Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

13.02.2026р. позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно своєму внукові [PERSON] [INFO] . До спадкового майна належать: - земельна ділянка за адресою : [ADDRESS] , площею 0.1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2121210100:00:004:0534, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №535428 виданого 07 листопада 2007 року Виноградівською міською радою Закарпатської області. -земельна ділянка за адресою : [ADDRESS] , площею 0.0154 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2121210100:00:004:0535, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №535429 виданого 07 листопада 2007 року Виноградівською міською радою Закарпатської області. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача, адвокат Довбак Р.В. подав до суду заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача, Виноградівської міської ради, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності вирішення питання залишив на розсуд суду. Обстеживши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідач не висловив заперечень відносно заявлених позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть видане Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі серія [NUMBER] від 29 червня 2021 року, відповідний актовий запис №535. 09 грудня 2005 року, звернувшись до Виноградівської державної нотаріальної контори, [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно своєму внукові [PERSON] [INFO] . Відповідно до ст.ст. 1268-1270 Цивільного кодексу України [PERSON] прийняв, оскільки у визначений шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса Берегівського нотаріального округу Закарпатської області Пилип М.А. та подав заяву про прийняття спадщини за заповітом до майна померлої. Приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 57/2021, до майна померлої [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , номер у спадковому реєстрі 68296351. До спадкового майна належать: - земельна ділянка за адресою : [ADDRESS] , площею 0.1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 2121210100:00:004:0534, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №535428 виданого 07 листопада 2007 року Виноградівською міською радою Закарпатської області. -земельна ділянка за адресою : [ADDRESS] , площею 0.0154 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2121210100:00:004:0535, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №535429 виданого 07 листопада 2007 року Виноградівською міською радою Закарпатської області. Однак через втрату оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно та їх державну реєстрацію, у видачі свідоцтва про право на спадщину було обгрунтовано відмовлено, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом) №57/02-31 видана приватним нотаріусом Пилим М.А. 06 лютого 2026 року. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України (Поняття заповіту), визначено «1. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті». Стаття 1235 (Право заповідача на призначення спадкоємців цього ж кодексу «1. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин». Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки (п.п. 14.1.263 ст. 14 Податкового кодексу України). За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України, стаття 1268 ЦК України (Прийняття спадщини). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Отже, як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст.16, 392, 1216-1222, 1258,1261,1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України, 4, 19,175 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved