Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач ТОВ «Полтаваенергозбут» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за електричну енергію у сумі 4 494 грн. 96 коп. солідарно та судового збору в сумі 3028 грн. в рівних частках по 1 514 грн. Позивач посилається на те, що 01.01.2019 року [PERSON] приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (побутовим споживачам) № 1230756255 на умовах чинного договору про користування електричною енергією № 17020039-6 від 19.08.2004 року шляхом фактичного споживання та оплати електричної енергії за адресою [ADDRESS] . [PERSON] також приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (побутовим споживачам) № 1230756255 шляхом фактичного споживання та оплати електричної енергії за адресою [ADDRESS] . З моменту акцептування вказаного договору в установленому ПРРЕЕ порядку [PERSON] , [PERSON] та ТОВ «Полтаваенергозбут» набули всіх прав та обов`язків за Договором і несуть відповідальність за їх невиконання згідно з умовами договору. Отже, з 01.01.2021 року по 01.05.2021 року відповідачі споживали електричну енергію, а оплату за неї не здійснювали, чим порушили свої зобов`язання по договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 4 494 грн. 96 коп. З цих підстав, звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 23 травня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін . 16.07.2025 року до суду надійшло клопотання [PERSON] про надання їй інформації позивачем. Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року у задоволенні заяви [PERSON] про роз`яснення ухвали Шевченківського районного суду міста Полтави від 23 травня 2025 року про відкриття провадження по справі відмовлено. 14.11.2025 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких вона повідомила, що нею надаються докази по клопотанню [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с.137). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи шляхом направлення рекомендованого листа за місцем реєстрації, однак останні повернулись до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.121-123, 130-133), що є належним повідомленням згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України . Також [PERSON] отримала судову повістку на 11.03.2025 року на 09.00 під особистий підпис (а.с.129), що є належним повідомленням відповідно до п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Враховуючи положення ст. 223 ЦПК України, суд не встановив підстав для відкладення судового засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , яка зареєстрована у вказаній квартирі разом із дочкою [PERSON] , що слідує із довідки КП «ЖЕО № 2» МПР від 09.05.2025 року № 691 (а.с.19). Постановою №1268 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕЕКП) від 26.10.2018 року на ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, а саме: виконання функцій постачальника універсальних послуг. У відповідності до п. 2. та п. 7 Постанови № 312 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року та п. 3.1.5. «Правил роздрібного ринку електричної енергії», що затверджені даною постановою - укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. 01.01.2019 року відповідач [PERSON] приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (побутовим споживачам) № 1230756255 на умовах чинного договору про користування електричною енергією № 17020039-6 від 19.08.2004 року шляхом фактичного споживання та оплати електричної енергії за адресою [ADDRESS] , на підставі чого відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . 01.01.2019 року відповідач [PERSON] приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (побутовим споживачам) № 1230756255 шляхом фактичного споживання та оплати електричної енергії за адресою [ADDRESS] , Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, розташованих за адресою: [ADDRESS] , за ІЕС-кодами, зазначеними у заяві-приєднання, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та обраної комерційної пропозиції, яка є Додатком 3 до цього Договору. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 № 312 затверджено форму заяви-приєднання. Згідно п. 2 вказаної Постанови укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднанняза формою, наведеною у додатку до цієї постанови. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами - ТОВ «Полтаваенергозбут» та [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини з надання послуг постачання електричної енергії, за яким постачальник ТОВ «Полтаваенергозбут» продає електричну енергію споживачам [PERSON] та [PERSON] для забезпечення потреб електроустановок споживачів, розташованих за адресою: [ADDRESS] , а споживачі оплачують постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснюють інші платежі. Але вказаний договір відповідачами не виконано, заборгованість в повному обсязі не погашено. Станом на 01 травня 2025 року розмір заборгованості відповідачів перед ТОВ «Полтаваенергозбут» склала 4 494, 96 грн. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав розрахунок вказаної заборгованості, що виконаний на підставі даних АТ «Полтаваобленерго» щодо споживання електричної енергії (а.с. 5,18). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 4 494, 96 грн. солідарно. Доводи відповідача [PERSON] , викладені у її зверненнях, претензіях, заявах та скаргах суд відхиляє, як безпідставні та необґрунтовані. Так, довідка надана до матеріалів справи (а.с.52), в якій жителі будинку у [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вказали, що [PERSON] з 2019 року мешкає в іншому місті, не є допустимим та належним доказом, який би підтверджував викладені у ній обставинам, оскільки особи, які її підписали, не ідентифіковані та у довідці відсутні об`єктивні дані про не проживання [PERSON] за вказаною адресою. З огляду на викладене, вказаний доказ судом до уваги не приймається. Твердження про наявність у матеріалах справах пустого договору не спростовує укладення між сторонами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (побутовим споживачам) № 1230756255, шляхом фактичного споживання та оплати електричної енергії. Солідарний обов`язок споживачів за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг встановлений ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , а тому заперечення відповідача в цій частині є неспроможними, оскільки випливають прямо із Закону. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 3028 грн. грн. Оскільки позов судом задоволено в повному обсязі, з відповідачів на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути на відшкодування витрат зі сплати судового збору 1514 грн. пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог (3028 грн. / 2 = 1514 грн).

Outcome: approved