Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

31 грудня 2025 року позивач [PERSON] через свого уповноваженого представника адвоката Томіна О., звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 червня 2024 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (серія [NUMBER] ), виданий Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та про що складено відповідний актовий запис № 770. Позивач з відповідачем проживали за адресою позивача: [ADDRESS] . Спільних дітей у подружжя немає. З середини лютого місяця 2025 року сімейні стосунки між позивачем та відповідачем стали дуже напруженими та конфліктами, проживання однією сім`єю вже не доводилося можливим. У кінці травня 2025 р. відповідач виїхала із місця спільного проживання, змінивши адресу свого проживання на [ADDRESS] . З того часу шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, сім`я розпалася та відповідач з позивачем не ведуть спільного господарства і жодних відносин не підтримують. Спору про поділ майна між позивачем та відповідачем не існує. У зв`язку з відсутністю взаємної підтримки, як подружжя, спільне життя і збереження шлюбу вже не можливе. Позивач не має бажання примиритися з відповідачем та продовжувати шлюбні відносини. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 12 січня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час, і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Томін О. подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13 червня 2024 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 770. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 12 свідоцтво про шлюб). Спільних дітей сторони не мають. Позивач стверджує, що вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть та фактично проживають окремо. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу та спільне життя їх як подружжя є неможливим та суперечить його інтересам, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подала, своєї позиції щодо заявлених позовних вимог та обставин, зазначених позивачем у позовній заяві, як підстави для розірвання шлюбу, не висловлювала, ходом розгляду справи не цікавиться. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21 СК України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, враховуючи те, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, спільних дітей не мають, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. В силу норми ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1212,00 грн (одна тисяча двісті дванадцять гривень 00 копійок) (а.с. 16 квитанція). Станом на дату звернення з позовною заявою до суду, розмір судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу складав 1211,20 грн. Таким чином, позивачем внесено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме на 0,80 грн більше. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду . Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved