Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які продовжують навчання, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до закінчення навчання у навчальних закладах, але не пізніше досягнення дітьми 23 річного віку. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29.05.2004. Від шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. На підставі судового наказу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2021 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на всіх дітей. Донька [PERSON] досягла повноліття та з [INFO] продовжує навчання в Чортківському медичному фаховому коледжу Міністерства охорони здоров`я (денна форма навчання). Вона закінчуватиме навчання - 30.06.2026. Син, [PERSON] досяг повноліття та навчається з 02.09.2024 у відокремленому структурному підрозділі «Сєвєродонецького політехнічного Східноукраїнського національного університету ім. Володимира Даля». Добровільно матеріальну допомогу відповідач на утримання дітей не надає. У зв`язку із чим, позивач звернулась до суду із цим позовом. Ухвалою суду від 23.10.2024 позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позову. Ухвалою суду від 15.11.2024 у справі відкрито провадження, розгляд справи призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Протокольною ухвалою від 13.03.2025 залучено до участі у справ третіх осіб- [PERSON] , [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, клопотань щодо розгляду справи не подав, правом подання відзиву не скористався. Треті особи просили позов задовольнити, просили розгляд справи провести без їх участі. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За ч. 1 ст.78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч. 6 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України) (далі - СК України). Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закону № 2402-III) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці ( ч. 1 ст. 12 Закону № 2402-III). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 199 СК України). До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ч. 2 ст. 201 СК України). Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , виданим управлянням юстиції м.Дніпропетровська 15.02.2005, актовий запис № 160) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , виданим Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управляння юстиції 24.01.2006, актовий запис № 86). [PERSON] є студенткою ІІІ курсу освітньо-профсійної програми «Сестринська справа» Чортківського медичного фахового коледжу Міністерства охорони здоров`я (денна форма навчання). Вступила на навчання 01.09.2023, і закінчуватиме повний курс навчання з денної спеціалізації 30.06.2026, про що зазначено у довідці від 26.09.2024 № 741 Чортківського медичного фахового коледжу. [PERSON] з 02.09.2024 року навчається у відокремленому структурному підрозділі «Сєвєродонецький політехнічний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля» за спеціальністю 274: автомобільний транспорт на 1 курсі денного відділення. Строк закінчення коледжу-30.06.2027, що підтверджується довідкою від 03.10.2024 № 04-05/504, яка видана відокремленим структурним підрозділом «Сєвєродонецький політехнічний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля». Судовим наказом Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2021 з [PERSON] , [INFO] стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі половини від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця на утримання: доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду з 26.04.2021. Позивач вказує, що добровільно відповідач матеріальну допомогу не надає, але діти потребують матеріальної допомоги. У зв`язку з чим просить стягнути аліменти на утримання двох дітей, які продовжують навчатися. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, доказів на спростування наведених позивачем обставин не надав. Суд вважає доведеним належними, допустимими та достатніми доказами наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів до закінчення навчання [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] . За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Оскільки [PERSON] та [PERSON] після досягнення повноліття продовжують навчання, потребують матеріальної допомоги, з огляду на принцип рівності прав та обов`язків батьків в утриманні дитини, враховуючи не надання відповідачем доказів відсутності у нього можливості надання матеріальної допомоги дітям, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими. Позов підлягає задоволенню шляхом стягнення 1/6 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, тобто з 17.10.2024 і до закінчення навчання, [PERSON] , [INFO] , до 30.06.2026; [PERSON] , [INFO] , до 30.06.2027, включно. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір`складає 2422, 40 грн.

Outcome: approved