Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У жовтні 2025 року позивачка через свого представника звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюбу між нею та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначила, що 14 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб в Андрушівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 22. Сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Сторони проживали разом, стосунки були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками притаманними для сім`ї. Однак, сімейне життя погіршувалося через агресивну поведінку чоловіка стосовно дружини, що мало ознаки домашнього насильства, що призвело до систематичних непорозумінь та сварок. Спроби налагодити стосунки не дали позитивного результату. З березня 2022 року заради безпеки дитини позивачка з сином була змушена виїхати за межі України до Республіки Польща, де перебуває на даний час. За вказаний період сімейні стосунки між подружжям погіршились, вони відсторонились один від одного, у зв`язку з чим збереження шлюбу є недоцільним. Фактичні шлюбі відносини між сторонами припинені. Проти надання строку на примирення позивачка заперечує, оскільки спільне проживання однією сім`єю неможливе, у зв`язку з відстороненням один від одного. Ураховуючи зазначене, позивачка просить суд задовольнити позов та розірвати шлюб з відповідачем. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивачки на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність [PERSON] . У поданій заяві адвокат Лук`янець Л.О. зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв, клопотань, відзиву до суду не подавав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 травня 2016 року в Андрушівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 22 (а.с. 6). Сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні погляди на життя, систематичні непорозуміння та сварки, у наслідок чого не змогли створити нормальних сімейних стосунків. Протягом останнього часу сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбу. Шлюб має формальний характер. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судомбуде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. Ураховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, вважає встановленим, що збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливе, а тому даний позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище " [PERSON] ". Стягнути з Відповідача на користь Позивачки судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved