Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

06.10.2025 року перший заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь держави в особі Батуринської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573, площею 0,1 га, розташовану у [ADDRESS] , та стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивував тим, що спірна земельна ділянка, яка передана у власність [PERSON] площею 0,1 га, з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573, для індивідуального садівництва, розташована у межах прибережної захисної смуги озер в басейні р. Сейм; сформована за рахунок земель водного фонду, що суперечить положенням ст. ст. 58, 60 , 83, 84 Земельного Кодексу України та ст.ст. 87, 88 Водного кодексу України. Одночасно, позивачем подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 07.10.2025 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та в порядку забезпечення позову першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Батуринської міської ради до [PERSON] про витребування земельної ділянки накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 площею 0.1га, розташовану у [ADDRESS] , належну на праві приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), до набрання судовим рішення законної сили; заборонено державним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, вносити що Державного земельного кадастру будь-які відомості, які стосуються земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 площею 0.1 га, до набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою судді від 07.10.2025 року позовну заяву залишено без руху на підставі абз. 2 ч.4 ст.177 та абз. 3 ч. 2 ст. 185 ЦПК України, у зв`язку з не внесенням прокурором на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки. Ухвалою судді від 15.10.2025 року вказану позовну заяву, після залишення її ухвалою від 07.10.2025 року без руху, визнано неподаною та повернуто позивачу в зв`язку з неусуненням позивачем недоліків в зазначений сторок. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30.12.2025 року ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15.10.2025 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20.01.2026 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.02.2026 року. 05.01.2026 року та 13.02.2026 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що земельна ділянка, надана йому на безоплатній основі Батуринською міською радою, належить йому на праві приватної власності на законних підставах і не може бути витребувана на користь держави в особі Батуринської міської ради (а.с.170-173, 213-218). 16.02.2026 року Ніжинською окружної прокуратурою подано відповідь на відзив, в якому вважають, що відповідачем не спростовано доводів, наведених у позові та доказів, долучених до нього, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Ухвалою суду від 17.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.03.2026 року. 11.03.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 12.03.2026 року. В судовому засіданні представник позивача Ніжинської окружної прокуратури позов підтримала у повному обсязі з викладених у ньому підстав. Представник Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області, в інтересах якої подано позов, в судове засідання не з`явився. У наданій заяві просили розглядати справу за їх відсутності, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являются за місцезнаходженням майна або основної його частини. Як встановлено в судовому засіданні рішенням 37 сесії 8 скликання Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» за №8 від 27.07.2020 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га для індивідуального садівництва в м. Батурин Бахмацького (нині Ніжинського) району Чернігівської області (а.с.29, 180). У подальшому, рішенням 5 сесії 9 скликання Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» №2 від 26.01.2021 року [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 площею 0,1 га для індивідуального садівництва по [ADDRESS] (а.с.30, 193-197). На підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для індивідуального садівництва (КОД КВЦПЗ 01.05) в [ADDRESS] , виготовленого ФОП [PERSON] , (кваліфікований сертифікат інженера-землевпорядника №013498 від 05.07.2017 року), в Державному земельному кадастрі 29.09.2020 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 площею 0,1 га із внесенням запису з встановленням цільового призначення - для індивідуального садівництва (01.05), категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, відомості про обмеження у користуванні земельної ділянки - не встановлені. Відповідно до розділу 3 Пояснювальної записки, яка є частиною зазначеного проекту землеустрою, було передбачено зміну угіддя з пасовища на багаторічні насадження, в межах категорії одного цільового призначення. Земельна ділянка з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 площею 0,1 га для індивідуального садівництва сформована за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 26,0150 га з видом угідь - пасовища, яка розташована у [ADDRESS] (а.с.42-84, 181-189). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстацію права власності за №269534201 від 09.08.2021 року та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №443789531 від 16.09.2025 року право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 площею 0,1 га зареєстровано за [PERSON] 04.08.2021 року згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59719837 від 09.08.2021 року; документи подані для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування 05 сесії 9 скликання Батуринської міської ради Чернігівської області від 26.01.2021 року (а.с.86, 198). Відповідно до витягу № НВ-9979589672025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 становить 6209, 45 грн, дата формування витягу 26.09.2025 року (а.с. 85). Відповідно до інформації Деснянського басейнового управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України № 1187/3-1/ДС/25-24 від 15.11.2024 року, за інформацією Відкритих даних земельного кадастру (https://kadastr.live/) та результатів інвентаризаційних водних об`єктів Чернігівської області (2021 р.) поблизу земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 розташовані водні об`єкти: озеро з місцевою назвою «Вісімка» в басейні р. Сейм (координати Google 51.337005, 32.898895) площею водного дзеркала 1,8 га, об`ємом 45,8 тис м куб та озеро з місцевою назвою «Вир» в басейні р. Сейм (координати Google 51.338598, 32.899579) площею водного дзеркала 1,8 га, об`ємом 45,0 тис м куб. Паспорти зазначеного водного об`єкта у відповідності до Порядку розроблення паспорта водного об`єкта, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.03.2013 року № 99 на зберігання до Деснянського БУВР не надходили. З урахуванням вимог ст. 88 Водного кодексу України ширина прибережних захисних смуг для озер становить 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. У межах існуючих населених пунктів прилежна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації (комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів). Проекти землеустрою щодо встановлення меж та розмірів прибережних захисних смуг вищевказаного водного об`єкта на території Батуринської міської ради поблизу земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 на замовлення Деснянського БУВР не розроблялися, на погодження не надавалися. Інформація щодо погодження чи затвердження власником чи землекористувачем в порядку, встановленому ст. 186 Земельного кодексу України, проєкту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки або іншої документації із землеустрою, на підставі якої здійснювалось її формування, а також картографічні матеріали з відображенням прибережних захисних смуг вказаних водних об`єктів, в межах компетенції, в управлінні відсутня (а.с.15-16). Відповідно до інформації Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського від 20.01.2025 № 991-001-149/991-083 земельна ділянка з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 площею 0,1 га, як на момент виділення у приватну власність у 2021 році, так і на даний час, повністю накладається на прибережну захисну смугу шириною 100 м (ПЗС) старичних озер, які розташовані в заплаві річки Сейм, та, відповідно до вимог Водного кодексу України, відноситься до земель водного фонду (а.с.19). За повідомленням Управління містобудування та архітектури Чернігівської обласної державної військової адміністрації від 24.01.2025 року генеральний план міста Батурина розроблений ДП «Діпромісто» та затверджений у 2006 році; надано викопіювання зі схеми Проектного плану у складі Генерального плану міста Батурин у межах запитуваної частини, яка надавалася додатком, з позначенням меж населеного пункту, додано експлікацію та умовні позначення видів функціонального призначення території (а.с.22-24). Згідно з повідомленням Батуринської міської ради від 12.02.2025 року №13-07/175 на запит виконувача обов`язків заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури, паспорти водних об`єктів, проектна та виконавська документація з питань очищення, розширення, паспортизації, днопоглиблення, інвентаризації водойм, а саме: «Вир» та «Вісімка», а також чинна містобудівна документація станом на 2020, 2021 та 2024 роки у матеріалах Батуринської міської ради відсутні. Озера з місцевою назвою «Вир» та «Вісімка» не перебувають на балансі Батуринської міської ради і не передавались іншим підприємствам, установам чи організація. Землевпорядна документація щодо встановлення прибережної захисної смуги Батуринською міською радою не розроблялася (а.с.28). Згідно з поземельною книгою, яка відкрита 29.09.2020 на земельну ділянку з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573, відповідно до запису від 29.09.2020 №001, вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; код виду цільового призначення: 01.05 Для індивідуального садівництва, площа 0,1000 га; державна реєстрація її в Державному земельному кадастрі була проведена державним кадастровим реєстратором на підставі документації із землеустрою, розробленої ФОП [PERSON] ; координати поворотних точок меж земельної ділянки: 1) Х 5680617.5691, Y 4327992.8312, відстань 34,34 м.; 2) Х 5680589.872, Y 4328013.124, відстань 30.1 м; 3) Х 5680573.4985, Y 4327987.8611, відстань 33.62 м; 4) Х 5680601.3494, Y 4327969.0367, відстань 28.8 м; відповідно до запису про виникнення права від 10.08.2021 №003 власником земельної ділянки є [PERSON] , форма власності приватна, дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 04.08.2021 року, орган державної реєстрації прав Бахмацька міська рада Чернігівської області, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 43381757 (а.с.31-41). 22.07.2025 року між Чернігівською обласною прокуратурою та ФОП [PERSON] був укладений договір №9/25, за умовами якого ФОП [PERSON] взяв на себе зобов`язання виконати роботи по виконанню дослідження з визначення поворотних точок меж земельної ділянки водного фонду (частини прибережних захисних смуг озера з місцевою назвою «Вир» в басейні р. Сейм площею водного дзеркала 1,8 га, об`ємом 45,0 тис м куб, озера з місцевою назвою «Вісімка» в басейні р. Сейм площею водного дзеркала 1,8 га, об`ємом 45,8 тис м куб) в межах земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної межі (а.с.96-99). До вказаного договору додано схему розташування земельної ділянки кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 на території Батуринської ОТГ, для індивідуального садівництва, яка розташована в прибережній захисній смузі оз. «Вісімка» в басейні р.Сейм; каталог координат окружної межі земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 та каталог координат прибережної захисної смуги озера з місцевою назвою «Вісімка» (а.с.91-95). Як вбачається зі схеми розташування земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 на території Батуринської ОТГ, для індивідуального садівництва, яка розташована в прибережній захисній смузі оз. «Вісімка» в басейні р.Сейм, виконаної ФОП [PERSON] , площа перетину (накладки) земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 із прибережною захисною смугою озера з місцевою назвою «Вир» в басейні р. Сейм площею водного дзеркала 1,8 га, об`ємом 45,0 тис м куб та прибережною захисною смугою озера з місцевою назвою «Вісімка» в басейні р. Сейм площею водного дзеркала 1,8 га, об`ємом 45,8 тис м куб, складає 100%, у зв`язку з чим поворотні точки меж земельної ділянки водного фонду і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної межі, не виготовлялись. Такі поворотні точки є тотожні поворотним точкам меж земельної ділянки із кадастровим номером 7420310300:01:000:0573, відомості про які містяться у Державному земельному кадастрі (а.с.91). У листі від 05.08.2025 №52-77-5142вих-25, адресованому Батуринській міській раді, Ніжинська окружна прокуратура відповідно до ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», просила повідомити чи вживалися та чи будуть вживатися заходи, спрямовані на витребування земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 у власніть Батуринської територіальної громади з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді (а.с.100-102). Виходячи з відповіді на вищевказаний запит прокуратури, Батуринська міська рада Ніжинського району Чернігівської області у листі від 18.08.2025 року № 13-07/791 повідомила, що для здійснення витребування вищезазначеної земельної ділянки, необхідно рішення сесії міської ради, яке надає повноваження на звернення до суду та визначає уповноважену особу, яка буде представляти інтереси, тому лист з проханням надати запитувану інформацію буде внесено на розгляд пленарного засідання (а.с.103). У листі від 26.09.2025 №52-77-6282вих-25 Ніжинська окружна прокуратура, в порядку ч.2 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», повідомила Батуринську міську раду про те, що окружною прокуратурою до Бахмацького районного суду Чернігівської області буде пред`явлено позов в інтересах держави в особі Батуринської міської ради до [PERSON] про витребування земельної ділянки з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573, площею 0,1 га, яка розташована у [ADDRESS] (а.с.104). За змістом положень ч.1 ст. 13 та ч.1 ст.14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією; Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У ст. ст. 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. За приписами ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів. Статтею 59 ЗК України встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Хоча у частині першій статті 59 ЗК України передбачено, що такі землі можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності, разом з тим стаття 59 ЗК України у частинах другій-четвертій закріплює обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість їх використання для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно ст. 83, 84 ЗК України землі водного фонду перебувають у державній та комунальній властності та не можуть передаватися у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми, що визначено ч.1 ст. 59 ЗК України. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. За приписами ч.4 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і внутрішнього водного транспорту в порядку, встановленому законом. Для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою, що визначено ч.2 ст. 58 ЗК України та ст. 87 ВК України. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60-62 ЗК України та статтями 1, 88-90 ВК України. Положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України визначено, що уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. За змістом ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. У ст. ст. 1, 20, 50, 54 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проект землеустрою це сукупність нормативно-правових, економічних, технічних документів щодо обґрунтування заходів із використання та охорони земель, яким встановлюються межі об`єктів землеустрою. Пунктами 1, 4, 5 Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року №486, встановлено, що розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації, яка узгоджується з Мінприроди, Держводагентством і територіальними органами Держземагентства. Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що фактичний розмір та межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Водночас, відсутність цього проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та можливість до її встановлення передавати ділянки у приватну власність, що підпадає під нормативно визначену прибережну зону. Положеннями ст. 61 ЗК України та 89 ВК України передбачено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг. Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється окремий порядок надання й використання. Прибережна захисна смуга частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку №486. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу. Подібний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19), від 07 квітня 2020 року в справі №372/1684/14 (провадження № 14-740цс19). Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. За змістом положень ЗК України землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема, зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами, внутрішніми морськими водами та територіальним морем, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватись у приватну власність, оскільки є землями водного фонду України. Крім того, одержання громадянами земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначено ст. ст. 116, 118 ЗК України. Відповідно до вимог зазначених норм ЗК України, погодження передачі земельної ділянки у власність здійснюється на підставі проекту відведення земельної ділянки, який розробляється на замовлення громадян організаціями, що мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, обумовлені угодою сторін, після чого погоджується встановленими законом органами. За приписами ч.2 ст. 391 ЦК України якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що визначено ст. 77 ЦПК України Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що прокурор на підтвердження вимог позовної заяви надав: лист Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського, зі змісту якого вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 площею 0,1 га, як на момент виділення у приватну власність у 2021 році, так і на даний час, повністю накладається на прибережну захисну смугу шириною 100 м (ПЗС) старичних озер, які розташовані в заплаві річки Сейм, і відповідно до вимог Водного кодексу України відноситься до земель водного фонду (а.с.19); та картографічні матеріали ФОП [PERSON] , відповідно до яких спірна земельна ділянка фактично розташована в межах прибрежної захисної смуги озер в басейні р. Сейм (а.с. 91). З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що надана стороною позивача інформація Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського та схема накладення земельної ділянки, виготовлена сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт знаходження природного водного об`єкту - озер в басейні р. Сейм поряд зі спірною земельною ділянкою. В судовому засіданні з достовірністю, на підставі наданих позивачем доказів встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 7420310300:01:000:0573 площею 0.1 га, яка надана у власність [PERSON] , розташована у [ADDRESS] в межах прибрежної захисної смуги озер в басейні р. Сейм, а відтак вказана земельна ділянка згідно вимог Водного кодексу України відноситься до земель водного фонду і відповідно надання її у приватну власність заборонено, тому позов підлягає задоволенню. Відповідачем не спростовано того факту, що станом на момент відведення у 2020 році оспорювана земельна ділянка не накладалася на землі водного фонду. Виходячи з положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача, шляхом перерахування на користь Чернігівської обласної прокуратури, судові витрати по сплаті судового збору сумі 3028 грн 00 коп та витрати у сумі 5000 грн 00 коп, понесені за розроблення схеми розташування земельної ділянки згідно договору, які підтверджені документально (а.с. 106, 107).

Outcome: approved