Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №3000038784 від 04.02.2025р. станом на 18.08.2025р. у розмірі 76942,47 грн, що складається з: боргу за тілом кредиту 70000,00 грн, боргу за відсотками 6942,47 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 04.02.2025р. між сторонами було укладено в електронній формі даний кредитний договір шляхом підписання удосконаленим електронним підписом клієнта і згідно якого [PERSON] приєднався до Договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію (публічний) від 09.12.2024р., прийнявши його умови. Згідно кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на рефінансування (погашення заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором від 08.10.2021р.) у розмірі 70000,00 грн зі строком повернення до 04.02.2030р. із фіксованою процентною ставкою 20,00% річних, а позичальник повинен повертати кредит, виплачувати проценти за його користуванням шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів згідно встановленого графіка. Банк належним чином виконав свій обов`язок по наданню позичальнику кредиту, тоді як відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 18.08.2025р. у нього виникла вищевказана заборгованість, яку відповідач у порядку досудового врегулювання спору не погасив, що й стало підставою для звернення позивача до суду. Позивачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 04 лютого 2026 року було направлено в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але той інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. При цьому, суд зважує на те, що позивач у п.2, 5 прохальної частини своєї заяви просив розглядати справу саме в такому порядку та без участі його представника, а приписи ст.274 ЦПК України не містять обмежень для вирішення даної категорії справ у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в справі без повідомлення (виклику) сторін від 04 лютого 2026 року було надіслано за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (повернення судової кореспонденції з довідкою АТ «Укрпошта» ф.20 із зазначенням причин повернення «адресат відсутній» згідно з ч.6-8 ст.128 ЦПК України вважається належним сповіщенням особи), однак той відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Також в установлений строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відтак, у силу положень ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами й у такому випадку судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (свобода договору). За приписами ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). За змістом положень ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). За приписами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства). Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому засіданні встановлено, що 04 лютого 2025 року між АТ «ОТП Банк» (банк) та [PERSON] (позичальник та/або клієнт) було укладено кредитний договір №3000038784, за умовами якого банк зобов`язувався надати позичальнику на рефінансування (погашення заборгованості позичальника перед кредитором першої черги (АТ «ОТП Банк») за кредитним договором першої черги №2037697885_CARD від 08.10.2021р.) кредит у розмірі 70000,00 грн із датою його остаточного повернення 04.02.2030р. та фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у 20,00% річних, а позичальник повинен повертати кредит, виплачувати проценти за його користуванням шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів згідно встановленого графіка (Додаток №1). У розділі «Електронна взаємодія» даного кредитного договору сторони обумовили клієнт підтверджує, що ними вже було укладено Договір про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію, відповідно до якого клієнт визнав, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом. До вказаного кредитного договору додано узгоджені та підписані сторонами Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, загальні витрати за кредитом (Додаток №1), Договір про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію (публічний) від 09.12.2024р., Правила кредитування (публічні) від 15.08.2024р. Відповідно до п.15.1 Правил кредитування, як публічної та невід`ємної частини кредитного договору, у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором понад 1 календарний місяць чи невиконання інших умов кредитного договору позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору, в зв`язку з чим зобов`язаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі та в строки відповідно до п.15.2 Правил. Згідно з п.15.2 Правил кредитування банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових та/чи інших зобов`язань за кредитним договором. При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної письмової вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги. У п.15.4 Правил кредитування зазначено, що у випадку невиконання позичальником умов вимоги банк має право звернутись до відповідного суду для стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, вчинений в електронній формі за допомогою удосконалених електронних підписів, з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про електронні довірчі послуги», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. При цьому, на виконання вимог ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. АТ «ОТП Банк» виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] обумовлену суму кредитних коштів, що підтверджується копією меморіального ордеру №4655876 від 04.02.2025р. Натомість [PERSON] свої договірні зобов`язання виконував неналежним чином, тіло кредиту, відсотки за його користуванням у відповідності до умов договору та графіку платежів ним не сплачувалися. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованість [PERSON] перед АТ «ОТП Банк» станом на 18.08.2025р. складає 76942,47 грн, з яких: борг за тілом кредиту 70000,00 грн, борг за відсотками 6942,47 грн, що не спростовано відповідачем, зокрема й шляхом надання інших своїх контрозрахунків. Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Даний позов АТ «ОТП Банк» скеровано до суду 13.11.2025р., тобто пред`явлено вимогу про дострокове погашення кредиту та процентів, термін повернення яких мав настати 04.02.2030р. Водночас АТ «ОТП Банк» 19.08.2025р. рекомендованим листом з описом вкладення направило [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, яка залишена відповідачем без реагування й порушення зобов`язання не було усунуте. При цьому, обраний кредитодавцем спосіб комунікації з боржником відповідає умовам п.15.2 Правил кредитування, що відповідачем не спростовано та свідчить про дотримання позивачем приписів ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування». Натомість [PERSON] усупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог кредитодавця, зокрема й щодо укладення кредитного договору та отримання кредиту, а відсутність у нього коштів не може бути підставою для звільнення його від погашення кредитної заборгованості. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, позовні вимоги АТ «ОТП Банк» до [PERSON] про дострокове стягнення з нього заборгованості за кредитним договором є обгрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved