Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, просить стягнути на свою користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2010 року народження, в розмірі 25% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25 квітня 2025 року і до повноліття дитини. Позивачка посилається на те, що 20 березня 2010 року вона, [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі народилася дитина [PERSON] , 2010 р.н. Дитина проживає разом з нею та її батьками, за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини проживає окремо. Позивачка вказує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити. Так, як відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. 09 лютого 2026 року позивачка подала заяву, у якій просить стягнення аліментів з відповідача здійснювати з березня 2026 року. 03 березня 2026 року до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову. Відповідач у судове засідання не прибув, відкласти розгляд справи не просив. Відповідач є користувачем електронного суду та повідомлення про слухання справи підтверджується Довідкою про отримання документів в електронному суді (ЕС). Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав. Заслухавши позивачку, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 20 березня 2010 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 19 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 07 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області). Згідно з витягом з Реєстру територіальної громади зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , [INFO] , є: [ADDRESS] . Згідно з актом підтвердження фактичного місця проживання, складеним 28 січня 2026 року, [PERSON] , 1988 р.н., разом з батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та донькою [PERSON] , 2010 р.н., прописані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітня [PERSON] знаходиться під опікою та на забезпеченні матері [PERSON] . Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, а також обов`язок, в тому числі, і батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття, визнання відповідачем позову, суд вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивачка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 1211,20 грн на користь держави.

Outcome: approved