Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

27 жовтня 2025 року АТ «СЕНС БАНК» через свого представника адвоката Альховську Ірину Богданівну, через систему «Електронний суд», звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 52 874,61 гривень та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 01 вересня 2020 року між АТ «Альфа банк» та [PERSON] укладено угоду про надання споживчого кредиту № 491033709, відповідно до вимог якої АТ «Альфа банк» зобов`язувалось надати відповідачу кредит у сумі 25 355,36 гривень, а остання зобов`язувалась в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Строк кредиту становить 60 місяців. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 25 355,36 гривень. Однак, у порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 21.07.2025 року має заборгованість за кредитом у розмірі 52 874,61 гривень, з яких: 22 187,29 гривень - заборгованість по тілу кредиту та 30 687,32 гривень - заборгованість по відсотках. Крім того, позивач зазначає, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З огляду на викладене, АТ «СЕНС БАНК» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за угодою про надання споживчого кредиту № 491033709 від 11 вересня 2020 року в розмірі 52 874,61 гривень, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 гривень. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом АТ «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті. Представник позивача адвокат Альховська І.Б. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судових повісток про виклики до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника в підсистемі «Електронний суд». 20 листопада 2025 року представник позивача адвокат Альховська І.Б. через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про розгляд справи без участі, в якій просила позовні вимоги задовольнити повністю, не заперечувала проти проведення судового засідання за її відсутності та винесення заочного рішення суду (а. с. 90). Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Копія ухвали суду про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі та судові повістки про виклики до суду направлялись відповідачу за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останньої рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, що повернулися до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті суду. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зазначене узгоджується із правовою позицією Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18 провадження № 61-185св23. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, листи, що повернулися з відміткою в довідці поштового відділення про причину повернення: «за відсутністю адресата за вказаною адресою» - є належно врученими. Крім того, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі [PERSON] до суду не подала, відзиву на позовну заяву до суду також не направила. Згідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене вище, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань, зокрема, 01 вересня 2020 року відповідачем [PERSON] підписано оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 491033709. Згідно з умовами вказаної оферти, відповідач запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб (угода). Підставою для Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між нею та банком. Умовами для укладення угоди є: тип кредиту - «Кредит готівкою»; сума кредиту - 25 355,36 гривень; процентна ставка річних - 39,90 % (тип ставки фіксована); строк кредиту - 60 місяців, дата повернення кредиту - 02.09.2025 року. Для повернення заборгованості за угодою пропонує використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у банку, ЄДРПОУ 23494719. Кредитні кошти у розмірі 25 355,36 гривень надаються позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором № 630406092 від 27.04.2016 року, а способом видачі коштів є переказ їх на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк». В додатку № 1, що є невід`ємною частиною угоди, відповідач пропонує визначити: детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплата відсотків за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою. Всі відносини між відповідачем та банком, що не врегульовані угодою, пропонує врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку: www.alfabank. ua (а. с. 31). Також відповідач підписала додаток № 1 до Угоди про надання кредиту № 491033709 від 01.09.2020 року, що відображає графік платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням всіх супутніх послуг, а також погодилась на те, що сплачуватиме щомісячно платіж у розмірі 980,88 гривень до 25 числа кожного місяця (а. с. 31 зворот). Акцептом на пропозицію на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 491033709 від 01.09.2020 року АТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію [PERSON] на укладення споживчого кредиту. З паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено: суму кредиту - 25 355,36 гривень, строк кредитування - 60 місяців, процентну ставку - 39,90 % річних, реальну річну процентну ставку - 48,10 %, загальні витрати за кредитом - 33 497,21 гривень, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 58 852,57 гривень, графік платежів - до 25 числа кожного місяця з дати видання кредиту до повного погашення кредиту по 980,88 гривень, загальну кількість платежів 60. Пунктом 6 паспорта споживчого кредиту визначено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, зокрема, пеня - відсутня, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 39,90 %, штрафи - за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів - 10 гривень, за кожне прострочення платежу, що триває 5 днів і більше - 300 гривень (а. с. 34). Як убачається з меморіального ордера № 138322 від 02.09.2020 року та виписки по особовим рахункам з 01.09.2020 року по 21.07.2025 року, долучених представником позивача до позовної заяви, відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 25 355,36 гривень за кредитним договором № 491033709 від 01.09.2020 року (а. с. 8, 29). На підтвердження наявної заборгованості у відповідача [PERSON] позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитом у гривні, з якого слідує, що у відповідача станом на 21.07.2025 року наявна заборгованість за кредитним договором № 491033709 від 01.09.2020 року у сумі 52 874,61 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 22 187,29 гривень та заборгованість за відсотками 30 687,32 гривень, що відповідає заявленій ціні позову та наведеним у позовній заяві доводам і обґрунтуванням. Крім того, із означеного розрахунку заборгованості судом також встановлено, що [PERSON] частково здійснила погашення заборгованості, сплативши 16 745,00 гривень 17 платежами по 985,00 гривень (а. с. 27-28). 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. З метою добровільного врегулювання спору, як зазначає позивач, на адресу [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань (вимога про усунення порушень). Однак, вказану вимогу залишено відповідачем без реагування (а. с. 37). Так, ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 641 ЦПК України встановлено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ч. 1 ст. 642 ЦПК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до ч. 1 ст. 643, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Як вбачається з позовної заяви, АТ «Сенс Банк» посилається на те, що відповідач та банк уклали кредитний договір, шляхом прийняття оферти на укладення угоди про надання кредиту. На підтвердження умов кредитного договору та наявності у позивача права вимоги, позивач надав суду копію оферти на укладення угоди про надання кредиту № 491033709 від 01.09.2020 року, анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 01.09.2020 року, копію додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 491033709 від 01.09.2020 року (Графік платежів та розрахунків сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг), паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості за кредитом, меморіальний ордер та виписки по рахунку відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження факту отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів, користування отриманими коштами, часткове погашення заборгованості та враховує, що надані позивачем документи є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за кредитним договором № 491033709 від 01.09.2020 року у розмірі 52 874,61 гривень. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Умови укладеного між банком та відповідачем кредитного договору були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і відповідач проти них не заперечувала, що підтверджується її підписом у заяві. Тобто цей договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, всупереч положенням цієї частини, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею у кредит від АТ «Алфа-Банк» грошових коштів в сумі 25 355,36 гривень, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору № 491033709 від 01.09.2020 року у строки, передбачені цим правочином. Враховуючи, що відповідач порушила взяті на себе договірні зобов`язання, заборгованість за кредитним договором в добровільному порядку не сплатила, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом станом на 21.07.2025 року, чим порушує права та законні інтереси позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають умовам укладених між сторонами кредитного договору, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором та поданий до суду позов відповідачем суду не подано. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із дослідженого меморіального ордеру № 974646 від 17.10.2025 року судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору, із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки, в сумі 2 422,40 гривень, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved