Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 07 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-10006052, згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі. 5500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком на 360 днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 02 жовтня 2025 року. На виконання умов кредитного договору, 07 жовтня 2024 року кредитор ініціював переказ безготівковими коштами через ТОВ «Профітгід» на платіжну картку № 4314-14-хх-хххх-5808, що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитора. 14 травня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт капітал» було укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого, ТОВ «Юніт Капітал» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Отримавши кредит, відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 19379,80 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 6600 грн.; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10029,80 грн.; заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) 2750 грн. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 16629,80 грн., а також судові витрати, з яких 2422,40 грн. судового збору та 7000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день розгляду справи сповіщений, про причину неявки не повідомив. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені. Судом встановлено, що між сторонами, на підставі ст.1054 ЦК України, договору кредитування № 00-10006052 від 07 жовтня 2024 року, між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» встановлені договірні відносини, згідно яких відповідач отримав кредит в розмірі 5500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, строком на 360 днів, з кінцевим терміном повернення кредиту до 02 жовтня 2025 року. На виконання умов кредитного договору, 07 жовтня 2024 року кредитор ініціював переказ безготівковими коштами через ТОВ «Профітгід» на платіжну картку № 4314-14-хх-хххх-5808, що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитора. Суд встановив, що кредитний договір сторонами укладено в електронній формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту, доказів його недійсності та/або нікчемності стороною відповідача суду не надано. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання є недопустимою (ст.525 ЦК України). У ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 14 травня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт капітал» було укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого, ТОВ «Юніт Капітал» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач, отримавши кредит, всупереч вимогам ст. ст. 526, 527 ЦК України, умови договору по своєчасному поверненню кредиту не виконав, заборгувавши 19379,80 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 6600 грн.; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 10029,80 грн.; заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) 2750 грн. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи ( 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00). Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості в розмірі 16 629,80 грн., про стягнення яких просив представник позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн., а також 7000 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved