Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа: АНВП "Візит" про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Позов обґрунтований тим, що згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №920413 від 19 січня 2006 року, виданого на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації за №114 від 25 лютого 2004 року [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 2,0393 га, кадастровий номер 0524885900020020097, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташовувалася на території Рибчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області (на даний час - на території Уланівської сільської ради). Вказаний державний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та права постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010685900006. Разом з тим, на даний час, при зверненні до державного реєстратора для реєстрації договору оренди належної позивачці земельної ділянки з?ясувалося, що 23 квітня 2019 року за відповідачкою - [PERSON] також було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,0393 га з кадастровим номером 0524885900020020097, тобто відбулося дублювання (накладка) кадастрового номера та земельної ділянки. Окрім того, 23 квітня 2019 року, відносно вказаної земельної ділянки державним реєстратором виконавчого комітету Хмільницької міської ради, було зареєстровано договір оренди землі між [PERSON] та агропромисловим науково-виробничим підприємством "Візит", який був укладений 08 квітня 2019 року. Наведені обставини стали відомі позивачці із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна від 06 листопада 2025 року. За таких обставин, позивачка просить скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,0393 га, кадастрований номер 0524885900:02:002:0097 та рішення державного реєстратора щодо земельної ділянки площею 2,0393 га., кадастровий номер 0524885900:02:002:0097, прийнятого на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та АНВП "Візит". Ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено строк для подачі відзиву на позовну заяву. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій визнала позовні вимоги. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань не надходило. У минулому судовому засіданні судом приєднано до матеріалів справи копію Державного акту на право власності на земельну ділянку належного [PERSON] . Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши подані ними письмові докази, надавши їм оцінку, дійшов наступного висновку. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №920413 встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,0393 га з кадастровим номером 0524885900020020097, що на території Рибчинецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, яка була надана останній на підставі розпорядження Хмільницької районної державної адміністрації від 25 лютого 2004 року №114 (копія на а.с.4-5). Відомості про належність відповідачці [PERSON] тієї ж земельної ділянки площею 2,0393 га, кадастрований номер 0524885900:02:002:0097 та реєстрація договору оренди землі між [PERSON] та агропромисловим науково-виробничим підприємством "Візит", який укладений 08 квітня 2019 року підтверджується відомостями внесеними до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, дата реєстрації 23.04.2019, підстава рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритттям розділу), індексний номер: 46671168 від 26.04.2019 (копія на а. с. 6-7). Разом з тим, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,0527 га з кадастровим номером 0524885900020010074, що на території Рибчинецької сільської ради Хмільницького району (а.с. 29) З відповідді управління ЦНАП Хмільницької міської ради вбачається, що виправити допущену державним реєстратором помилку можливо лише на підставі рішення суду (а.с. 32-33) Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч. 1 ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15, частина перша статті 16 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, ними можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частини перша, друга статті 16 ЦК України). Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6, 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Разом з тим державній реєстрації підлягає заявлене право, державна реєстрація якого здійснюється суб`єктом державної реєстрації прав не за власною ініціативою, а на підставах, установлених законом, зокрема за заявою про державну реєстрацію прав, поданою особою, за якою здійснюється реєстрація права. Тобто відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають саме між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. При цьому, навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача. Зазначена права позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.02.2020, справа № 915/572/17. Оцінюючи подані докази, встановлено, що державним реєстратором реєстрація речового права здійснювалась на підставі відомостей з Державного реєстру земель та внесено відомості про земельну ділянку належну позивачці за відповідачкою Окрім того, 23 квітня 2019 року, відносно вказаної земельної ділянки державним реєстратором виконавчого комітету Хмільницької міської ради, було зареєстровано договір оренди землі між [PERSON] та агропромисловим науково-виробничим підприємством "Візит", який був укладений 08 квітня 2019 року. Тобто, договір оренди земельної ділянки належної позивачці [PERSON] , укладено з відповідачкою [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Враховуючи вказані обставини, а також визнання позову відповідачем,суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене та керуюсиь ст. ст. 15, 16, 21, 316-319, 328 ЦК України, ст.ст. 152, 158 ЗК України, ст. ст. 12, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved