Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Дітей від даного шлюбу сторони не мають та позивач має бажання іменуватись прізвищем « [PERSON] » після розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 05.02.2026 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.17). Сторони в судове засідання не з`явилися, однак позивачка звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі та просить розірвати шлюб (а.с.10). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином (а.с.23). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14.07.2023, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). В позові зазначено та не заперечується відповідачем, що сімейне життя між сторонами поступово погіршилося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний момент спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають, втрачено почуття любові та поваги. Крім того позивач зазначає, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, ці обставини також не заперечуються відповідачем. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для повного задоволення позовних вимог. Оскільки позивач змінила прізвище під час реєстрації шлюбу та не бажає змінювати його на дошлюбне після розірвання шлюбу, суд залишає прізвище позивача « [PERSON] ». Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1331,20 грн.

Outcome: approved