБ, РНОКПП та адреса реєстрації. У свою чергу, доказів того, що персональні дані Відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісним кредитором здійснено перерахування позичених грошових коштів, номер телефону), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені, до Суду не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Також слід звернути увагу на те, що [PERSON] до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій не зверталася. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Отже, Позивачем до Суду надано документи, які свідчать про те, що 28.12.2024 між сторонами укладено договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором на суму 14 474.00 грн., сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, Кредитний договір підписаний Відповідачем з використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що Договір укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідного договору недійсними. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22). Доводи Відповідача правильність таких висновків не спростовують, оскільки не містять доказів, які б підтверджували, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, та, фактично, зводяться до нерозуміння природи договору, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.03.2021 №904/2073/19, не звільняє споживача послуг, як сторону зобов`язання, від його виконання. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010). Звертають увагу суду, що відповідно до Розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», [PERSON] на виконання умов договору здійснювала часткові платежі: 14.01.2025 здійснено платіж у розмірі 2789,34 грн. Зазначать, що [PERSON] не надала суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС», а саме того, що відповідні кошти не зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідачка не позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 28.12.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 165582 на суму 14 474,00 грн. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора e546e61f. Відповідно до п. 2.2. Договору, Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Типом кредиту є кредит. Згідно з 2.2.1. Договору, Сума (загальний розмір) кредиту становить 14474.00 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят чотири грн. 00 коп.) надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 6504.29 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №160493 від 15.11.2024 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 4495.95 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 3473.76 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 330,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Комісія за надання кредиту складає 3 473,76 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 24,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 126 днів з 28.12.2024 (дата надання кредиту) по 03.05.2025. Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 14103.82 грн. (чотирнадцять тисяч сто три грн. вісімдесят дві коп.). Денна процентна ставка складає: 14103.82 грн. (чотирнадцять тисяч сто три грн. вісімдесят дві коп.) / 14474.00 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят чотири грн. 00 коп.) / 126 днів * 100% = 0,7734%/день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 13 366,92% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 28577.82 грн. (двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят сім грн. вісімдесят дві коп.). (п.п. 2.3. 2.9.1). Встановлено, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Відповідно до копії довідки ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» від 30.10.2025, ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім" прийнято до виконання операцію з переказу суми 4 495,95 грн. згідно кредитного договору № 165582 на картку № [NUMBER] , ПІБ клієнта: [PERSON] . На виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ КБ «ПриватБанк» надав інформацію від 18.01.2026 року №20.1.0.0.0/7-260116/66350-БТ відповідно до якої на ім`я [PERSON] , Банком було емітовано картку № [NUMBER] . Також надано виписку по рахунку за період з 28.12.2024 до 02.01.2025 року, з якої вбачається зарахування грошових коштів 28.12.2024 року в сумі 4495,95 грн. Судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором № 165582 від 28.12.2024. 16.04.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 16042025. Відповідно до якого, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора, заборгованість за кредитним договором становить 24 156,72 грн., яка складається з: 13 522,75 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8 783,94 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 800,00 грн. - заборгованість по комісії; 1050,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 1655828 від 28.12.2024 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» за період 04.06.2025-01.11.2025, станом на 01.11.2025 заборгованість не погашена та становить 23 106,72 грн. З договору № 1655828 від 28.12.2024, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС та [PERSON] , вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Посилання відповідача [PERSON] на те, що вона не отримувала кредитних коштів спростовується інформацією наданою АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, згідно відповіді ВП № 3 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області від 18.02.2026 за вих. № 71866-2026 на запит суду, станом на 17.02.2026 згідно бази ІПНП до органів Національної поліції України з офіційною заявою про втрату або викрадення документа (паспорта), або щодо шахрайських дій відносно неї і укладення кредитного договору № 165582 від 28.12.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», [PERSON] не зверталась, будь-яка інформація відсутня. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушила умови договору, зобов`язань не виконала, що виявилося у неповерненні кредитних коштів й стало наслідком звернення ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до суду за захистом своїх прав та інтересів. Згідно частини 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка [PERSON] не надала суду доказів, які б спростовували факт укладання з позивачем кредитного договору, не спростувала розрахунок заборгованості перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», не довела відсутність заборгованості за кредитним договором. Щодо вирішення вимоги про стягнення комісії в розмірі 800,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як встановлено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення комісії в розмірі 800,00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (стаття 3 ЦПК України). На це вказав Верховний Суд у постанові від 16 лютого 2022 року справа № 308/8430/19. Суд звертає увагу, що позивачем вимога про стягнення пені в розмірі 1050,00 грн., яка зазначена в розрахунку заборгованості не заявлялась, тому суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 165582 від 28.12.2024 у розмірі 22 306,72 грн., з яких: 13 522,75 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 8783,97 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025; додаткову угоду № 25770875548 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Соломко О.В.; акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги) №10/09/25-02 від 10.09.2025, з переліком наданих правових та юридичних послуг на суму 7000,00 грн. Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу не надходило. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що позовні вимоги задоволено часткове, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6757,65 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2338,53 грн.

Outcome: partial