Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Процедура (рух справи): У жовтні 2025 року ТОВ "ФК "Гелексі" звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №94587 від 06.08.2019 року в розмірі 20083,60 грн. та судового збору. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 24 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав суду письмові заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка надала заяву про розгляд справи без її участі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Аргументи позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гелексі": Позовні вимоги позивач мотивував тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГЕЛЕКСІ" (23.06.2025 року назву було змінено на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ГЕЛЕКСІ») та [PERSON] за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи було укладено договір позики №94587 від 06.08.2019 року в електронній формі. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ ФК ЕЛАЕНС (ТМ "ФОНДІ") надавало ТОВ "ФК "Гелексі" послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 4000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконала, тому має заборгованість в розмірі 20083,60 грн., що складається з: 4000 грн. - заборгованість за позикою; 16 083,60 грн. - заборгованість за процентами та комісією за користування позикою, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідачка надала заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнала в частині стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків в межах строку кредитування. Крім цього, просила суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи: Судом встановлено, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГЕЛЕКСІ" (23.06.2025 року назву було змінено на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ГЕЛЕКСІ») та [PERSON] за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи було укладено договір позики №94587 від 06.08.2019 року в електронній формі. На підставі договору №04/08-17-ПК від 04.08.2017 року ТОВ ФК ЕЛАЕНС (ТМ "ФОНДІ") надавало ТОВ "ФК "Гелексі" послуги з переказу фізичним особам грошових коштів, без відкриття рахунку. Відповідно до змісту довідки наданої платіжним оператором, у результаті платіжної операції на картковий рахунок Позичальника, було успішно перераховано кошти у сумі 4000 грн. Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 0.01% в день, розмір комісії складає 1,4% в день, підвищена комісійна винагорода, у випадку прострочення терміну платежу становить 3,0%. Відповідач свої грошові зобов`язання належним чином не виконав. Відповідно до розрахунку, заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позову складає 20 083,60 грн., з яких: 4000 грн. заборгованість за позикою; 16 083,60 грн., заборгованість по процентам та комісії за користування позикою. У жовтні 2025 року ТОВ ФК "Гелексі" звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики . Оцінка суду (джерела права): Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за договором позики банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Крім цього, за змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» - електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. Ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних - особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Стаття 14 вищезазначеного закону передбачено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Висновок суду: В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2019 року між ТОВ "ФК "Гелексі" та [PERSON] укладено договір позики . Надавши суму кредиту відповідачу, позивач виконав умови укладеного договору №94587 від 06.08.2019 року, однак [PERSON] всупереч умовам такого свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів належним чином не виконувала, внаслідок чого заборгованість [PERSON] становить 20 083,60 грн. Оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження як факт укладення між ТОВ "ФК "Гелексі" та [PERSON] договору позики №94587, так і факт перерахування коштів на зазначений позичальником рахунок, натомість доказів повернення таких матеріали справи не містять, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за позикою в розмірі 4000 грн. підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач визнав позов в частині стягнення основної суми позики та нарахованих відсотків в межах строку кредитування. Позивач, пред`являючи вимоги до [PERSON] , просив, у тому числі, крім суми позики (суми, яку фактично отримала в борг позичальниця), стягнути заборгованість по процентам і комісією в загальному розмірі 16 083,60 грн. Щодо виникнення за договором позики №94587 від 06.08.2019 обов`язку зі сплати відсотків за користування кредитними коштами та періоду, протягом якого вони нараховувалися, суд зважає на таке. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 (справа № 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку про правильність нарахування процентів в межах строку користування позикою. Згідно паспорту позики та п.1.1.2.2, 1.1.4 Договору позики, розмір комісії за договором складає 1,4 % в день від початкового розміру позики, нарахування комісії здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Таким чином, розмір комісії за період користування позикою з 06.08.2019 по 04.09.2019 складає 1624 грн.: (4000 грн. (сума позики) х 1,4 % (процентна ставка) : 100 % = 56 грн. х 29 днів (строк повернення позики) = 1624 грн.), що підтверджується розрахунком заборгованості наданого позивачем. Крім цього, згідно паспорту позики та п.5.3 Договору позики, укладеного між сторонами, у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю підвищену комісійну винагороду в розмірі 3,0% в день від суми позики за кожен день прострочення. З розрахунку заборгованості видно, що позивачем у період прострочення з 04.09.2019 по 01.01.2020 (120 днів) нараховано відповідачу заборгованість по комісії у розмірі 14 400 грн. (4000 грн. (сума позики) х 3 % (процентна ставка) : 100 % = 120 грн. х 120 днів = 14 400 грн.) Враховуючи викладене, загальний розмір заборгованості за процентами та комісією складає 16 083,60 грн., яку слід стягнути з відповідача, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам та комісією підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5 000 грн. Відповідно до частин 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача адвокатом Рудзей Ю.В. надано до суду копію договору про надання правової допомоги від 09.07.2025 року, акт №94587 наданих послуг правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц) Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є невідповідною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved