Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 10 971 грн 74 коп. Обґрунтовані позовні вимоги тим, що 07.09.2023 о 16:00 на автодорозі Полтава-Олександрія сталася ДТП за участю автомобілів ВАЗ днз [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] та DAF А11861МІ, який належить ТОВ ОТП Лізинг. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.09.2023 по справі про адміністративне правопорушення №399/687/23 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №FA-00034006 в.ід 12.11.2018. Страхувальник своєчасно звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про настання події від 07.09.2023 та із заявою на виплату страхового відшкодування від 23.01.2024, яку розглянуто, пошкодження автомобіля DAF визнано страховим випадком у зв`язку з чим на підставі акта огляду транспортного засобу (дефектна відомість), рахунку на передоплату №2400007 від 19.01.2024, страхового акта №01838/01/924 від 24.01.2024 та розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату суми стразового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу DAF у розмірі 29098, 31 грн. Наводячи положення законодавства позивач зазначав, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом №АТ2853224. Таким чином, за вирахуванням зносу ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатила на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 18126,57 грн згідно з платіжної інструкції. Посилаючись на ч.1 ст. 993, ч.1 ст. 1194 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування», зазначали, що позивач отримав право вимоги та відшкодування. Сума виплат страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу складає 29098, 31 грн 18126, 57 грн=10971,74. Ухвалою суду від 26.11.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 16.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий засобами Укрпошти у визначений законом строк, в якому просили відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечення обґрунтовані тим, зокрема, що позов не визнали повністю, аргументи наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог не відповідають положенням діючого законодавства та не підтверджені належними доказами, а додані документи містять суперечливу інформацію, заявлені до відшкодування суми є необґрунтованими, позов подано до неналежного відповідача. Зазначали, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з Полісом АТ №002853224 з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну у розмірі 160000 грн. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у даному спірному випадку врегульовані ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Посилаючись на норми вищезазначеного закону та судову практику ВС зазначали, що шкода повинна бути покрита в повному обсязі страховою виплатою, тому, якщо різниці немає між сумою страхового відшкодування та сумою завданої шкоди, то в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Та, вважали, що обов`язок щодо відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці. Відзначили, що заявлена позивачем до стягнення сума відшкодування 10971,74 не перевищує страхової суми 160000 грн, яка є лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого згідно з полісом АТ №002853224, а тому обов`язок щодо відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП повинен нести страховик. Вважали, що відповідач виконала вимоги законодавства щодо обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту, повною мірою та своєчасно здійснено оплату передбачених договором страхових платежів, а тому в даній справі пенсіонерка [PERSON] є неналежним відповідачем. Навели суперечливість інформації в доданих позивачем до позовної заяви документах (розділ ІІ); незаконність включення до суми відшкодування суми ПДВ (розділ ІІІ). Позивач отримав відзив 11.12.2025 про що свідчить відстеження по штрих-коду листа із сайту Укрпошта. Строк для подання відповіді на відзив встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі триденний з дня отримання відзиву. Тобто, строк для подання відповіді на відзив становив до 15.12.2025 включно з урахуванням положень ч.3 ст. 124 ЦПК України. Позивачем подано відповідь на відзив 30.12.2025, тобто з пропущенням строку на його подання. Клопотання про продовження такого строку (ч.2 ст. 127 ЦПК України) до суду не надходило та з ініціативи суду такий строк не продовжувався. Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищезазначене, суд залишає відповідь на відзив без розгляду. Ознайомившись із позовною заявою, відзивом на позов, дослідивши матеріали справи суд доходить наступного висновку. Із копії постанови Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.09.2023 судом встановлено, що [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. Фабула справи: 07.09.2023 о 16:40 год. на автодорозі Полтава-Олександрія водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ217030 днз [NUMBER] після обгону не переконалась, що це буде безпечно та що своїми діями вона не створює перешкоду транспортному засобу, якого обганяла, чим порушила вимоги п.14.2 ПДР України. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постанова набрала законної сили 10.10.2023. Із заяви про настання події судом встановлено, що останню подано до страхової групи ТАС 07.09.2023, зазначені обставини випадку, наведене схематичне зображення та перелік пошкоджень передня права (низ) частина автомобіля. Пошкоджений автомобіль на ходу. Отримано заяву 12.09.2023 вх. №483. Із акта огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 19.11.2023 встановлено, що пошкодження наявні: передня частина передній бампер; підніка права в зборі (2 частини); накладка правої пер. ПТФ; правий повторювач повороту; кронштейн. Із копії генерального договору від 12.11.2018 добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку №FA-00034006 судом встановлено, що останній укладений між ПрАТ «СГ «ТАС» (Страховик) і ТОВ «ОТП Лізинг» (Страхувальник), згідно з яким Страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити на умовах цього договору виплату страхового відшкодування Страхувальнику або Вигодонабувачу або Третій особі, а Страхувальник зобов`язується сплатити страхову премію у визначені терміни та виконувати інші умови договору. Предмет договору визначений у п.1.1 договору. У бордеро №04-23 від 23.03.2023до Генерального договору добровільного страхування №FA-00034006 від 12.11.2018 за порядковим номером 47 наявне страхування Транспортного засобу DAF [NUMBER] . Автомобіль DAF [NUMBER] зареєстрований за ТОВ «Транскомгруп». Згідно з полісом АТ 002853224 по транспортному засобу [NUMBER] ВАЗ 217030 встановлено, що ліміт за шкоду майну складає 160000 грн. Страхова компанія ТДВ СК «Альфа-Гарант». ТОВ «ОТП Лізинг» подало до Страхової групи «ТАС» 23.01.2024 заяву на виплату страхового відшкодування по полісу FA-00269996 по страховому випадку, який стався 07.09.2023 з автомобілем DAF XF 460 FT FI1861 МІ, що належить ТОВ «ОТП Лізинг» в сумі 35997,55 грн. Рахунок на передплату №240007 від 19.01.2024 на суму 35997,55 грн з ПДВ. Згідно з страховим актом №01838/01/924 від 24.01.2024 сума страхової виплати складала 29098,31 грн., розрахунок сум страхового відшкодування наведений у додатку 1 до вказаного акта, в якому, зокрема, у рядку «Коефіцієнт зносу замінених складових» відсутні будь-які дані. Згідно з платіжної інструкції №13737 СГ ТАС перераховано отримувачу Транскомгруп 29098,31 грн, як страхове відшкодування по договору 25.01.2024. Згідно з платіжної інструкції №46056 ТДВ СК «Альфа-Гарант» перераховано отримувачу СГ ТАС 18126,57 грн страхового відшкодування в порядку регресу зг. страх. акту № ЦВ/23/4963 за дог.страх. №АТ-0002853224 від 17.01.2023. Без ПДВ. За положеннями ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинний на момент ДТП та перерахування страхових виплат), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092 фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором) набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно, від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Відповідна позиція також була викладена Верховним Судом в постанові від 02 жовтня 2024 року у справі №175/4710/16. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Отже, як видно з матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ВАЗ днз [NUMBER] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом АТ №2853224. Зі змісту позовної заяви видно, що остання, з вирахуванням зносу, виплатила на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 18126,57 грн без ПДВ, згідно з вищезазначеної платіжної інструкції. При цьому доказів того, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатила позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 18126,57 грн замість 29098, 31 грн саме через те, що вирахувано суму зносу, суду не надано. Не містить таких доказів і розрахунок суми страхового відшкодування, який є додатком до Страхового акту №01838/01/924 від 24.01.2024, де у рядку коефіцієнт зносу замінених складових, будь-які дані, відсутні. При цьому, страховий акт №ЦВ/23/4963 за договором страхування № АТ-0002853224 від 17.01.2023, дані про який зазначено у платіжній інструкції №46056, суду не наданий. Докази коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу (його складників) суду не наданий. За положеннями ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги не є доведеними належними та допустимими доказами. З приводу заперечень відповідача наведених у відзиві судом зазначається наступне. Враховуючи заявлені предмет та підстави позову, встановлені обставини справи, наведені положення законодавства та судової практики, судом зазначається про належність відповідача у даній справі. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У даній справі обставини вчинення відповідачем адміністративного правопорушення встановлені постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.09.2023, яка набрала законної сили 10.10.2023, а тому в силу вищенаведеної норми процесуального закону не доказуються при розгляді даної справи, де особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності є відповідачем. Позивачем суду не надані докази виконання вимог п.34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який був чинний на момент ДТП та перерахування страхових виплат). З приводу заперечень відповідача щодо незаконності включення до суми відшкодування суми ПДВ судом зазначається, що позивачем не надані до позову докази фактичного здійснення ремонту автомобіля та чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. Крім цього, суд бере до уваги те, що страхове відшкодування СГ ТАС в розмірі 18126,57 грн здійснене ТДВ СК «Альфа-Гарант» без ПДВ. Враховуючи вищезазначене, у задоволенні позову слід відмовити з підстав його недоведеності належними та допустимими доказами. При цьому, суд, вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини стаття 6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені. При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. В порядку визначеному ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача. При складенні повного рішення, суд застосовує положення другого речення ч.5 ст. 268 ЦПК України та, зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі 1519/2-5034/11.

Outcome: dismissed