Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № 1390-5022 від 04.05.2024 у розмірі 39999,53 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04.05.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1390-5022, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором С3969, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у сумі 8400,00 грн, шляхом перерахування на його банківський (картковий) рахунок, через систему платежів LiqPay, строком кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту, знижена % ставка 1,20 % в день, стандартна % ставка 1,50% в день. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору. Позивач свої зобов`язання виконав, але у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість. Позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами, у загальній сумі 4754,40 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 39999,53 грн. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, лише частину заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії №1390-5022 від 04.05.2024 року в розмірі 39999,53 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 8400,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 31599,53 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 23.09.2025 вказану цивільну справу було передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Тернівського міського суду Дніпропетровської області. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд головуючому судді Соколовій Ю.І. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.12.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що положення укладеного договору є несправедливими та порушують положення Закону України «Про захист прав споживачів», що підтверджується позиціями апеляційних судів, Верховного Суду, та рішеннями Коституційного Суду України. Проценти за користування кредитними коштами у декілька разів перевищують тіло кредиту, тому вважає, що позивач хоче отримати з відповідача невиправданий додатковий прибуток. Встановлений договором розмір відсотків порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків. Представником позивача надано письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що відповідач перед укладенням кредитного договору №1390-5022, попередньо ознайомився з договором та Правилами надання споживчого кредиту, Паспортом споживчого кредиту, Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1390-5022 (Графік платежів за Договором) які складають єдиний договір в якому визначаються всі його істотні умови. Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор «С3969» для підписання вказаного кредитного договору. Для ідентифікації та оформлення кредиту відповідач надав селфі з паспортом. Підписуючи договір шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив свою повну обізнаність та згоду з усіма умова Договору. На підтвердження вказаних обставин додано Моніторинг дій користувача в Інформаційно телекомунікаційній системі. Отже, кредитний договір був підписаний у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Умови договору містять детально описану інформацію щодо базового періоду (14 календарних днів), щодо строку кредиту (300 календарних днів), щодо сплати процентних ставок за користування кредитом (стандартна 1,50% в день, знижена 1,20 % в день), щодо комісії за видачу кредиту. Проценти визначені в договорі не суперечать вимогам законодавства. До позовної заяви долучено розрахунок, який відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з якого вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих непогашених відсотків відповідачем. Штрафи та пеня стосовно відповідача не нараховувалися. Після закінчення строку кредитування (27.02.2025) нарахування процентів було зупинено. Позивач законно нарахував проценти за користування кредитом, згідно п.4.6 та 10.2 договору, протягом строку договору, що визначені в п.4.9 договору. Тобто, відсутні порушення норм закону, що визначені в п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.1048,1054,1056-1 ЦК України та вони не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п.5 ч.3 ст.18, ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», на що посилається у своїх запереченнях відповідач. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчить про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. В зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, зменшити проценти за користування кредитними коштами. Ухвалою суду від 24.02.2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Відповідно до ч.2 ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 04.05.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1390-5022 продукту «НА ВСЕ», відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8400,00 грн (п. 4.1), строком кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, з датою повернення (виплати) кредиту 27.02.2025 (п.4.9). Базовий період складає 14 календарних днів (п.4.4), процентна ставка за користування кредитом фіксована, знижена процентна ставка становить 1,20% в день (надається в межах програми лояльності) (п.10.2), стандартна процентна ставка становить 1,50% в день (4.6.). Комісія за видачу кредиту становить 15,00 % від суми виданого кредиту (4.7). Реальна річна процентна ставка складає 27138,17% (п.4.10). Орієнтовна загальна вартість кредиту 43377,97 грн (п.4.11). У кредитному договорі зазначені прізвище, ім`я та по батькові відповідача як позичальника, його ідентифікаційний код, дані паспорта, адреса проживання, дані електронної адреси, зазначено номер особистого електронного платіжного засобу номер банківської картки [NUMBER] . Кредитний договір підписаний одноразовим ідентифікатором «С3969». Крім того відповідач підписав одноразовим електронним ідентифікатором «С3969» Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1390-5022 додаток №3 до договору (графік платежів за договором за зниженою ставкою 1,20% в день) за якими відповідач за вказаних умов повинен був сплатити станом на 27.02.2025 суму 36634,37 грн; Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 1390-5022 додаток №4 до договору (графік платежів за договором за зниженою ставкою 1,50% в день) за якими відповідач за вказаних умов повинен був сплатити станом на 27.02.2025 суму 43377,97 грн. Також відповідач ознайомився та підписав одноразовим електронним ідентифікатором Правила відкриття кредитної лінії, затверджені наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 12-П від 27.02.2024 та паспорт споживчого кредиту з умовами кредитування. Позивач (через партнера АТ КБ «ПриватБанк» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LigPay від 02.12.2019) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в договорі (п.13 реквізити сторін) та в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» б/н про перерахування суми кредиту за договором №1390-5022 від 04.05.2024 року [PERSON] перераховано 04.05.2024 року через систему платежів LiqPay платіж №2457681374, тип операції видача кредиту на платіжну картку [NUMBER] сума платежу 8400,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №1390-5022 від 04.05.2024 року, [PERSON] станом на 26.08.2025 року має заборгованість по кредиту в розмірі 44753,93 грн, яка складається з: заборгованості по основному боргу 8400,00 грн, заборгованості по процентам (залишок) 35683,20 грн, заборгованості за комісією (залишок) 670,73 грн. Разом з тим відповідачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 4754,40 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 39999,53 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 8400,00 грн, прострочену заборгованість за нарахованими процентами 31599,53 грн, що разом становить 39999,53 грн. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. В ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 вищевказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. У відповідності до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підпису електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В ч. 1 ст.1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання в наслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц). Отже, приписами статей 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] виникли договірні відносини внаслідок користування відповідачем кредитними коштами. Як встановлено судом, Договір про відкриття кредитної лінії №1390-5022 від 04.05.2024 між сторонами, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса) були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, стороною відповідача до суду не надано, відомостей про те, що правомірність укладеного договору оскаржувалася, також суду не надано. Отже, виходячи з вищенаведених положень Закону, правових позицій та встановлених обставин справи, суд бере до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Тому вчинення позичальником вказаного алгоритму дій свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов правочину та уклали договір. Відповідач у своєму відзиві водночас вказує на те, що кредитний договір був укладений між сторонами, однак на вкрай невигідних для відповідача умовах, що додатково свідчить про укладення правочину. Відповідач оспорює наданий розрахунок заборгованості з підстав несправедливості умов кредитного договору в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» в частині завищеного розміру процентів. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення правочину) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Отже, факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується, разом з тим, відповідач заперечує щодо розміру нарахованих процентів. Дослідивши умови договору та наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд не може погодитися з розрахунком заборгованості за процентами, з огляду на наступне. Відповідно до п.4.6. договору стандартна процента ставка за кредитом складає 1,50% в день. Знижена процентна ставка становить 1,20 % в день (п.10.2 договору). У п.4.3 кредитного договору сторони домовились, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користуванням кредитом - фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за зниженою процентною ставкою. Надана клієнту в межах програми лояльності знижена ставка діє і залишаються незмінною протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання позичальником умов, за яких позичальнику надається можливість сплати процентів за зниженою процентною ставкою, передбачених п. 10.2. цього Договору. Відповідно до п.10.2 кредитного договору у разі несплати позичальником нарахованих згідно умов договору процентів за користування кредитом або комісії за видачу кредиту або частини суми кредиту згідно графіка платежів за зниженою ставкою (який є Додатком 3 до цього Договору) не пізніше останнього дня будь-якого Базового періоду, з наступного дня подальше нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Стандартною процентною ставкою до дати повного погашення позичальником заборгованості зі сплати процентів, комісії за видачу кредиту та суми кредиту, включно з тою, обов?язок дострокового погашення якої у позичальника виникає у зв?язку із простроченням сплати процентів та/або комісії (включаючи дату погашення заборгованості). З розрахунку, наданого позивачем встановлено, що [PERSON] вносив частково грошові кошти за кредитним договором згідно з погодженим графіком та йому нараховувались проценти за зниженою процентною ставкою 1,20%, а саме, [PERSON] 13.05.2024 сплатив 2000,47 грн. Також, згідно з графіком платежів, один з чергових платежів мав бути здійснений [PERSON] 31.05.2024. Однак, оскільки цей платіж здійснено відповідачем не було, позивач застосував п.4.6 кредитного договору, та нарахував процентну ставку у розмірі 1,50%. Суд погоджується із застосуванням стандартної процентної ставки замість зниженої, у зв`язку із простроченням платежу, однак не погоджується з її розміром з огляду на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав законної сили 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону. Договір №1390-5022 про відкриття кредитної лінії, укладений 04.05.2024 строком 300 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року. Тобто даний кредитний договір укладений після набрання чинності цим Законом, а тому розрахунок заборгованості по процентам має бути здійснений з урахуванням його положень. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що умови укладеного кредитного договору в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами за ставкою 1,5% у період після 21 серпня 2024 з моменту набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суперечать діючому законодавству, тому в силу вимог частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Таким чином, проценти за користування кредитом після застосування стандартної процентної ставки за період з 21.08.2024 до 27.02.2025 (день повернення кредиту) мали бути нараховані відповідно до вимог чинного законодавства із застосуванням процентної ставки у розмірі 1,0%. Суд розраховує заборгованість по процентам за укладеним між сторонами договором у період з 21.08.2024 до 27.02.2025, виходячи з встановленої пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1,0%. Оскільки період з 21.08.2024 до 27.02.2025 становить 191 день та у вказаний період проценти мали бути нараховані за ставкою 1,0% від суми заборгованості, що становить 84,00 грн на день (сума залишку за тілом кредиту 8400 грн х 1,0%), то за цей час сума нарахованих процентів становить 16044,20 грн (191 день х 84,00 грн). З урахуванням того, що з 04.05.2024 до 20.08.2024 проценти нараховувались у відповідності до норм чинного законодавства та станом на 20.08.2024 включно заборгованість за ними становила 11617,20 грн, а за період з 21.08.2024 до 27.02.2025 підлягає стягненню 16044,00 грн, то за весь строк користування кредитом розмір заборгованості за процентами становить 27661,20 грн (11617,20 грн + 16044,00 грн). Оскільки, відповідач своєчасно та належним чином свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом не виконав, суд вважає, що позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягає частковому задоволенню з підстав наведених вище, а саме до стягнення підлягає сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8400,00 грн та сума заборгованості за простроченими процентами в розмірі 27661,20 грн, в загальному розмірі 36061,20 грн. У решті вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю. Оскільки, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості задоволено частково на 90,15 %, то відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2183,89 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial