Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Від ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надійшла позовна заява, яку в подальшому (заява від 30.12.2025) було уточнено, до [PERSON] та [PERSON] з вимогами: стягнути з [PERSON] , [INFO] , 25 342,80 грн основного боргу, 2 439,51 грн інфляційних втрат, 654,08 грн 3 % річних, а всього 28376,40 грн; стягнути з [PERSON] , [INFO] , 12 671,40 грн основного боргу, 1 219,76 грн інфляційних втрат, 327,04 грн 3 % річних, а всього 14 188,20 грн, судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі є суб`єктами користування послуг (індивідуальними споживачами), які надаються ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго". Взаємовідносини між позивачем та відповідачами врегульовано індивідуальними договорами про надання послуг, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності 01.12.2021. За період з 01.12.2021 по 01.01.2025 за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за надані послуги, яка складає 38 014,19 грн, 3 % річних в сумі 891,13 грн та інфляційні втрати в сумі 3 659,27 грн, а всього 42 564,59 грн. Відповідачі, користуючись наданими послугами, не виконали зобов`язання щодо своєчасної та в повному обсязі їх оплати. Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 28.08.2025 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гайтоти І.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне: Позовні вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а отже у задоволенні позову до [PERSON] має бути відмовлено у повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю. Відповідно до позовної заяви позивач прохає стягнути заборгованість за період з 01.12.2021 по 01.01.2025 за адресою [ADDRESS] , у розмірі 38 014,19 грн. Жодного індивідуального договору з Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на комунальні послуги з постачання теплової енергії відповідач не підписувала. В позовній заяві зазначено, що індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01 грудня 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі Договір), текст яких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua. Відповідно до Договору текст якого розміщено на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua, зазначено, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заявиприєднання, сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуги. Отже, в даному випадку факту приєднання [PERSON] до умов індивідуального договору (акцептування договору) не було, так як жодних дій, зазначених вище, матеріали справи не містять. Позивачем до позовної заяви не додано Договір, на який посилається та який розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua, як стверджує позивач. Також не підлягають до задоволенні і позовні вимоги щодо стягнення індексу інфляції за період з 21.01.2024 по 01.01.2025 у розмірі 3 659,27 грн та 3% річних у розмірі 891,13 грн, так як не доведено позивачем наявність договірних зобов`язань з Відповідачем та як наслідок суми основного боргу, на яку нараховано індекс інфляції та 3% річних. Отже, позовні вимоги Позивача є недоведеними, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження заборгованості, яку прохає стягнути Позивач не має, а тому в задоволенні позову до [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі. Відповідно до позовної заяви Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.12.2021 по 01.01.2025. В свою чергу з позовом до суду Позивач звернувся тільки 31.01.2025. Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» пропущено строк позовної давності звернення до суду. Беручи до уваги вищевикладене просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги, а саме за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в сумі 42564,59 грн. у повному обсязі. 28.08.2025 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гайтоти І.М. надійшла заява про застосування строків позовної давності. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 03.09.2025 від представника позивача Посенко А.О. надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності. На обґрунтування якої зазначено, що 28.08.2025 підприємством було отримано заяву про застосування строку позовної давності від представника відповідача Гайтоти І.М. Позивач не погоджується з доводами, викладеними представником відповідача у заяві про застосування позовної давності до заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних з наступних підстав. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась підприємством щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. За розрахунком позивача, відповідачам нарахована заборгованість починаючи з грудня 2021 року. При цьому, жодного разу відповідачі не здійснювали оплату житлово-комунальних послуг за встановленими тарифами, в установленому розмірі. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набув чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У Постанові від 07.09.2022 у справі № 679/1136/21 Верховний Суд зазначив, що у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX у зв`язку з військовою агресією РФ проти України було введено воєнний стан, дію якого було неодноразово продовжено. Відповідно до п.19 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК в редакції закону №540-IX, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, заборгованість за період з 01.12.2021 по 01.01.2025 знаходиться у межах строків позовної давності та підлягає стягненню. Враховуючи вищевикладене, підприємство вважає, що заперечення викладені у заяві про застосування строку позовної давності є безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги підприємства правомірними та такими, що підлягають до задоволення. 17.11.2025 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гайтоти І.М. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначено обставини, аналогічні зазначеним нею у відзиві на позовну заяву. 30.12.2025 від представника позивача Посенко А.О. надійшли заперечення на додаткові пояснення у справі. З додатковими поясненнями на позовну заяву позивач не погоджується в повному обсязі з огляду на наступне. Квартира відповідачів розташована в багатоквартирному житловому будинку, який централізовано опалюється від котельні Левада - 4, що розташована у м. Полтаві. За вказаний період, а саме з 01.12.2021 по 01.01.2025 за адресою: [ADDRESS] підприємством надавалися послуги з постачання теплової енергії безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Отже, за вказаною адресою позивачем було надано комунальні послуги, зворотного відповідачем доведено належним чином не було. 01.10.2021 набрали чинності постанови Кабінету Міністрів України № 1022 та № 1023 від 08.09.2021, якими затверджено типові публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та про надання послуг з постачання гарячої води. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Текст договору на послугу з постачання теплової енергії розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua/. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Станом на 01.12.2021 співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] не повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення щодо вибору моделі договірних відносин і не уклали з підприємством відповідний договір на послугу з постачання теплової енергії та надання послуг з постачання гарячої води. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. З огляду на наведені вище норми чинного законодавства та зважаючи на те, що надання послуг з постачання теплової енергії підприємством «Полтаватеплоенерго» не припинено та здійснюється безперервно свідчить проте, що відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії. Таким чином, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачами з 01.12.2021 вважається укладеним Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (- далі Договір) приєднання і опубліковані на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/., відповідно є у вільному доступі, окрім того вказані договора додані до позовної заяви, як належний доказ. З моменту набуття чинності нових публічних догорів приєднання втратили чинності всі договори, укладені до 01.12.2021. На сьогодні Договір є чинним, в судовому порядку не оскаржувався. Отже, підставою стягнення заборгованості за комунальні послуги з відповідачів є Індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.12.2021. Особовий рахунок на підприємстві № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відкрито на [PERSON] . У житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , у якому є квартира з індивідуальним опаленням, обсяг розподіленої теплової енергії, спожитої на опалення опалюваних квартир, в тому числі і квартири [ADDRESS] , не оснащених приладами розподільного обліку, складається з обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, та обсягу спожитої теплової енергії на опалення квартири. Щомісячна сума нарахування умовно-постійної частини плати по квартирі [ADDRESS] складає 541,32 грн. Також, відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з 01.12.2021 щомісяця проводиться нарахування плати за абонентське обслуговування за послугу з постачання теплової енергії: - 29,38 грн/міс (з урахуванням витрат на обслуговування та заміни вузлів комерційного обліку). Враховуючи вищевикладене, підприємство вважає, що заперечення, викладені у додаткових поясненнях, є безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги підприємства правомірними та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 26.02.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовну заяву, просила врахувати всі доводи, зазначені у запереченнях на додаткові пояснення. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав у розмірі, пропорційному до його частки у праві власності на квартиру. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Гайтота І.М. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачка [PERSON] не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Судом встановлено, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.12.2021 по 01.01.2025 надавало послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] зареєстрована такою, що проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 13.06.2024 зареєстрований таким, що проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла 16.10.1998, квартира за адресою: [ADDRESS] , належала на праві приватної спільної сумісної власності, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Полтави від 28.03.2012 позов [PERSON] до Полтавської міської ради, треті особи по справі: [PERSON] , Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Полтаві ради, про встановлення ідеального розміру часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано, що розмір ідеальної частки, що належав [PERSON] як співвласниці квартири [ADDRESS] , складав 1/3 частку. Визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, після смерті [PERSON] , в розмірі 1/3 квартири [ADDRESS] . Визнано, що внаслідок прийняття спадщини, для [PERSON] належить 2/3 квартири [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 10.04.2012. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , становить: [PERSON] 2/3 частини, [PERSON] 1/3 частини. Згідно із актами приймання приладів обліку теплової енергії на комерційний облік №241Ж від 02.09.2019, 02.10.2023, представником ПОКВПГГ «Полтаватеплоенерго» прийнято на комерційний облік прилад обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] з 26.04.2023 по 26.04.2027, вузол обліку введено в експлуатацію (акт допуску до експлуатації комерційного вузла обліку теплової енергії №241Ж після проведеної держповірки від 22.07.2015). З інформації про розмір опалювальних площ приміщень житлового будинку за адресою [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 по 31.12.2024, вбачається що площа квартири [ADDRESS] з централізованою системою опалення складає 48,9 м.кв. Підприємство ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідачів за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується, також, інформацією щодо обсягів теплової енергії, спожитої на опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , за період з грудня 2021 року по грудень 2024 року За змістом ст. ст. 319 та 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв`язку із невиконанням зобов`язання щодо сплати наданих послуг згідно із розрахунками, наданими позивачем, за період з 01.12.2021 по 01.01.2025 за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за надані послуги, яка складає 38 014,19 грн. За частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За частиною 1статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4статті 267 Цивільного кодексу України). Частинами 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2»в Україні встановлено карантин з 12.03.2020 року, який діяв до 30.06.2023 року. Таким чином, строк позовної давності було продовжено на період дії карантину. Крім того, відповідно до п. 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. У зв`язку з викладеним, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020№ 540-IX, тобто з 02.04.2020 діяли положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану в Україні. Позивач, звернувшись до суду із позовною заявою, просить стягнути з відповідачів заборгованість, яка виникла за період з 01.12.2021 по 01.01.2025 у розмірі 38 014,19 грн, таким чином, розрахунок заборгованості здійснений у межах строку позовної давності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що строк звернення з позовом до суду не пропущено. Одночасно, у зв`язку із простроченням невиконання зобов`язань щодо сплати наданих послуг у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано за період з січня 2024 по грудень 2024 індекс інфляції в сумі 3 659,27 грн та 3% річних за період з 21.01.2024 по 31.12.2024 в сумі 891,13 грн. Представником позивача у заяві про уточнення позовних вимог допущено арифметичну помилку щодо розміру 3 % річних, які позивачем нараховано за період з 21.01.2024 по 31.12.2024 в загальній сумі 891,13 грн, а саме про стягнення з [PERSON] 654,08 3 % річних та з [PERSON] 327,04 грн 3 % річних, тоді як вірно пропорційно частці кожного відповідача у належному їм майні повинно бути 594,09 грн з [PERSON] та 297,04 грн з [PERSON] . При цьому, загальна сума заборгованості з урахування індексу інфляції та 3 % річних за вищевказані періоди не зміниться та становить 42 564,60 грн. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачі належним чином не виконують своїх обов`язків по сплаті коштів за послуги постачання теплової енергії, суд доходить висновку про стягнення в відповідачів заборгованості за надані послуги, інфляційних та 3 % річних пропорційно частці кожного у належному їм майні, а саме з [PERSON] 28 376,40 грн (42 564,59*2/3=28 376,40) та [PERSON] 14 188,20 грн (42 564,59*1/3=14 188,20). Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а тому стягує з відповідача [PERSON] 2 018,67 грн та з відповідача [PERSON] 1 009,33 грн на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" судові витрати по справі у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved