Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в інтересах заявника [PERSON] , звернувся адвокат Дубенчук Михайло Вікторович. На обґрунтування поданої заяви зазначив, що 21 листопада 1995 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на житло, яке видане органом приватизації житлового фонду АТЗТ «ДОК-ЕАС», згідно з розпорядженням від 21 листопада 1995 року на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до даного свідоцтва про право власності на житло дане житло належить на праві приватної спільної (сумісної) власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з укладенням заявником шлюбу, її прізвище було змінено з [PERSON] на [PERSON] . Станом на сьогоднішній день заявник має намір реалізувати своє право власності на частку квартири, однак, не може цього зробити, в зв`язку з наявністю невідповідності її імені у свідоцтві про право власності на житло, відповідно до її паспортних даних, а саме згідно свідоцтва її ім`я вказано, як « [PERSON] », а відповідно до її паспортних даних « [PERSON] ». Дана ситуація, виникла в зв`язку з допущенням механічної помилки в частині вірного зазначення її імені. 13.11.2025 року вона звернулась із відповідною заявою про внесення змін (виправлення механічної помилки) до АТЗТ «ДОК-ЕАС» - організації, яка надавала свідоцтво про право власності на житло. Станом на день звернення до суду у встановлені Законом України «Про звернення громадян» строки відповіді на заяву не отримано. Наявність вищезазначених розбіжностей унеможливлює виготовлення проекту з землеустрою, тому заявник змушена звернутись до суду з даною заявою. Рішенням суду просить встановити факт належності на праві приватної, спільної власності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 1995 року, виданого органом приватизації житлового фонду АТЗТ «ДОК-ЕАС», згідно з розпорядженням від 21 листопада 1995 року №166 на квартиру [ADDRESS] . Одночасно просила розгляд справи проводити без участі заявника. Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2026 року відкрито провадження у справі, яке постановлено здійснювати у порядку окремого провадження з призначенням судового засідання о 10:00 годині 12.03.2026 року. Про дату, час та місце розгляду справи учасники провадження повідомлені належним чином. Заявник в судове засідання не з`явилась, клопотання про відкладення розгляду справи не надала. Представник заінтересованої особи також в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань з приводу розгляду справи до суду не подав. Дослідивши подані матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі письмових документів, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що предметом розгляду є справа окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності заявнику [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 1995 року виданого органом приватизації житлового фонду АТЗТ «ДОК-ЕАС», згідно з розпорядженням від 21 листопада 1995 року №166 на квартиру [ADDRESS] . Згідно з ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У відповідності до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до паспорта серії [NUMBER] , виданого 04.04.2001 року Червонозаводським РВ УМВС України у Харківській області, [PERSON] , [INFO] , народилася в м.Коростень Житомирської області, місцем реєстрації якої вказана адреса: [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] та члени її сім`ї, в особі [PERSON] , на підставі розпорядження органу приватизації житлового фонду АТЗТ «ДОК-ЕАС» №166 від 21.11.1995 року приватизували квартиру [ADDRESS] , про що 21.11.1995 року видано відповідне свідоцтво про право власності на житло. Загальна площа квартири становить 54,3 кв.м., а відновна на момент приватизації вартість 950250 крб. Характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. За цим свідоцтвом квартира [ADDRESS] , зареєстрована у Харківському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної, спільної власності за: [PERSON] , [PERSON] та записано у реєстрову книгу за №В-21129 від 21.11.1995 року. Відповідно до свідоцтва №166 від 21 листопада 1995 року, в графі особам, котрим належить квартира на праві власності, зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00045809719 від 03.07.2024 року слідує, що [PERSON] 24.07.2014 року уклавши шлюб із [PERSON] , змінила своє прізвище із дошлюбного [PERSON] на [PERSON] . Заявник вирішила реалізувати своє право власності на частку вищезазначеної квартири, однак, не може цього зробити, в зв`язку з наявністю невідповідності її імені у свідоцтві про право власності на житло, відповідно до її паспортних даних, а саме згідно свідоцтва її ім`я вказано, як « [PERSON] », а відповідно до її паспортних даних є « [PERSON] ». Дана ситуація, виникла в зв`язку з допущенням механічної помилки при написанні її імені у правовстановлюючому документі. 13.11.2025 року вона звернулась із відповідною заявою про внесення змін (виправлення механічної помилки) до АТЗТ «ДОК-ЕАС» - організація яка надавала свідоцтво про право власності на житло, однак, станом на день звернення до суду, у встановлені Законом України «Про звернення громадян» строки, відповіді на заяву не отримано. За вказаних обставин встановити факт належності заявнику правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, в позасудовому порядку є неможливим. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Таким чином, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась заявник, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, факти, викладені в заяві, які ніким з учасників справи не заперечуються, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню, породжує юридичні наслідки для заявника, оскільки надає право на реалізацію заявником свого права розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 294 ЦПК України судові витрати по справам окремого провадження не відшкодовуються, тому суд відносить судові витрати на рахунок заявника по справі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved