Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 16.09.2022 Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за актовим записом № 590, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , спір про місце проживання яких у неї з відповідачем відсутній. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів з чоловіком, взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя, втрата почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільне господарство не ведуть. Позивач зазначила, що спору про поділ спільного сумісного майна подружжя наразі немає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо. 18.02.2026 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.23). Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, до суду на розгляд справи не з`явились. 19.02.2026 позивач подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 09.03.2026 до суду від відповідача надійшла заява, в якій останній просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи суд вбачає, що 16.09.2022 Новобаварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за актовим записом № 590 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6,10). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, а залишення статусу подружжя суперечитиме інтересам сторін. Згідно зі статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивач виявила бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати сім`ю, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. За клопотанням позивача після розірвання шлюбу суд залишає позивачу її шлюбне прізвище - [PERSON] . При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 1331 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією № 1.533898275.1 від 16.02.2026 (а.с.4). За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, та дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 665,60 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 665,60 грн, оскільки позов задоволено. На підставі викладеного,

Outcome: approved