Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

06.02.2026 [PERSON] , від імені якого діє адвокат Шелудько Оксана Олександрівна, звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] , у зв`язку з тяжким фінансовим становищем, звернувся до позивача [PERSON] з проханням позичити йому грошові кошти в борг. 15.05.2024 між сторонами було укладено договорів позики на суму 1 364 580,00 грн, що відповідає еквіваленту 31 551,00 євро. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написав розписку. Згідно вищевказаного договору позики та боргової розписки, відповідач повинен був повернути суму боргу в строк до 15.05.2025. Відповідач зі свого боку зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим заборгованість перед позивачем становить 1 364 580,00 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 1 364 580,00 грн та понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 13 645,80 грн та правничу допомогу, докази на підтвердження якої будуть подані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Від представника позивача адвоката Шелудько О.О., надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Підтверджує факт укладення договору позики, зазначає, що через погіршення свого фінансового становища не має змоги сплатити борг у визначений термін. З огляду на визнання відповідачем позову, суд на підставі ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 15.05.2024 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно умов якого позивач (позикодавець) передав у власність відповідача (позичальника) грошові кошти в сумі 1 364 580,00 грн терміном на 1 рік, до 15.05.2025 (п. 1.1). Договір позики є безвідсотковим (п. 2.2). Договір позики підписаний власноручними підписами сторін, в договорі зазначені їх повні анкетні дані (а.с. 6-7). На підтвердження передачі грошей відповідач 15.05.2024 власноруч написав розписку (а.с. 8). Відповідач зі свого боку зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим заборгованість перед позивачем становить 1 364 580,00 грн. Усе вищевказане також не заперечується з боку відповідача. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що після укладення договору позики позивач всі обов`язки, передбачені договором виконав, а відповідач суму боргу не сплатив, що відповідно до ст. 610 ЦК України, вважається порушенням ним свого зобов`язання. Оскільки сума позики відповідачем не повернута, суд вважає, що права позивача порушені й підлягають судовому захисту. Доказів погашення суми боргу, станом на час розгляду справи, відповідач не надав. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення суми позики в розмірі 1 364 580,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, 50 відсотків судового збору в сумі 6 822,90 грн від 13 645,80 грн, сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно з платіжною інструкцією № 886 від 04.02.2026, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків судового збору в сумі 6 822,90 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Докази на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу будуть надані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 202, 207, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved