Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У червні 2025 року Державна установа «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за проживання в гуртожитку за період з 01.01.2021 року по 30.04.2025 року в розмірі 149152,03 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно з наказом МОЗ УРСР № 341 від 27.05.1983 року має на своєму балансі гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . Додатково, постановою Президії Національної академії медичних наук України від 17.05.2018 року № 3/18 визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які передані на праві оперативного управління Державній установі «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України», зокрема й гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] займає в зазначеному гуртожитку кімнати № [NUMBER] , [NUMBER] на підставі ордера № 221/04-36 від 28.07.2010 року. Чинним законодавством України на осіб, які проживають у гуртожитках, покладені обов`язки щодо оплати за користування житловою площею, однак протягом останніх років відповідач сплачує за проживання у згаданому гуртожитку лише частково та в розмірі, який визначає на власний розсуд, внаслідок чого за період з 01.01.2021 року по 30.04.2025 року в неї виникла заборгованість за проживання в гуртожитку в розмірі 149152,03 грн. При цьому, позивач надає відповідачу житлово-комунальні послуги на належному рівні. Жодних скарг щодо надання житлово-комунальних послуг зі сторони відповідача на адресу позивача не надходило. Розпорядженням позивача від 02.09.2022 року № 76 «Про приведення до економічно обґрунтованих тарифів за обслуговування та утримання структурного підрозділу Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Національної академії медичних наук України» - гуртожиток (м. Київ, вул. Жилянська, 49/51)», встановлено, що з 01.12.2022 року для мешканців гуртожитку, які не працюють в Інституті та у Національній академії медичних наук України встановлено тариф (плату) за обслуговування та утримання гуртожитку у розмірі 1000,00 грн за одне ліжко-місце. Вказана сума не включає платежі за комунальні послуги. Відповідач не є та не була працівником позивача, Інституту та Національної академії медичних наук України в період, за який заявлено заборгованість до стягнення та займає кімнати на 7-му поверсі гуртожитку - № 175, 176, загальною площею 33,7 кв.м. (45,5 кв.м. з коригуванням), на 5 ліжко-місць. 02.06.2023 року розпорядженням позивача № 14 «Щодо усунення порушень, виявлених в ході проведення перевірки Північним офісом Держаудитслужби» здійснено перерахунок за період з 01.01.2020 року по 01.12.2022 року для мешканців гуртожитку першого поверху з розрахунку 9,41 грн. за 1 кв.м., для мешканців інших поверхів 10,18 грн. за 1 кв.м. З огляду на викладене, та те, що відповідач, не сплачуючи в повному обсязі кошти за проживання в гуртожитку протягом багатьох років, порушує його права, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою від 16.06.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідач скористалася своїм правом та 04.09.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, вказував, що дійсно відповідач проживає за вказаною адресою та здійснює оплату за проживання у гуртожитку, дотримуючись вимог п. 11 Примірного положення, відповідно до загального розміру нарахування за житлово-комунальні послуги, що розміщується на інформаційній дошці гуртожитку. Посилався на безпідставне нарахування заборгованості та відсутності повноважень позивача на самостійне встановлення тарифів на утримання будинків та прибудинкових територій. Разом з тим зазначав про відсутність договору між позивачем та відповідачем. Просив поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, відмовити в задоволенні позовних вимог та здійснити розподіл судових витрат. 04.09.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача подав Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 09.09.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло Клопотання про залишення відзиву без розгляду в зв`язку з пропущенням строку та Відповідь на відзив. Вказував, що відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Звертає увагу, що відповідач не є власником житлових приміщень у гуртожитку, а проживає в них з дозволу позивача - на підставі виданого позивачем ордеру. 02.09.2022 розпорядженням № 76 «Про приведення до економічно обґрунтованих тарифів за обслуговування та утримання структурного підрозділу ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» - гуртожиток (м. Київ, вул. Жилянська, буд. 49/51), яким встановлено, що з 01.12.0222 для мешканців гуртожитку, які не працюють в Інституті та НАМН 1000 грн. за одне ліжко-місце. Вказана сума не включає платежі за комунальні послуги. 02.06.2023 розпорядженням № 14 «Щодо усунення порушень, виявлених в ході проведення перевірки Північним офісом Держаудитслужби» здійснено перерахунок за період з 01.01.2020 по 01.12.2020 для мешканців першого поверху з розрахунку 9,41 грн. за 1 кв.м, для мешканців інших поверхів - 10,18 грн. за 1 кв.м. Позовні вимоги просив задовольнити. 16.09.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло Заперечення на клопотання про залишення відзиву без розгляду. 12.11.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло Клопотання про долучення доказів. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч. 6 ст. 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Поряд з цим, суд звертає увагу, що розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін жодним чином не обмежує учасників справи у здійсненні ними усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідач не позбавлений можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлений можливості надавати суду свої докази на спростування вимог позивача у строки, визначені судом або законом, заявляти відповідні клопотання та в повній мірі користуватися правами передбаченими ЦПК України. Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Суд приходить до висновку, що відповідач не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Відтак, суд бере до уваги міркування ефективності й економії, що не є порушенням вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. При цьому суд зауважує, що бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13ц). Зважаючи на те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 28.07.2010 Державною установою «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» видано [PERSON] ордер № 221/04-36 на право зайняття кімнат № 175, 176 в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Постановою Президії Національної академії медичних наук України від 17.05.2018 №3/18 визначено перелік об`єктів нерухомого майна, які передані на праві оперативного управління ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України», зокрема, гуртожиток літ. «А» за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 49/51. Права позивача на вказаний об`єкт нерухомого майна підтверджується також Витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.09.2020 № 224548126. Розпорядженням Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» від 02.09.2022 № 76 «Про приведення до економічно обґрунтованих тарифів за обслуговування та утримання структурного підрозділу ДУ «НІССХ ім. М.М. Амосова НАМНУ» - гуртожиток (м. Київ, вул. Жилянська, буд. 49/51, починаючи з 01.11.2022 встановлено тариф за обслуговування та утримання гуртожитку: -для діючих працівників Інституту в розмірі 12 грн. за 1 квадратний метр займаної площі; -для діючих працівників НАМН України в розмірі 18 грн. за 1 квадратний метр займаної площі; -для мешканців гуртожитку, які не працюють в Інституті та НАМН України - 1000 грн. за одне ліжко-місце. Вказана сума не включає платежі за житлово-комунальні послуги, які надаються мешканцям гуртожитку; -для мешканців гуртожитку, які звільнилися з Інституту та НАМН України, у зв`язку з виходом на пенсію, тариф становитиме згідно п. 1.1 або п. 1.2 цього Розпорядження (в залежності, з якої установи особа вийшла на пенсію). Розпорядженням Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України» від 02.06.2023 № 14 «Щодо усунення порушень виявлених в ході перевірки Північним офісом Держаудитслужби» визначено за період з 01.01.2020 по 01.12.2020 здійснити перерахунок мешканцям гуртожитку згідно тарифу: -для мешканців першого поверху - 9,41 грн за 1 квадратний метр; -для мешканців інших поверхів 10,18 грн за 1 квадратний метр. Відповідно до розрахунку позивача за період з 01.01.2021 по 30.04.2025 заборгованість [PERSON] становить 149152,03 грн., яка нарахована на 33,7 м.кв. (площа з коригуванням 45,5 квадратних метри) на склад сім`ї з 2 осіб, а з 2025 з 4 осіб. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти до яких відносяться рішення, ухвалені, зокрема, управителем гуртожитку, яким встановлено розмір житлово-комунальних та інших платежів. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника [PERSON] покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати встановлених позивачем платежів, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати відповідні сплати. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до п. 11 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою КМУ від 20 квітня 2018 року № 498 (далі - Положення) наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 15 Положення визначено, що особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання, відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці 1 п. 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Судом встановлено, що відповідач вселилась і проживає у гуртожитку на підставі ордеру на кімнату в гуртожитку № 221/04-36 від 28.07.2010, яким їй надано право на зайняття кімнат 175, 176. Під час проживання в гуртожитку відповідач споживала комунальні послуги, а тому має обов`язок відшкодувати позивачу їх вартість, що передбачено п. 11 Положення. В розрахунку позивача приведено всі складові заборгованості за вказаний період часу та їх щомісячний розмір, надані розпорядчі документи, якими змінено розмір плати за проживання в гуртожитку. Відповідач зазначений розмір заборгованості по комунальним послугам не спростувала, свого розрахунку суду не надала. Часткова оплата відповідачкою в період з 01.01.2021 по 30.04.2025 житлово-комунальних послуг, не звільняє її від обов`язку їх оплати в повному розмірі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог Державної установи «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова Академії медичних наук України», що має наслідком їх задоволення в повному обсязі. Щодо решти доводів позивача суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов?язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно зі ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовуються судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн, оскільки судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved