Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Харкова із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович, АК ТБ «Приватбанк», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в серпні 2025 р. позивач дізналася про існування виконавчого провадження № 63926338, відкритого 15.12.2020 року на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної приватним виконавцем Близнюковим Юрієм Володимировичем. Провадження відкрито з метою примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем (далі за текстом - приватний нотаріус) та зареєстрованого за № 10993 від 05.11.2020 року. Як позивачеві стало відомо, відповідач звернувся до приватного нотаріуса за отриманням виконавчого напису щодо стягнення з позивача грошових коштів, які відповідач вважає заборгованістю за договором кредитування. Відповідно до змісту згадуваної постанови виконавчим написом пропонується стягнути з позивача на користь відповідача грошові кошти у розмірі 17500 грн. Так вказаним виконавчим написом нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ -КАПІТАЛ» як такі, що є безспірні та стягнути з позивача зазначені кошти. Стягувач пред`явив до виконання виконавчий напис до Приватного виконавця, про що позивачці стало відомо у серпні 2025 року у зв?язку із арештом банківського рахунку. Водночас із тим, зміст виконавчого провадження, розміщений на сайті АСВП, не містить відомостей про підписання позивачкою кредитного договору або про його нотаріальне посвідчення. Також зі змісту виконавчого документу, розміщеного на сайті АСВП, було встановлено, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1 172. Разом із тим, скориставшись наданим виконавцем ідентифікатором доступу до матеріалів виконавчого провадження № 63926338, позивачем було отримано відомості про винесення приватним виконавцем низки постанов щодо стягнення з позивачки грошових коштів в межах даного виконавчого провадження. Позивач вважає дії відповідача незаконними та вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з огляду на та, що він був зробленений з порушенням приписів ЗУ «Про нотаріат» в частині наявності необхідних для вчинення такої дії документів, а також те, що виконавчий напис зроблено без надання оцінки щодо безспірності стягування. Вказала, що ніяких кредитних договорів з відповідачем на отримання кредиту не укладала, обов?язків зі сплати запропонованих у виконавчому написі сум на себе не брала, про існування таких сум заборгованості не повідомлялася жодним чином. Будь-яких даних про заборгованість перед відповідачем не отримувала та даного боргу не визнає, що виключає безспірність такого боргу. Так само і відповідач не може надати відомості про повідомлення позивача про такі факти або про наявність боргу перед такою фінансовою структурою, про що позивачеві не повідомлялося. Водночас із тим, зі змісту АСВП випливає, що виконавчий напис нотаріуса здійснено на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Позивач вказує на незаконність дій відповідача та необхідність визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне. 1)???Виконавчий напис зроблено з порушенням приписів ЗУ «Про нотаріат» в частині наявності необхідних для вчинення такої дії документів. 2)???Виконавчий напис зроблено без надання оцінки щодо безспірності стягування. Позивач ніяких кредитних договорів з відповідачем, в результаті яких утворилася згадувана заборгованість не заключала, кошти від цієї фінансової установи не отримувала. Жодних даних про заборгованість перед відповідачем позивач не отримувала та даного боргу не визнає, що виключає безспірність такого боргу. Так само і відповідач не може надати відомості про повідомлення позивача про такі факти або про наявність боргу перед такою фінансовою структурою або визнання позивачем такого боргу. Вказала, що відповідачем не було надано нотаріусу належним чином оформленого кредитного договору. Також зазначила, що у нотаріуса були відсутні докази безспірності заборгованості. Ухвалою суду від 22 серпня 2025 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 10993. Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року відкрито провадження по справі у спрощеному позовному порядку з повідомленням(викликом) сторін. Позивача у судове засідання не заявилася, повідомлялася належним чином, причини неявки не вказала. Представник відповідача у судове засідання не заявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзиву та заперечень на позовну заяву не надавав, причини неявки не вказав. Треті особи до суду не з`явилися, повідомлені належним чином. У відповідності до ч.1, 3 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю вказаних осіб за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. від 15.12.2020 було відкрито виконавче провадження ВП №63926338 з виконання виконавчого напису №10993 від 05.11.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. За вказаним виконавчим написом звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 2172276 від 15.02.2019. Відповідно дост.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2021 №296/5 (далі - Порядок), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2 Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», внесено зміни до Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Разом з тим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Із матеріалів справи вбачається, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, доказів зворотного відповідачем суду не надано. Відповідно до п.п.3.1, 3.2, 3.4, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей87,88Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.06.2019 по справі №750/1627/18 належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. У відповідності до частини 1статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що відповідачем не надано підтверджень безспірності заборгованості боржника, що в сукупності з порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв`язку із викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 1816,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved