Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із цим позовом, просить визнати за нею право власності на завершення приватизації земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем майна після смерті чоловіка за законом та в порядку спадкової трансмісії, після смерті брата чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій повідомляє, що він відмовляється від своїх спадкових прав на майно після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] в користь своєї матері [PERSON] , з наслідками відмови від спадщини ознайомлений, в майбутньому на спадщину претендувати не буде, просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій повідомляє, що він відмовляється від своїх спадкових прав на майно після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] в користь своєї матері [PERSON] , з наслідками відмови від спадщини ознайомлений, в майбутньому на спадщину претендувати не буде, просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа - Буська міська рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника, заперечень щодо позову не має. Запити до державного нотаріуса здійснювалися неодноразово, проте відповіді не надходили, а тому суд розглянув справу на підставі наявних матеріалів, що відповідають положенням ч. 3 ст. 211, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.06.2000 року, виданим Кутівською сільською радою Буського району Львівської області, підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] , виданого Тур`янською сільською радою Буського району від 08.04.1970 року підтверджується, що його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 13.12.1994 року, виданого Буським районним відділом реєстрації актів громадянського стану, підтверджується, що його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Отже, даними свідоцтвами належним чином підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. При цьому, судом встановлено, що право на спадщину після смерті [PERSON] мав його брат, [PERSON] (чоловік позивачки). Довідкою від 28.10.2025 року № 801, виданою Олеським старостинським округом Буської міської територіальної громади, підтверджено, що [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: с. Чішки Буського (тепер Золочівського) району Львівської області, а на день смерті разом із ним були зареєстровані: брат [PERSON] , братова [PERSON] , племінник [PERSON] , племінник [PERSON] , а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України чоловік позивачки прийняв спадщину після смерті брата за законом. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22 лютого 1997 року, підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.02.1997 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 27.10.2015 року, виданого виконавчим комітетом Кутівської сільської ради Буського району Львівської області, підтверджується, що [PERSON] (чоловік позивачки) помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 0,60 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Кути, Золочівського району Львівської області, яка належала [PERSON] Належність земельної ділянки, площею 0,60 га [PERSON] підтверджується Архівним витягом, виданим Золочівською РДА від 19.03.2024 року №Л/2-262 на підставі ухвали Кутівської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 28.03.1995 року, яким передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,60 га. Як вбачається із вищевказаного, за життя [PERSON] отримав рішення про передачу йому безоплатно у приватну власність земельної ділянки, отже розпочав процедуру приватизації, однак не встиг належним чином зареєструвати право власності на неї. Відповідно, право на завершення приватизації земельної ділянки, перейшло до позивачки, як спадкоємця за законом (ст. 1276 ЦК України). Крім того, судом встановлено, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] на підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 12.08.2025 року справа № 943/1202/24. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини третьої статті 152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України). Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. З урахуванням встановлених обставин, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права на завершення приватизації спірною земельної ділянки, в порядку спадкової трансмісії. Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 692/769/21 (провадження № 61-6245св22). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), тобто права та обов`язки власника (спадкодавця) переходять до позивача (спадкоємця), а тому за позивачкою слід визнати право власності на завершення приватизації та реєстрації прав власності на спірну земельну ділянку, яку за життя розпочав рідний брат її чоловіка [PERSON] , проте не встиг завершити у зав`язку зі смертю (в порядку спадкової трансмісії) та в порядку спадкування, після смерті чоловіка [PERSON] за законом. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved