Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

02.09.2025 року позивач звернувся до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього заборгованість за Кредитним договором № 2017509434 від 25.12.2017 року у розмірі 7429,25 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 25.12.2017 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2017509434 у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком, у відповідності до договору банк надає клієнту грошові кошти з кредитним лімітом до 20000,00 грн. у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату (проценти та комісії) за користування кредитними коштами. 18.08.2021 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 18/08/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до відповідача за Кредитним договором. Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «Цикл Фінанс» за Кредитним договором становить 7429,25 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 5924,95 грн.; заборгованість за відсотками 1504,30 грн. На момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів за Кредитним договором відповідачем не виконано, в зв`язку з чим наявна заборгованість за Кредитним договором в сумі 7429,25 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витратна професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00. Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача просив справу слухати у їхню відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, своїм правом на подачу відзиву не скористався, заяв чи клопотань суду не надав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 25.12.2017 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 2017509434 у формі кредитної лінії. З наданої суду копії виписки по особовому рахунку вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості, у відповідача наявний борг на суму 7429,25 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 5924,95 грн.; заборгованість за відсотками 1504,30 грн. 18.08.2021 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 18/08/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до [PERSON] за Кредитним договором. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості). Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7429,25 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 5924,95 грн.; заборгованість за відсотками 1504,30 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах кредитного ліміту, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначеного договору у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). За таких обставин, у позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорі, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. В п. 1ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048,1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відомостей про добровільну сплату боргу новому кредиту справа не містить. Будь-яких спростувань доказів, що подані позивачем суду на обґрунтування викладених в позовній заяві обставин, відповідачем суду не надано. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення у повному обсязі. При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. В даному випадку, суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2000 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням повністю задоволення позовних вимог.

Outcome: partial