Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). 04.06.2025 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності. 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Позов обґрунтовано тим, що 26 квітня 2000 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна №86205, зареєстрованому на Українській товарній біржі, позивач придбала у [PERSON] , 116/1000 частини житлового будинку, квартиру під номером [ADDRESS] , що в цілому складається з: 1-1 коридор, 1-2 ванна, 1-3 кухня, 1-4 житлова, 1-5 житлова, 1-6 житлова, загальною площею 42,37 кв.м., житловою площею 29,32 кв.м., 1/8 частина сараю літ. «Б», гараж літ «Є», яка належала [PERSON] , на праві приватної власності, на підставі договору купівлі- продажу від 03.10.1992 року, посвідченого Білгород-Дністровською міською державною конторою Одеської області, реєстровий №3-137 та зареєстрована у МБТІ 05.01.1993 року, за реєстровим №39-5096. В даний час позивач визнає, що вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна не має юридичної сили і договір не є таким, що відбувся, оскільки позивач з [PERSON] , не були членами товарної біржі, як про те помилково вказано в договорі. Враховуючи викладене і приймаючи до уваги, що позивач повністю виконала умови договору купівлі-продажу, а інша сторона, ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, суд відповідно до ст. 219, ч.2 ст. 220 Цивільного кодексу України, має право на вимогу сторони, що виконала правочин, визнати здійснені правочини дійсними і визнати за позивачем право власності на 116/1000 частини житлового будинку, квартиру під номером [ADDRESS] , що в цілому складається з: 1-1 коридор, 1-2 ванна, 1-3 кухня, 1-4 житлова, 1-5 житлова, 1-6 житлова, загальною площею 42,37 кв.м., житловою площею 29,32 кв.м., 1/8 частина сараю літ. «Б», гараж літ. «Є». Із 26 квітня 2000 року позивач фактично володіє вказаною квартирою, здійснювала поточний та капітальний ремонт, сплачує комунальні послуги. У зв`язку з чим просить визнати дійним договір купівлі-продажу нерухомого майна №86205, зареєстрований 26 квітня 2000 року на Українській товарній біржі, укладений між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила 116/1000 частин житлового будинку, квартиру під номером [ADDRESS] , що в цілому складається з: 1-1 коридор, 1-2 ванна, 1-3 кухня, 1-4 житлова, 1-5 житлова, 1-6 житлова, загальною площею 42,37 кв.м., житловою площею 29,32 кв.м., 1/8 частину сараю літ. «Б», гараж літ. «Є», та визнати за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , право власності на 116/1000 частин житлового будинку, квартиру під номером [ADDRESS] , що в цілому складається з: 1-1 коридор, 1-2 ванна, 1-3 кухня, 1-4 житлова, 1-5 житлова, 1-6 житлова, загальною площею 42,37 кв.м., житловою площею 29,32 кв.м., 1/8 частину сараю літ. «Б», гараж літ. «Є». 1.2. Відповідач правом подачі відзиву не скористався. 2.Рух справи. Ухвалою від 18.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 15.12.2025 закрито підготовче провадження, справу та призначено до судового розгляду. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали суду заяву в якій просять розгляд прави здійснювати за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду належно повідомлений шляхом направлення судових повісток, про поважність причин неявки, відкладення судового розгляду не заявив. 4. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 26 квітня 2000 року за договором купівлі-продажу нерухомого майна №86205, зареєстрованому на Українській товарній біржі, позивач придбала у [PERSON] , 116/1000 частини житлового будинку, квартиру під номером [ADDRESS] , що в цілому складається з: 1-1 коридор, 1-2 ванна, 1-3 кухня, 1-4 житлова, 1-5 житлова, 1-6 житлова, загальною площею 42,37 кв.м., житловою площею 29,32 кв.м., 1/8 частина сараю літ. «Б», гараж літ «Є», яка належала [PERSON] , на праві приватної власності, на підставі договору купівлі- продажу від 03.10.1992 року, посвідченого Білгород-Дністровською міською державною конторою Одеської області, реєстровий №3-137 та зареєстрована у МБТІ 05.01.1993 року, за реєстровим №39-5096, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості, який міститься в матеріалах справи. Нотаріально вказаний договір не посвідчений. Відповідно до преамбули договору купівлі-продажу нерухомості від 26.04.2000 [PERSON] , [PERSON] прийняті в члени товарної біржі згідно із пунктом 2.1 Статуту, пункту 1.5 ЗУ «Про товарну біржу» на підставі рішення №86205. Вказаний договір зареєстровано в Білгород-Дністровському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі №39 за реєстром № 5096 23.06.2000. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 22.03.2024 [PERSON] із 09.11.1987 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На замовлення [PERSON] 23.06.2000 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Із 26 квітня 2000 року позивач фактично володіє вказаною квартирою, проживає за вказаною адресою. Відповідач ці обставини не заперечив, не спростував. 5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Згідно із ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі. Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (частини 2, 4 статті 15 Закону України "Про товарну біржу"). Отже, при укладенні договору купівлі-продажу сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі, у відповідності до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу". Між тим, на даний час позивач не має можливості розпоряджатися вказаним нерухомим майном, оскільки чинне законодавство передбачає нотаріальне посвідчення договорів, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1998 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість. Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, але він не був нотаріально посвідчений у зв`язку з укладенням на Товарній Біржі. На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України. За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову. 6. Розподіл судових витрат. Витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Outcome: approved