Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 05.02.2026 АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 92 991 грн 52 коп., а також судовий збір в розмірі 2 662 грн 40 коп. В обґрунтування позову зазначає, що 30.06.2019 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір у формі анкети-заяви, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитний ліміт в розмірі 74 997 грн 18 коп. зі сплатою 44, 40% річних на суму залишку за кредитом та строком користування кредитними коштами 240 місяців (20 років), тобто до 30.06.2029. Кредитодавець належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 92 991 грн 52 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 74 997 грн 18 коп., проценти за користування кредитом в розмірі 17 994 грн 34 коп., яку позивач просить стягнути на його користь. Доводи сторін у справі Представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі. У відзиві на позов відповідач зазначила, що факт укладення кредитного договору та користування кредитними коштами вона не заперечує. Разом з тим, розмір заявлених позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 17 994 грн 34 коп. потребує детальної перевірки, оскільки позивачем не надано повного та зрозумілого розрахунку їх нарахування за весь строк користування кредитом. Фінансовий стан відповідачки є складним, після розлучення вона самостійно утримує двох неповнолітніх дітей, щомісячний дохід відповідачки становить близько 10 500 грн, що унеможливлює одноразове погашення всієї суми заборгованості без порушення належного забезпечення дітей. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 30.06.2019 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір у формі анкети-заяви, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитний ліміт в розмірі 74 997 грн 18 коп. зі сплатою 44, 40% річних на суму залишку за кредитом та строком користування кредитними коштами 240 місяців (20 років), тобто до 30.06.2029 (а.с. 9, 10, 12). Кредитодавець належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 74 997 грн 18 коп. на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором, що підтверджується випискою про рух коштів (а.с. 17). Відповідно до Постанови ВС від 25.05.2021 №554/4300/16-ц виписка про рух коштів є належним доказом отримання кредитних коштів. Крім того, відповідач визнала отримання нею кредитних коштів в розмірі 74 997 грн 18 коп., а тому в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України зазначена обставина не підлягає доказуванню. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 92 991 грн 52 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 74 997 грн 18 коп., проценти за користування кредитом в розмірі 17 994 грн 34 коп. (а.с. 17). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц). Встановлено, що проценти за користування кредитом нараховані у розмірі і порядку, передбаченому кредитним договором та в межах строку кредитування. Кредитодавець свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а відповідач, у свою чергу, не повернув своєчасно кредитні кошти, і станом на день звернення позивача до суду із зазначеним позовом існує заборгованість за кредитним договором. Таким чином, невиконання відповідачем договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит. Позивачем на підтвердження погодження сторонами істотних умов кредитного договору, укладення сторонами кредитного договору, перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, надано належні, допустимі та достатні докази, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідачкою не надано розрахунку процентів за користування кредитом, які б спростовували розрахунок позивача, а тому твердження відповідачки, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неповним та незрозумілим, не підтверджуються належними доказами в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved