Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Не дивлячись на тривалий час спільного проживання, подружжя не змогло налагодити належні взаємостосунки. Їхнє сімейне життя проходить в постійних суперечках з причини різного розуміння вирішення життєвих проблем. Вони не знаходять порозуміння в більшості сімейних ситуацій, мають різні погляди на життя, бачення майбутнього. Між подружжям втрачено почуття любові і поваги одне до одного та взаємно відсутнє бажання проживати разом. Перераховані обставини призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач не бере участі у веденні спільного господарства, не вносить вклад до сімейного бюджету. З квітня 2025 року шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і вони стали проживати окремо одне від одного. Починаючи з квітня 2025 року й дотепер їхній шлюб існує формально лише на папері. Подальше формальне збереження між ними шлюбу суперечить інтересам сім`ї та особистим інтересам позивачки й не унеможливлює примирення з відповідачем. Ухвалою суду від 09.02.2026 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, суд, відповідно до ст. ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06.03.2005 року, який зареєстрований у Мокрокалигірській сільській раді Катеринопільського району,Черкаської області, про що зроблений актовий запис № 100136. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 СК України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинені, а примирення між подружжям неможливе. На підставі викладеного та

Outcome: approved