Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

29.12.2025 року директор товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» Хлопкова М.С. в системі «Електронний суд» звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позову посилалася на те, що 30.07.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 148147 на суму 15585,00 грн., у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, діючи свідомо та добровільно, без будь-якого примусу чи тиску, виявила намір отримати кредитні кошти та здійснила реєстрацію на офіційному веб-сайті кредитодавця. Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів кредитодавця розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Зокрема, згідно з правилами, до укладення кредитного договору, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано Паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору. Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті Кредитодавця, відповідач пройшла процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію позичальника на підставі отриманих від неї відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами кредитного договору. Позичальник приєдналася до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом 8ce2f189. Наявність електронного підпису відповідача підтверджує її волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України. На виконання умов кредитного договору, 30.07.2024 року Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] , яку вона вказала у заяві при укладенні кредитного договору, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач прийняла пропозицію Первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується довідкою про перерахування коштів. 16.04.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 16042025, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 07.05.2025 року до Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 року та акту приймання-передачі реєстру прав вимог №2 від 07.05.2025 року до Договору факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 14994,22 грн. Нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалося виключно первісним кредитором. Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та не повертала наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором. Відповідно загальна сума заборгованості перед позивачем за кредитним договором становить 14994,22 грн., яка складається з 10022,17 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4372,05 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 600,00 грн. заборгованість по комісії. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 148147 від 30.07.2024 року у розмірі 14994,22 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В судове засідання представник позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» не з`явився, однак представник Хлопкова М.С. в позовній заяві просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилася та про причини своєї неявки суду не повідомила, а також не подала відзив на позов. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з огляду на таке. Судом встановлено, що 30.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір №148147, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Позивачем до матеріалів позову долучено паспорт споживчого кредиту до Договору про споживчий кредит № 148147 від 30.07.2024 року, з якого вбачається, що сторонами погоджено тип кредиту, сума/ліміт кредиту 15585,00 грн.; строк кредитування 126 днів; процентна ставка 330,00 % річних; тип процентної стави фіксована; комісія за надання кредиту складає 3584,55 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення кредитного договору за ставкою 23,00% від загальної суми кредиту за рахунок кредиту; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 12213,37 % річних. Відповідач, діючи свідомо та добровільно, без будь-якого примусу чи тиску, виявила намір отримати кредитні кошти та здійснила реєстрацію на офіційному веб-сайті кредитодавця. Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів кредитодавця розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs. Зокрема, згідно з правилами, до укладення кредитного договору, позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору. Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті кредитодавця, відповідач пройшла процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення Кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами Кредитного договору. Позичальник приєдналася до публічної частини, прийняла умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом 8се2f189. ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» виконало свої зобов`язання, а саме перерахувало на картку відповідача № 5169-36ХХ-ХХХХ-5759 кредитні кошти в сумі 5152,34 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» від 30.10.2025 року за вих.№3882/30-10 та повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260203/28621-БТ. Згідно договору про споживчий кредит №148147 від 30.07.2024 року сума кредиту становить 15585,00 грн. надавалася у наступному порядку: у розмірі 3848,11 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №143248 від 12.06.2024 року укладеним з кредитодавцем; у розмірі 35152,34 грн. на № рахунку/картки позичальника № 5169-36ХХ-ХХХХ-5759, у національній валюті (далі - рахунок Позичальника); у розмірі 3584,55 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Згідно картки обліку виконання договору № 148147 загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 148147 від 30.07.2024 року становить 14992,22 грн., яка складається з: 10022,17 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4372,05 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 600,00 грн - заборгованість по комісії. 16.04.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 160042025 згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 148147 від 30.07.2024 року на загальну суму 14994,22 грн., що підтверджується витягом з додатку до Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року Реєстру прав вимог № 2 від 07.05.2025 року та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 2 від 07.05.2025 року до Договору факторингу Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено з матеріалів справи, кредитний договір №148147 від 30.07.2024 року містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату її видачі, строк повернення грошових коштів, розмір процентів, умови кредитування та підписаний електронним підписом відповідача 8се2f189. За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення між відповідачем [PERSON] та ТОВ «фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС», правонаступником якого є ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», вказаного вище кредитного договору з дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з матеріалами справи і наданим суду розрахунком сума заборгованості відповідача [PERSON] за договором становить 14994,22 грн, яка складається з: 10022,17 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 54372,05 грн. прострочена заборгованість за процентами; 600,00 грн прострочена заборгованість за комісією, яка станом на 01.11.2025 року не погашена. Відповідачем [PERSON] розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання представника позивача про наявність заборгованості та її розмір, суду не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано жодних даних, які б свідчили про погашення заборгованості у добровільному порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений (платіжна інструкція в національній валюті від 26.12.2025 року № 33778) судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача у позовній заяві також просила стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Судом встановлено, що 10.09.2025 року між адвокатським бюро «Соломко та партнери», в особі адвоката Соломки О.В. та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», в особі директора Хлопкової М.С. укладено договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02. Також, на підтвердження надання позивачу правової допомоги до позовної заяви надані: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року з додатком №1; додаткова угода №25770873574 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025; копія акту прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 року; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10 від 19.10.2018 року; копія довіреності від 10.09.2025 року; копія ордера від 10.09.2025 року. За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. за договором про надання правничої допомоги, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 р. у справі №815/4300/17, від 11.04.2018р. у справі №814/698/16. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення у розмірі 7000,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved