Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики та просив стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №22036000424765 від 16.10.2020 року, що укладений між відповідачем та АТ «Банк Кредит Дніпро», право вимоги за яким відступлено позивачу за договором факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року, у розмірі 15 899,8 грн., з яких 13 881,65 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 0,35 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків та 2017,80 прострочена заборгованість за комісією, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2 422,40 грн. та з витратами на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 03.09.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач та його представник адвокат Євграфова О.О., про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, направив до суду відзив, в якому зазначили, що позовні вимоги визнаються стосовно стягнення тіла кредиту у розмірі 13 881,65 грн. та відсотків у сумі 0,35 грн., із іншими позовними вимогами стосовно стягнення заборгованості за комісією у розмірі 2017,8 грн. не погоджується, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту, з 16.10.2020 року по 15.02.2021 року 3% від суми кредиту, з 16.02.2021 року по 15.05.2021 року 2,5% від суми кредиту, з 16.05.2021 року по 15.08.2021 року 1,5% від суми кредиту, з 16.06.2021 року по 16.10.2021 року 0,925% від суми кредиту. Проте у договорі АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не зазначено, які саме додаткові або супутні послуги за вказану плату надаються клієнту. Так, встановивши сплату комісії за надання кредиту, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу [PERSON] .. При цьому АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію супутніх послуг за кредитом за рахунок відповідача, що є незаконним. У відповідь на відзив, позивач надіслав до суду письмові пояснення, в яких вказали, що з отриманого відзиву зрозуміло, що Відповідачу у в повній мірі відомо про факт наявності заборгованості за Кредитним договором, більше того Відповідач вчиняє дії щодо уникнення сплати заборгованості, яка склалась у зв`язку з його відмовою виконувати взяті на себе зобов`язання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір від 16.10.2020 року №22036000424765, за умовами якого кредитодавець зобов`язався видати кредит у сумі 47 200,00 грн., а позичальник повернути гроші та сплатити відсотки, що підтверджується копіями кредитного договору з додатками, що підписаний власноручними підписами сторін. АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, що встановлений договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період 16.10.2020 року по 27.03.2024 року. Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 27.03.2024 року у розмірі 15899,79 гривень, що підтверджено Розрахунком заборгованості за вказаним договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням. Сторонами не оспорювалось укладання Кредитного договору, його положень, факт отримання кредитних коштів [PERSON] в повному обсязі. 28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №28/03/24, у відповідності до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро» передало ТОВ «Цикл Фінанс» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] , згідно Витягу з реєстру божників від 28.03.2024 року, що є додатком до вказаного договору, у розмірі 15899,8 гривень, з яких 13 881,65 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 0,35 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків та 2017,8 прострочена заборгованість за комісією. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач заперечував проти стягнення комісії за Кредитним договором. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. В ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» - після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з обслуговуванням кредиту, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 8 графіка). Розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає 16 листопада 2020 по 16 грудня 2020 року - 1416,00 грн; з 16 лютого 2021 по 16 квітня 2021 року - 1180,00 грн.; з 16 травня 2021 по 16 липня 2021 року - 708,00 грн; з 16 серпня 2021 по 16 жовтня 2021 року - 436,60 грн.. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». На підставі встановлених даних, суд дійшов висновку, що відповідач та АТ «Банк Кредит Дніпро» 16.10.2020 року уклали кредитний договір №22036000424765, фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі передбаченому у договорі у повному обсязі, [PERSON] отримав кредитні кошти та взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання у повному обсязі не виконав та допустив заборгованість станом на 27.03.2024 року за кредитним договором яка дорівнює 13 882,00 грн., з яких 13881,65 грн. заборгованість за тілом кредиту, 0,35 грн. прострочена заборгованість за процентами, право вимоги за якою перейшло до позивача ТОВ «Цикл Фінанс» за Договором факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Цикл Фінанс» до [PERSON] за Кредитним Договором №22036000424765 від 16.10.2020 року підлягають частковому задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 114,99 гривень. Вирішуючи питання про розподіл витрат на правову допомогу, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частинах 5,6 ст.137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вважає, що до заявлених вимог, в тому числі і до вимог про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають застосуванню норми статей 12,13,81 ЦПК України, які узгоджуються зі статтями 2,6 ЦПК України. Крім того, в частинах 1-3 статті 89 ЦПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В частинах 5,6 ст.137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано Договір № 43453613 від 02.01.2025 року з додатками, Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В. від 03.06.2025 року, Акт № 22036000424765 від 16.10.2025 року та платіжну інструкцію №7619 від 25.12.2024 року на суму 5 000,00 гривень. Суд вважає доведеним розмір витрат на правову допомогу, що є співмірним із складністю справи, об`ємом виконаних робіт, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. Суд вважає, що представник відповідача не довів неспівмірності витрат на правову допомогу. На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: partial