Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд: визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер приблизно [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією 07.09.1994 на підставі Розпорядження №15/421 від 07.09.1994 квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належала: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях, по 1/3 частки кожному. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті право власності на 1/3 частки вказаної вище квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05.09.2007 Коноваловою В.М., державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим №2н-2999, спадкова справа №841 набув її син - [PERSON] , відповідно він став власником 2/3 частки квартири. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті право власності на 2/3 частки вказаної вище квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелиця Н.Ю. за реєстровим №1284, спадкова справа №29/202, набув його син - [PERSON] . Частки права власності у вказаній квартирі розподілились наступним чином: за [PERSON] - 1/3 частка, за [PERSON] - 2/3 частки. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS] , на яку [PERSON] оформила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелицею Н.Ю. 31.03.2021, за реєстровим №254. Єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] був син - [PERSON] . Приблизно [INFO] помер [PERSON] . Свої спадкові права на 1/3 частку вказаної квартири, [PERSON] оформити не встиг, однак фактично спадщину прийняв в силу ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується письмовими доказами. Відповідно, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом є його троюрідний брат - [PERSON] , [INFO] . Останній, у встановлений законом строк з метою оформлення своїх спадкових прав за законом на квартиру [ADDRESS] , звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого троюрідного брата - [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. 26.09.2024. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири [ADDRESS] 05.11.2024. В той же час, позивач отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій щодо 1/3 частини вище вказаної квартири, оскільки спадкоємець не зміг надати документи, що підтверджують факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] , з огляду на що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Вищевказані обставини позбавляють позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] на 1/3 частину вказаної вище квартири, тому останній змушений звернутись до суду з даним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.11.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки, витребувано докази. 02.12.2024 від представника відповідача КМР надійшов відзив на позовну заяву. У якому висловлене клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача. 07.01.2025 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи померлого [PERSON] та заява про розгляд справи за відсутності приватного нотаріуса. 17.01.2025 до суду від представника позивача та позивача, кожного окремо, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17.01.2025, постановленою без оформлення окремого документу із зазначенням у протоколі судового засідання, закрито підготовче провадження у даній справі. Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №155 від 19.03.25 відповідно до п.п.2.3.50 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду, здійснено повторний автоматичний розподіл вказаної судової справи між суддями. 27.03.2025 цивільна справа за позовом [PERSON] до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тесленко Юлія Петрівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, була передана в провадження судді Катющенко В.П., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27.03.2025 прийнято дану цивільну справу до свого провадження та призначено її до підготовчого судового засідання. 22.05.2025 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи витягу за Спадкового реєстру № 81081374 від 07.05.2025, виклик свідків, заміну первісного відповідача КМР на належного [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05.06.2025, постановленою без оформлення окремого документу із зазначенням у протоколі судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів, виклик свідків та залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] , учасникам справи роз`яснені права на подання заяв по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки. 11.06.2025 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про проведення підготовчого засідання за їх відсутності. 19.06.2025 від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову та проведення підготовчого засідання за її відсутності. Інших заяв по суті справи від сторін не надійшло. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання викликано сторін та свідків. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд позов задовольнити. Додатково пояснила, що спадщину після смерті [PERSON] у вигляді 2/3 частки квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] , позивач оформив та отримав відповідне свідоцтво. В частині 1/3 частки вказаної квартири, то [PERSON] не оформив право на спадщину так як помер, але на час відкриття спадщини проживав із мамою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Пояснив, що [PERSON] до 2020 року проживав по [ADDRESS] , а коли його батько захворів (ампутували ногу), переїхав проживати до батьків в квартиру по [ADDRESS] . Після смерті батька, [PERSON] залишився проживати із мамою [PERSON] , оскільки вона мала онкологічне захворювання 4 стадії та потребувала стороннього допомоги. [PERSON] проживав разом із своєю мамою [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] до вибуху газу у цьому будинку, тобто до 22.06.2023. Оскільки мешканців відселяли, [PERSON] разом із мамою [PERSON] переїхали проживати в квартиру по [ADDRESS] , де разом і проживали до дня смерті [PERSON] . [PERSON] після смерті матері важко хворів і не подав заяву про прийняття спадщини та у подальшому не встиг оформити свої спадкові права після смерті матері, оскільки помер. Інших спадкоємців майна [PERSON] та [PERSON] не має. Його, позивача, мати [PERSON] не претендує на спадщину. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Будучи допитаною в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що була сусідкою [PERSON] за адресою по [ADDRESS] . У неї, свідка, у 2020 році помер чоловік та у цей час [PERSON] переїхав проживати до батьків, оскільки його батьку ампутували ногу, мати мала онкологічне захворювання та за ними слід було доглядати. Після вибуху у будинку де вони проживали, [PERSON] разом із мамою переїхали проживати в квартиру по [ADDRESS] . [PERSON] облаштував квартиру для спільного проживання із мамою, придбав для неї ліжко. Потім його мама померла, а невдовзі помер і [PERSON] . Останній не був одружений і дітей не мав. Крім [PERSON] інших родичів сім`ї [PERSON] свідок не знає. В частині допиту інших свідків, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представник позивача відмовилась, у зв`язку із неможливістю з об`єктивних причин забезпечити їх явку в судове засідання, про що подала відповідну заяву, яка прийнята судом. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено що, [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується посвідкою про народження серії [NUMBER] виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.129). Згідно архівної довідки від 29.04.2024 № 01-44/1302 Державного архіву Харківської області у метричній книзі Іоанно - Предтеченської церкви м. Харкова Харівської губернії є запис № 168 про народження 14.07.1911 та хрещення 30.07.1911 [PERSON] такого змісту: «Валентинъ» батьки якого «Полтавской губ. Миргородского уезда и волости козакъ Иванъ Сименовъ сынъ Гавришъ и законня жена его [PERSON] дочъ» (а.с.50). Згідно архівної довідки від 18.04.2024 № 01/44/283 Державного архіву Харківської області у метричній книзі Іоанно - Предтеченської церкви м. Харкова Харівської губернії є запис № 87 про народження 26.02.1914 та хрещення 07.04.1914 [PERSON] такого змісту: «Леонидъ» батьками якого «Полтавськой губ. Города Миргорода козакъ Иванъ Сименовъ сынъ Гавришъ и законная жена его [PERSON] дочъ» (а.с.67). Тобто, [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. [PERSON] народився [INFO] його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Ленінським ЗАГС, актовий запис № 926 (а.с.63) . [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим б/ЗАГС Ленінського району, актовий запис № 740 (а.с.132). З огляду на викладене вбачається, що позивач [PERSON] є трьоюрідним братом спадкодавця [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261-1265 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. В силу ч.ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За приписами ч. 1 ст. 1269, ст. 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, у строк тривалістю шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На момент смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло вданим Дніпровською районною державною адміністрацією, квартира [ADDRESS] належала на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим відділом реєстрації смерті у м.Києві (а.с.15) Після її смерті право власності на 1/3 частки вказаної вище квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05.09.2007 Коноваловою В.М., державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори за реєстровим №2н-2999, спадкова справа №841 набув її син - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ). Після його смерті право власності на 2/3 частки вказаної вище квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепелиця Н.Ю. за реєстровим №1284, спадкова справа №29/202, набув його син - [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). За життя [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перепилицею Н.Ю та зареєстровано в реєстрі за № 254, в якому зробила розпорядження на належну їй частку квартири [ADDRESS] , заповідає [PERSON] [INFO] [PERSON] помер приблизно [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ). 01.02.2024 [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті його троюрідного брата [PERSON] який помер приблизно 11.01.2024. 01.02.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. було заведено спадкову справу № 2/2024 щодо майна померлого приблизно [INFO] [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2024, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. за реєстровим №1266, спадкова справа №2/2024, спадкоємцем майна померлого [PERSON] на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , є його троюрідний брат [PERSON] 05.11.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тесленко Ю.П. було видано постанову про відмову у вчинені нотаріальних дій, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] після померлого приблизно [INFO] [PERSON] . Відповідно до п.п. 4.14, 4.15, 4.16, 4.18. п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 № 282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна. За нормою ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси наділені повноваженнями щодо вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. За ст. 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно, тобто заміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язком, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Тобто, критерієм визнання спадкоємця присутнім є постійне проживання останнього в одному будинку або квартирі з померлим, про що потрібно надати відповідні докази. Навіть якщо спадкоємець жодних дій для прийняття спадщини не здійснював або навіть не знав про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв її в силу норми ч. 3 ст. 1268 ЦК. Їм необхідно лише звернутися до нотаріуса, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину. Законодавчо строк на оформлення спадщини не регламентований, так само як і прийняття спадщини без звернення до нотаріуса. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що згідно довідки Комунального підприємства «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» житлово - експлуатаційної дільниці №411 від 09.10.2024 № 992 [PERSON] разом із своєю матір`ю [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] у період з 01.02.2021 по 22.06.2023. Відповідно до акту про проживання від 09.10.2024 складеного у присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] про те що, [PERSON] [INFO] разом із своєю матір`ю [PERSON] [INFO] з лютого 2021 по 22.06.2023 постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно письмових пояснень [PERSON] , остання підтвердила, що особисто знала родину [PERSON] , оскільки її квартира розташована на 14 поверсі під квартирою [PERSON] . Більшу частину життя [PERSON] проживав в будинку із батьками, її донька приходила до них у гості. [PERSON] переїхав проживати разом з батьками з лютого 2021 року за адресою: [ADDRESS] . 22.06.2023 після вибуху газу в будинку всіх мешканців виселили, так вони переїхали жити за іншою адресою. Згідно письмових пояснень [PERSON] , остання підтвердила, що працюючи консьєржем в будинку добре знала родину [PERSON] . [PERSON] часто запрошувала в гості, допомагала та постійно спілкувалися на тему садівництва. З початку 2021 [PERSON] став постійно проживати з мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька у травні 2021 року [PERSON] остаточно проживав з мамою. Після вибуху в будинку, який призвів до непридатності проживання, з 22.06.2023 [PERSON] з [PERSON] переїхали проживати в квартиру за адресою: [ADDRESS] , де невдовзі померла [PERSON] . Згідно письмових пояснень [PERSON] цими поясненнями підтвердила, що з родиною [PERSON] в неї були дружні стосунки, підтвердження чого є той факт, що вона повністю їм довіряла і у них зберігала ключі від своєї квартири. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мешкали в будинку десятки років. Дитинство [PERSON] проходило саме в будинку [ADDRESS] , тут він ходив до школи та навчався в університеті. З часом він переїхав у квартиру своєї бабусі за адресою: [ADDRESS] , проте досить часто приходив до батьків. Після смерті батька у травні 2021 року [PERSON] не міг залишити маму і продовжив проживати з нею. Після вибуху в будинку 22.06.2023 [PERSON] з мамою вимушено переїхали у квартиру бабусі у зв`язку з відселенням усіх мешканців будинку. Після цього Лариса померла. Відповідно до акту про проживання від 23.10.2024 складений у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] [INFO] разом із своєю матір`ю [PERSON] [INFO] з 22.06.2023 по день смерті матері та своєї смерті постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно письмових пояснень [PERSON] , остання цими поясненнями підтвердила, що сім`ю знала давно, у зв`язку з тим, що квартира в будинку за адресою: [ADDRESS] ще отримала бабуся [PERSON] , до якої часто приходили в гості [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На той період часу родина [PERSON] працювала, а бабуся з віком осліпла і їй потрібна була допомога і догляд. Саме тому вони звернулися з проханням її доглядати. Після смерті бабусі [PERSON] почав проживати в цій квартирі, але з часом коли знадобилась допомога та догляд за батьком, на початку 2021 року він повернувся до батьків. Випадок в будинку за адресою: [ADDRESS] проживання в якому стало неможливим і [PERSON] з мамою переїхали до квартири за адресою: [ADDRESS] , у якій [INFO] померла його мама. Згідно письмових пояснень [PERSON] цими поясненнями підтвердила, що за адресою [ADDRESS] спочатку проживала бабуся [PERSON] , після смерті якої в квартиру переїхав [PERSON] . Часто бачила як він ходив займатися спортом, а вдома слухав музику, він був порядною людиною. На початку 2021 року в нього захворіли батьки і він був змушений переїхати в батьківську квартиру для догляду за ним. Але 22.06.2023 він з мамою повернувся до своєї квартири, в якій невдовзі померла його мати. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому, частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Частиною шостою цієї ж статті визначено, що фізична особа може мати кілька місць проживання. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Постійне проживання особи не завжди може співпадати з місцем її реєстрації, а відтак, не може бути підставою для відмови у встановлені факту спільного проживання. Під спільним проживанням слід розуміти мешкання осіб за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням наданих суду пояснень учасниками справи, а також пояснень свідків, суд прийшов висновку про доведеність факту постійного проживання померлого приблизно 11.01.2024 [PERSON] з померлою [INFO] [PERSON] , станом день її смерті. Зважаючи на те, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його троюрідний брат [PERSON] , останньому в порядку спадкування за законом перейшло право власності на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , яке останній не має можливості оформити, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] на день її смерті. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Надаючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved