Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

24.12.2025 представник ТОВ «ФК «Кредит Капітал» звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 13.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 7195853, згідно з умовами якого відповідачка отримала 10 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. 28.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» був укладений договір факторингу № 103-МЛ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 7195853 від 13.03.2023 перейшло до позивача. Згідно довідки-розрахунку заборгованості, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 7195853 від 13.03.2023 становить 15 592,22 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту 4 138,55 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків - 11 453,67 грн. Враховуючи, що відповідачка у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом та просить стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 592,22 грн., 2 422,40 грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору та 8 000,00 грн. у якості витрат на правничу допомогу. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до судового засідання не з`явився. При зверненні до суду зазначили клопотання, яким просили розгляд справи проводити у відсутність представника позивача (а.с. 5). Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча повідомлялась та була повідомлена належним чином про місце дату та час судового засідання шляхом надсилання повідомлень за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 37, 41-44) а також відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 50). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 7195853, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн. (а.с. 7-12). Платіжним дорученням від 13.03.2023 (а.с. 15 зв.) підтверджується отримання [PERSON] кредитних коштів. Зазначена інформація також підтверджується відповідю АТ "Універсал Банк" отриманої на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 46). 28.08.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 103-МЛ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 7195853 від 13.03.2023 перейшло до позивача (а.с. 18-22, 27 зв.). Згідно довідки-розрахунку заборгованості, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 7195853 від 13.03.2023 становить 15 592,22 грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4 138,55 грн. простроченої заборгованості за сумою відсотків - 11 453,67 грн. (а.с. 27 зв.). 04.12.2025 ТОВ «ФК «Кредит Капітал» своєю претензією повідомляло відповідачку про те, що її борг перейшов від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (а.с. 28). Також відповідачці була висунута вимога про погашення заборгованості за договором кредиту. В силу вимог ст.ст.525-526,530,1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч.ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті визначеними в кредитному договорі. Частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідачка в порушення умов кредитного договору № 7195853 від 13.03.2023 та вимог ст.ст.526,549,530,625,1050,1054 ЦК України, своїх зобов`язань не виконала, що призвело до створення заборгованості перед позивачем, розмір якої становить 15592,22грн., яка складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту- 4 138,55 грн. простроченої заборгованості за сумою відсотків - 11 453,67 грн, яка і підлягає стягненню в судовому порядку. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. суд зазначає наступне. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 39 зв.), договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с. 31), ордер (а.с. 31 зв.), акт наданих послуг (а.с. 32), детальний опис наданих послуг (а.с. 32 зв.). За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. За вказаних підстав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 8 000,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved