Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №3049356 від 26.10.2020 у розмірі 20 520 грн. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 26.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір №3049356, відповідно до умов товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 4500 грн., а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надані кредитні кошти та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та умовах та в строк/термін, що визначені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти, в порядку передбаченому умовами договору. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3049356. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3049356. Загальний розмір заборгованості щодо поверненню кредитних коштів та сплати процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 20 520 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4500 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 15525 грн, заборгованість за комісіями - 9406,78 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовольнити. Окрім цього, до суду надійшла відповідь на відзив та пояснення відповідно до яких представник зазначив таке. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти. Факт ідентифікації відповідача підтверджується довідкою про ідентифікацію, відповідно до якої на номер телефону відповідача направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Окрім цього, відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в заявці-анкеті, є коректними, зокрема ПІБ, РНОКПП, телефон, реквізити банківської картки. Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і останній гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги за кредитом. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача використані для укладення договору від його імені відповідачем не надані. Кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та в сторін відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, як випливають з кредитного договору. Також зазначив, що відомості про злочин повідомлені самим відповідачем, а внесення відомостей до ЄРДР не може вважатися підтвердженням фактів, наведених в такому зверненні. Відповідачем не надано доказів того, що за результатами досудового розслідування встановлено наявність події кримінального правопорушення, повідомлено про підозру винним особам. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, а також доказів того, що наведені умови договору, форма і порядок укладення такого суперечать волевиявленню сторін. Відповідач вказує лише на недоведення факту перерахування йому кредитних коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. Попри те, що грошові кошти перераховувались на картковий рахунок відповідача, відкритий в АТ «Сенс Банк», відповідач надав виписки за картковими рахунками, відкритими в АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Перший Український Міжнародний Банк». До позовної заяви додано довідку ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, відповідно до якої [PERSON] уклав договір №101604469 від 05.05.2021 року шляхом підписання його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «V99953», який 05.05.2021 було направлено на вказаний ним номер телефону [NUMBER] . Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договорів позики, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, та ввів одноразовий ідентифікатор, який отримав на зазначений ним номер мобільного телефону ( [NUMBER] ) з метою підписання кредитного договору. Зауважив, що номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор, використаний відповідачем для підписання договору визнається останній, як такий, що йому належав. Перед укладенням кредитних договорів первісним кредитором проведено ідентифікацію особи позичальника, яким є [PERSON] , за допомогою знімку позичальника (відповідача) з паспортом та такі фото додаються. Окрім цього позивач, надає суду інформацію з електронного файлу (LogFile застосування коду) від 26.10.2021, надану первісним кредитором, що додатково підтверджує факт підписання кредитного договору з покроковим зазначенням кожної дії Позичальника в процесі підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також позивач долучає до матеріалів справи Хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину за Договором про споживчий кредит №3049356 від 26.10.2020 року, якими надано інформацію щодо дій, які вчинили сторони в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та поза нею. Крім цього, відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» перед укладенням кредитного договору первісним кредитором проведено ідентифікацію особи позичальника, яким є [PERSON] , за допомогою отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону. Додатково на підтвердження зазначеного позивач надав суду актуальний кредитний звіт УБКІ щодо [PERSON] , сформований 20.02.2026, з якого також видно, що номер мобільного телефону [NUMBER] є фінансовим телефоном відповідача щонайменше з 23.12.2014 по 14.02.2026 та неодноразово актуалізовувався останнім. Дата останньої актуалізації банком вказаного номеру мобільного телефону як фінансового телефону [PERSON] - [INFO] . Відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту [PERSON] зареєстрував особистий кабінет в інформаційно-комунікаційній системі на вебсайті ТОВ «Мілоан», де ним було додано банківську картку № [NUMBER] з метою отримання кредиту, підтверджено, що банківська картка активна та особа має доступ до управління картковим рахунком. [PERSON] , здійснюючи оформлення заявок на кредит на сайті ТОВ «Мілоан», вказав бажаний спосіб отримання кредитних коштів шляхом їх безготівкового перерахування на банківську карту № [NUMBER] . На підтвердження факту видачі кредитних коштів за Договором №3049356 від 26.10.2020 до позовної заяви долучено квитанцію платіжної системи LIQPAY від 26.10.2020, відповідно до якої 26.10.2020 відбувся переказ кредитних коштів від ТОВ «Мілоан» у сумі 4500,00 грн згідно з договором №3049356 за номером платіжної карти [NUMBER]. Враховуючи, що такий кредитний договір укладено в електронній формі шляхом підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», то видача кредитодавцем кредитних коштів відбувалась за допомогою залученого надавача платіжних послуг, що відповідає природі кредитного договору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити. Зокрема зазначив, що [PERSON] жодних кредитних договорів з ТОВ «Мілоан» не укладав, грошові кошти не отримував, є потерпілим внаслідок шахраїв, у зв`язку з чим звернувся до правоохоронних органів з вимогою про притягнення до відповідальності винних осіб за заволодіння коштами без його згоди з карткового рахунку. Так, 26.10.2020 [PERSON] , перебуваючи в с. Старичі Львівської області, надав свій мобільний телефон із сім-карткою з номером телефону [NUMBER] [PERSON] , який 26.10.2020 оформив на ім`я [PERSON] договір №3049356 з ТОВ «Мілоан» на суму 4500 грн, а кошти перерахував на свій рахунок, чим завдав [PERSON] матеріальної шкоди на вказану суму. У зв`язку з наведеним, до Відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області Кравцем А.В. була подана заява про вчинення злочину від 31.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Така заява могла бути подана раніше, однак відповідачу стало відомо про вчинення такого правопорушення після ознайомлення з матеріалами справи. Окрім цього, зазначив, що відповідно до умов кредитного договору №3049356 від 26.10.2020 відповідачу встановлено строк кредиту 30 днів. До того ж однією з умов договору є процентна ставка, яку відповідач зобов`язаний сплатити за користування позики як зазначено у п. 2.4.5 договору. Згідно з наданим позивачем розрахунком процентів, відповідачу нараховано проценти в розмірі 67,50 грн або 225 грн в день. Однак всупереч ст. 1048 ЦК України ТОВ «Мілоан» нараховано проценти понад строк позики, оскільки сторони домовились, що такий строк повинен становити 30 днів. Таким чином, оскільки відповідач не підписував договір, не досягнув згоди з усіх істотних умов договору, не подавав пропозицію укласти договір, не приймав пропозиції укласти договір, договір між позивачем та відповідачем є неукладеним. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями частин 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Встановлено, що 26.10.2020 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №3049356. Згідно п.1.1 договору позикодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту становить 4500 грн. Згідно з п. 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів з 26.10.2020. Відповідно до п. 1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 25.11.2020. Пунктом 1.5.1 передбачено, що комісія за надання кредиту становить 495 грн, яка нараховується за ставкою 11% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 2025 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Ти процентної ставки за цим договором: фіксована. Згідно з п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2.3 цього договору. Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. За умовами пунктів 6.1, 6.2 кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або мобільний додаток чи інші засоби. розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Кредитодавця, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Кредитодавцю. Приймаючи пропозицію товариства про укладання кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (в тому числі Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів), договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною договору (п.6.3 кредитного договору). Вищевказаний договір укладено у вигляді електронного документу, шляхом підписання відповідачем [PERSON] із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «V99953». Окрім цього, сторони узгодили графік розрахунків, який є Додатком №1 до кредитного договору №3049356 від 26.10.2020. З довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію видно, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , уклав договір №3049356 від 26.10.2020 з ТОВ «Мілоан» шляхом підписання його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «V99953», який 26.10.2020 направлено на номер телефону [NUMBER] . Згідно з довідкою з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Мілоан» про надсилання одноразового ідентифікатора у формі SMS-повідомлення, у такій відображено інформацію щодо направлення позичальнику відповідного SMS-коду для підписання договору № 3049356 від 26.10.2020, а саме зазначається, що позичальнику на номер телефону [NUMBER] 26.10.2020 о 14:33:14 було направлено одноразовий ідентифікатор «V99953», який позичальник використав для підписання договору. Також позивачем надано хронологію вчинення дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочин за договором №3049356 від 26.10.2020, зокрема інформацію щодо дій, які вчинили сторони в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. У Анкеті-заяві на кредит №3049356 від 26.10.2020 позичальником [PERSON] зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування. На підтвердження факту видачі кредитних коштів за договором №3049356 від 26.10.2020 позивачем до позовної заяви було долучено квитанцію від платіжної системи LIQPAY від 26.10.2020, відповідно до якої 26.10.2020 відбувся переказ кредитних коштів від ТОВ «Мілоан» у сумі 4 500,00 грн згідно з договором №3049356 за номером платіжної карти [NUMBER]. Згідно з інформацією АТ «Сенс Банк», наданою суду на виконання ухвали від 02.12.2025, емітентом картки № [NUMBER] є АТ «Сенс Банк», проте для виконання такої ухвали необхідно вказати повний номер картки та/або для ідентифікації операції дату та час транзакції на суму 4500 грн, або чотири останні цифри картки. [PERSON] не є клієнтом банку, рахунки на його ім`я в АТ «Сенс Банк» не відкривались, номер телефону [NUMBER] не знайдений в даних ПЗ АТ «Сенс Банк». Відповідно до п.п. 4.3, 4.4 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Мілоан», подаючи заяву за кредитним продуктом, що передбачає надання кредиту шляхом переказу суми кредиту на Картковий рахунок, Заявник має зареєструвати в Особистому кабінеті Банківську картку, яка буде використана для зарахування коштів при позитивному рішенні по Заяві, якщо така Банківська картка не була зареєстрована Заявником у Особистому кабінеті раніше. Товариство здійснює верифікацію доданої Позичальником Банківської картки. Для цього Заявнику пропонується зробити відповідну перевірочну операцію по карті. У призначенні такої операції міститься код верифікації картки, який Заявник має ввести на Веб-сайті Товариства у тому разі, якщо в процесі здійснення перевірочної операції не застосовувалася технологія 3DSecure (введення відповідного коду з SMS-повідомлення на веб-сторінці банку-емітенту платіжної картки). Таким чином Товариство перевіряє, що Банківська картка активна та Заявник має доступ до управління Картковим рахунком. Якщо перевірочну операцію по карті здійснено з блокуванням суми 1 гривня на Картковому рахунку, після верифікації картки, таке блокування скасовується. Дізнатися код верифікації картки Заявник може наступними способами: у електронному (SMS) повідомленні про операцію, якщо банк, що емітував картку, надсилає повідомлення про операції по карті; через інтернет-банк, переглянувши операції по карті; зателефонувавши до служби підтримки банку, що емітував картку. У разі здійснення транзакції з використанням технології 3DSecure, додаткове введення верифікаційного коду з призначення транзакції на Веб-сайті Товариства не потрібне. Товариство не отримує повні реквізити Банківської картки, які необхідні для здійснення операцій за такою через мережу Інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS.». Таким чином, умова щодо належності платіжної карти саме позичальнику не є обов`язковою, тоді як позичальник підтверджує активність вказаної ним карти та наявність у нього доступу до управління картковим рахунком. [PERSON] зареєстрував особистий кабінет в інформаційно-комунікаційній системі на веб-сайті ТОВ «Мілоан, де ним було додано банківську картку № [NUMBER] з метою отримання кредиту, підтверджено, що банківська картка активна та він має доступ до управління картковим рахунком. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №3049356, здійсненого ТОВ «Мілоан», за період з 26.10.2020 по 24.01.2021 розмір заборгованості відповідача становив 20520 грн, з яких: 4500 грн - заборгованість за кредитом; 15 525 грн -заборгованість за відсотками, 495 грн - комісія. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі право грошової вимоги до відповідача за договором №3049356 від 26.10.2020. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до [PERSON] за договором №3049356 від 26.10.2020 у сумі 20520 грн, з яких: 4500 грн - заборгованість за кредитом; 15 525 грн -заборгованість за відсотками, 495 грн - комісія. Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, право вимоги за кредитним договором №3049356 від 26.10.2020 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс». Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Умовами кредитного договору №3049356 від 26.10.2020 (п.1.5.2) передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 2025 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Сторонами визначено строк кредитування - 30 днів, термін повернення кредиту - 25.11.2020. Пунктом 1.6 договору №3049356 передбачено стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день. Із відомості про щоденні нарахування за вищевказаним кредитним договором видно, що за 30 днів з початку строку кредитування з 26.10.2020 по 25.11.2020 (в межах строку кредитування) проценти за користування кредитом нараховувалися згідно з пунктом 1.5.2 кредитного договору в сумі 67,50 грн за день, тобто по 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування. Надалі з 26.11.2020 по 24.01.2021 проценти за користування кредитом нараховувалися згідно з пунктом 1.6 кредитного договору в сумі 225 грн за день, тобто по 5 % від фактичного залишку кредиту. Із положень пункту 2.3.1.1 договору №3049356 слідує, що позичальник має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку кредитування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, в тому числі сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. З долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості видно, що відповідач не здійснював платежів на погашення кредиту та комісії. З огляду на пункт 4.1 договору №3049356 у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 цього договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню у розмірі 0.00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим договором. Враховуючи наведене вище, а також те, що суду не надано оновленого графіку платежів, що складається у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.1 договору №3049356), відтак докази, які б підтверджували право нараховувати відповідачу проценти за користування кредитними коштами за договором №3049356 поза межами строку кредитування, відсутні. Суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за відсотками за кредитним договором №3049356 від 26.10.2020 у відповідності до ст. 1048 ЦК України в межах строків кредитування, визначених в укладених між сторонами договорах. Таким чином, враховуючи те, що відповідач порушив умови кредитного договору №3049356 від 26.10.2020, в добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за такими, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повернення, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідач не надав, а відтак суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3049356 від 26.10.2020 у розмірі 7020грн, з яких: 4500 грн - заборгованість за кредитом; 2025 грн -заборгованість за відсотками, 495 грн - комісія. Щодо стягнення із відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «Факторинг Партнерс»; прайс-лист з переліком виду послуг та вартістю послуг; заявка на надання юридичної допомоги №108 від 01.07.2025 вартістю 13000 грн.; витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025, відповідно до якого 2 години витрачено на надання усної консультації з вивченням документів, вартістю 4000 грн, 3 години витрачено для складання позовної заяви, вартістю 9000 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з принципів співмірності, розумності судових витрат та враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, яка визнана судом як незначної складності та розглядалась у спрощеному провадженні з викликом сторін, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, подання заяви про розгляд справи без участі представника позивача, незмінність правової позиції позивача протягом розгляду справи, розумність їхнього розміру, та дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» з 13000 грн до 2000 грн. Можливість суду за власною ініціативою здійснювати розподіл судових витрат із врахуванням зазначених вище та інших критеріїв підтверджується судовою практикою суду касаційної інстанції, що випливає, зокрема, із постанов Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц, від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20, від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц, від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20. Окрім цього, з врахуванням ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 828,70 грн, що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, датою ухвалення рішення у справі є дата складення повного судового рішення, а саме 10.03.2026.

Outcome: approved