Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач [PERSON] у грудні 2025 року звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] , в якому вказав, що 10 травня 2017 року уклав шлюб із відповідачкою , який зареєстрований Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області, актовий запис № 17. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Упродовж останнього часу шлюбні відносини погіршилися і вже не підтримуються. Спільне життя із відповідачкою не складається, оскільки остання не цінує його, втратила інтерес щодо збереження шлюбу. [PERSON] залишає сім`ю, тобто його з неповнолітньою донькою, і протягом певного часу перебуває у невідомому місці,потім знову повертається в сім`ю. Вважає, що відповідачка не здатна до належного виховання та утримання дитини, оскільки періодично залишає її ,немає постійного заробітку та власного житла. Він проживає з донькою, веде особисте підсобне господарство. Вважає, що проживання доньки саме з ним після розірвання шлюбу буде відповідати інтересам дитини, оскільки він здатен забезпечити їй постійний догляд та матеріальне утримання. Вказав, що створив усі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, дбає про її гармонійний розвиток в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Він не зловживає спиртними напоями, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, завжди зайнятий суспільно корисною працею, виїжджав періодично за кордон на заробітки, відтак має грошові заощадження. Відповідачка не належно здійснює догляд за дитиною та не здатна матеріально її утримувати. Просить розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком. Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, зобов`язано орган опіки та піклування Забродівської сільської ради надати суду висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 12 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. До суду 27.01.2026 року надійшло клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предимета спору [PERSON] про долучення до матеріалів справи Акта обстеження умов проживання від 21.01.2026 року , довідка про результати бесіди з дитиною від 21.01.2026 року, висновок служби у Справах дітей від 26.01.2026 року № "/01-10, підписаний особисто начальником Служби у справах дітей Забродівської сільської ради Михальчук О. М.. Судове засідання 29.01.2026 року відкладено у зв`язку з неявкою відповідачки [PERSON] .. У судовому засіданні 16.02.2026 року позивач, його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, пояснив, що відповідачка проживає окремо від позивача та дитини. Дитина перебуває на повному утриманні батька, оскільки він є особою з інвалідніст. 3 групи, отримує дохід на підробітках, веде домашнє господарство. Представник органу опіки та піклування Михальчук О.М. пояснила, що дитина сторін проживає із батьком, який її забезпечує та виховує, підтримала позов. Відповідачка повторно не з`явилася у судове засідання, відзив на позов не подала. Судове засідання відкладено, оскільки у зв`язку з неналежним оформленням висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] . До суду надійшло клопотання представника органу опіки та піклування Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області Михальчук О. про долучення до матеріалів справи документіів, яке не підписано електронним цифровим підписом. У судовому засіданні 26.02.2026 року представника органу опіки та піклування Забродівської сільської ради Ковельського району Волинської області Михальчук О. надала належно оформлений висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , рішення виконавчого комітету Забродівської сільської ради № 31 від 25.02.2026 року про затвердження зазначеного висновку. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про таке. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , що між [PERSON] та [PERSON] 10 травня 2017 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 17. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про її народження, серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Забродівської сільської ради Ратнівського району Волинської області. Відповідно до положень ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За правилами ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із пояснень позивача вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе. Разом не проживають,сторони спільного господарство не ведуть. За таких обставин, з огляду на небажання позивача продовжувати проживати в шлюбі, недосягнення примирення у наданий судом строк, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Розглядаючи позовну вимогу про визначення місця проживання дитини із батьком, суд доходить такого висновку. У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 СК України). У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Однак, із досліджених судом доказів установлено, що відповідачка [PERSON] , матір дитини, добровільно змінила місце свого проживання. Натомість дитина залишилася проживати із батьком позивачем у справі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак з`ясуванню підлягає питання про те, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи позивача у справі. Суд бере до уваги, що відповідачка відзив на позов не подала, змінювати місце проживання дитини не просила. Крім того, згідно з висновком щодо визначення місця проживання малолітньої дити органу опіки та піклування Забродівської сільської ради , який затверджений виконавчим комітетом ради № 31 від 25.02.2026 року , вбачається , що за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Суд констатує, що спір щодо місця проживання дітей був ініційований батьком, з яким дитина весь час фактично проживала і продовжує проживати. Мати дитини не вимагала та не вимагає зміни місця проживання дітей, а у справі відсутні докази того, що батько дітей забороняє матері бачитися з ними. На думку суду, позивач не довів, що на час звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дітей були порушені його права. Відтак у задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. До такого переконання суд дійшов із врахуванням правової позиції, висловленої Верховним Судом у Постанові від 10 грудня 2024 року в справі № 299/8679/23. Суд, задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, стягує із відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: partial