Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

03.03.2025 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено рішення у цивільній справі №295/617/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким задоволено позовні вимоги. 10.03.2025 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Грішина Євгена Олексійовича, що діє в інтересах позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат у справі №295/617/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заява мотивована тим, що в зв`язку з розглядом вказаної справи позивач [PERSON] понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката Грішина Є.О. в розмірі 42455,00 грн. та судом при ухваленні рішення не вирішено вказаного питання. А тому, представник позивача просив ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати, стягнувши з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу. 19.03.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача адвоката Ткачука А.О., що діє в інтересах відповідача [PERSON] про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якій представник відповідача заперечив, щодо розміру витрат в зв`язку з їх неспівмірністю із заявленими вимогами та необґрунтованістю належними доказами. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вказане клопотання та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо стягнення вказаних судових витрат та просив їх зменшити до 13750,00 грн. відповідно до клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Інші учасники в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного. За змістом ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Крім того, за висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладено у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи норми частин 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у п. 130, 131, 133 постанови від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 вказала, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. У п. 128 вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду вказано, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України. Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу представником позивача адвокатом Грішином Є.О. надані: копія квитанції № 0.0.1583662265.1 від 16.01.2020 року про оплату судового збору; копія квитанції № 63 від 27.12.2018 року про оплату за проведення експертного дослідження та акту прийому-передачі виконаних робіт № 2125 від 08.01.2019 року; копія договору про представництво та надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2018 року; копія Додатку № 1 до Договору про представництво та надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2018 року - «Орієнтовний перелік послуг, що надаватимуться»; копії квитанції № 0.0.1732468702.1 від 11.06.2020 року та рахунку №26 від 09.06.2020 року; копія Додаткової угоди № 1 від 27.05.2021 року до Договору про представництво та надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2018 року; копія Акту від 07.03.2025 року наданих послуг правничої допомоги, відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2018 року та Додаткової угоди № 1 від 27.05.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2018 року; копія платіжної інструкції № 80Н2-РС79-7С87-Х400 від 08.03.2025 та Рахунку № 12 від 07.03.2025 року; копія заяви від 15.02.2019 року про страхове відшкодування; копії заяв від 16.01.2019 року про ознайомлення з матеріалами справи № 295/240/19, від 04.02.2019 року про видачу копії постанови в справі № 295/240/19 та від 18.02.2019 року про видачу постанови про виправлення описки в постанові по справі № 295/240/19; копія відповіді ПрАТ «СГ «ТАС» № Г1400/8703 від 19.12.2019 року; копія адвокатського запиту № 4-аз/2020 від 15.01.2020 року до ПрАТ «СГ « ТАС» та доказів його направлення поштовим засобом зв`язку; копія відповіді ПрАТ «СГ «ТАС»№Г1400/269 від 21.01.2020 року; копія заяви від 19.03.2020 року про страхове відшкодування та доказів її направлення поштовим засобом зв`язку; копія листа № 106-сл/2020 від 22.06.2020 року та доказів його направлення поштовим засобом зв`язку; копія клопотання від 22.06.2020 року про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів по справі № 295/617/20; копія заяви від 22.06.2020 року про зменшення позовних вимог в справі № 295/617/20; копія клопотання від 22.06.2020 року про повернення судового збору; копія листа-відповіді від 06.09.2020 року на запит адвоката Ткачука А. О. та доказів його направлення поштовим засобом зв`язку; копія адвокатського запиту № 174-аз/2020 від 07.10.2020 року та доказів його направлення поштовим засобом зв`язку; копія супровідного листа № 181-сл/2020 від 16.10.2020 року до Богунського районного суду міста Житомира; копії адвокатського запиту № 13-аз/2021 від 25.01.2021 року та відповіді судового експерта Землюка В. В. від 26.01.2021 року; копія клопотання від 25.01.2022 року про надання експерту додаткових матеріалів та визначення вихідних даних для проведення експертизи. Як вже зазначалось, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. У зв`язку з вищевстановленими обставинами, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19). Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цій частині суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони. В іншому випадку, таке необґрунтоване зменшення є втручанням у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, що суперечить принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі ОП/КГС ВС від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19. Згідно наданого адвокатом Акту від 07.03.2025 року наданих послуг правничої допомоги, відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2018 року та Додаткової угоди № 1 від 27.05.2021 року до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2018 року та Додаткової угоди № 1 від 27.05.2021 року до Договору про представництво та надання правової (правничої) допомоги від 17.12.2018 року вбачається, що після укладення додаткової угоди вартість послуг адвоката Грішина Є.О. була змінена з 800,00 грн. за годину та 950,00 грн. за кожен судодень на 1000,00 грн. за годину та 1200,00 грн. за кожен судодень, однак при розрахунку витрат адвокат використовує значення 1200,00 грн. за годину та 1400,00 грн. за кожен судодень. Тому правильний розрахунок витрат становить 38650,00 грн. Крім того, у матеріалах справи містяться докази сплати визначеної апеляційним судом суми судового збору за подання Дудинець І.А. апеляційної скарги у розмірі 605,60 грн. ( квитанції ID № 8230-5054-1609-0736 від 19.04.2024 на суму 605,60 грн.), що також підлягає відшкодуванню. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом робот та значимості таких дій у даній справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000 грн.

Outcome: partial