Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Коллект Центр» з посиланням на те, що 10.07.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено договір № 014/0951/82/0181707, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати клієнту кредит в сумі 10869,57 грн. на строк 72 місяці, по 10.08.2024. Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 26.06.2019 було укладено договір № 114/2-9, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014/0951/82/0181707. 29.11.2022 було укладено договір № 29-11/2022, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014/0951/82/0181707. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань останній має заборгованість в розмірі 36966,86 грн., з яких 10669,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17795,71 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 7386,55 грн. - заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги; 1114,66 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за вказаним договором в розмірі 36966,86 грн., витрати, понесені на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн. та на правову допомогу у розмірі 13000 грн.. Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 11 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 82-83). Відповідачу надано строк на подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не прибув, ТОВ «Коллект Центр» в позовній заяві просить справу розглядати без участі представника (а.с. 2-6). Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 91), про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 10 липня 2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву для отримання кредиту «Кредит готівкою» (а.с. 58). 10 липня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0951/82/0181707 (а.с. 27-29). Відповідно до п. 1.1. договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. Укладання договору здійснюється в рамках спільної акції, що проводиться кредитором та страховиком, та є підставою для надання клієнту передбачених п. 1.1. договору спеціальних умов кредитування, а саме: сума (загальний розмір ) та валюта кредиту - 10869,57 грн. (п. 1.1.1); кредит видається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника в розмірі 9800 грн. (п. 1.1.2.1) та на сплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 1069,57 грн. (п. 1.1.2.2.); дата надання кредиту - 10 липня 2018 року (п. 1.1.3); дата повного погашення кредиту - 10 липня 2024 року (п. 1.1.5); дата сплати ануїтетних платежів - 10 числа кожного календарного місяця згідно графіка погашення кредиту та сплати інших платежів (додаток № 1) (п. 1.1.4); процентна ставка фіксована, становить 42,9% річних (може бути змінена за згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди до договору) (п. 1.1.8). Відповідно до п. 1.1.12 договору з метою виконання грошових зобов`язань за договором, позичальник доручає кредитору здійснювати меморіальним ордером договірне списання коштів з КР на поточний рахунок, з дотриманням умов, зазначених в пп. 12.3.1 п. 12.3 договору. Таке договірне списання здійснюється за наступними параметрами: 05 числа кожного місяці; в розмірі 423 грн., яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно графіку. Для контролю за станом та рухом коштів по КР, позичальник підключається до послуги «Мобільний банкінг», яка передбачає отримання позичальником SMS - повідомлень про стан КР та проведені по КР операції, SMS - повідомлення направляються кредитором на номер мобільного телефону [NUMBER] . (п. 1.1.13). Пунктом 1.3. договору погоджено, що надання кредиту здійснюється на підставі договору в дату надання кредиту у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) суми кредиту на поточний рахунок. Кошти в розмірі, зазначеному в пп. 1.1.2.2 п.1.1. договору, направляються страховику в якості страхового платежу, згідно з п. 4.6 договору. Графік, розрахунок реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту містяться в додатках № 1 та № 2 до договору відповідно, які є його невід`ємною частиною (п. 1.5). Відповідно до ст. 2 договору проценти за користування кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку, і розраховуються, виходячи з процентної ставки, передбаченої пп. 1.1.8. п. 1.1. договору (п. 2.1). Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, включаючи день надання кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (п. 2.2.). Пунктом 4.1. погоджено, що предметом страхування за договором є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю позичальника, який є також страхувальником та застрахованою особою за договором. Відповідно до п. 8.1 договору кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди позичальника відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі або обтяжити ці права будь-яким чином. Всі додатки до договору, а також додаткові угоди до нього є невід`ємною частиною договору (п. 12.6). Підписанням договору позичальник засвідчує, що отримав другий примірник договору (п. 12.11). До позовної заяви позивачем також додано копію паспорта споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою» (а. с. 56) та довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту по продукту «Кредит готівкою» (а.с. 57), які були підписані відповідачем власноручно. Відповідно до копії виписки по рахунку (а.с. 59-60) відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 10869,57 грн. та користувався ними. Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором (а.с. 61) станом на 26.06.2019 заборгованість становить 14423,58, з яких 10669,94 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2094,59 грн. заборгованість за процентами та 1659,05 грн. - пеня. 26.06.2019 АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт капітал» уклали договір відступлення права вимоги № 114/2-9, відповідно до якого первісний кредитор АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив) новому кредитору ТОВ «Вердикт капітал» за плату, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості), що підтверджується копіями вказаного договору, платіжного доручення № 1 від 26.06.2019, витягу з реєстру боржників № 114/2-9 від 26.06.2019 (а.с. 9-11, 12, 13-16). Відповідно до копії витягу з реєстру боржників № 114/2-9 від 26.06.2019 (а.с. 13-16), [PERSON] у вказаному реєстрі під номером 720 значиться як боржник за кредитним договором № 014/0951/82/0181707; сума заборгованості 13879,19 грн., в тому числі, 10669,94 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2094,59 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1114,66 грн. - сума пені. Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 7) ТОВ «Вердикт-Капітал» за період з 26.06.2019 по 28.11.2022 були нараховані проценти в розмірі 15701,12 грн.. В подальшому, 29.11.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Kоллект Центр» відповідно до Договору № 29-11/2022 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, що підтверджується копіями вказаного договору, додаткової угоди № 4/7 від 04.02.2025 до вказаного договору, Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, Акту прийому-передачі реєстру боржників від 29.11.2022 за договором № 29-11/2022 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 29.11.2022 та витягу реєстру боржників (витяг з додатку № 1) до договору № 29-11/2022 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 29.11.2022 (а.с. 17-25, 26, 30-31, 32-33, 34-35). З копії витягу реєстру боржників (витяг з додатку № 1) до договору № 29-11/2022 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 29.11.2022 (а.с. 34-35) вбачається, що до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 014/0951/82/0181707 від 10.07.2018 на суму 29580,31 грн., в тому числі, 10669,94 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 17795,71 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1114,66 грн. - сума пені, номер у реєстрі 4953 (а. с. 34-35). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 8) ТОВ «Коллект Центр» за період з 29.11.2022 по 09.07.2024 були нараховані проценти в розмірі 7386,55 грн.. АТ «Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» нарахували проценти за користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору. Суд враховує, що вказані розрахунки не спростовані відповідачем, та ним не надано суду свій контррозрахунок на суму боргу. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вищевказаного кредитного договору. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1ст.1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5. За таких обставин суд вважає укладеним договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0951/82/0181707 від 10 липня 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлені у кредитному договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь позивача. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між позивачем та первісним кредитором АТ «Райффайзен Банк Аваль» договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0951/82/0181707, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цими договорами до ТОВ «ФК «Кредит Капітал», а в подальшому до позивача ТОВ «Коллект Центр», суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0951/82/0181707 від 10.07.2018 у розмірі 36966,86 грн., з яких 10669,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 25182,26 грн. - заборгованість за відсотками та 1114,66 грн. - пеня, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн.. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved