Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

04 липня 2025 року згідно з датою реєстрації вхідної кореспонденції представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Довгинцівського районного суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.10.2021 року у розмірі 186447,46 грн., з яких 82718,84 грн. сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, 103728,62 грн., сума заборгованості за відсотками, та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.10.2021 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 12 серпня 2022 року загальні збори акціонерів АТ «Альфа-Банк» затвердили рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі і в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Проте відповідач взяті на себе зобов`язаня не виконав, а тому у нього виникла заборгованість в розмірі 186447,46 грн., з яких 82718,84 грн. сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, 103728,62 грн. сума заборгованості за відсотками, яку і просить стягнути позивач. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04.07.2025 справа передана судді Гонтар А.Л. 06 жовтня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 27 лютого 2026 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких зазначено, що відповідач не погоджується зі заявленими вимогами в таких сумах, виходячи з наступного. До позовної заяви доданий розрахунок заборгованості за кредитом у гривні. Відповідно до вказаного розрахунку, в розділі тіло кредиту в підрозділі «всього зараховано» вказана сума 18895,00 грн., в підрозділі «до сплати» вказана сума 81920,00 грн., в підрозділі «погашено» вказано суму 7821,16 грн., в підрозділі «заборгованість» вказано суму 74 638,89 грн. Яким чином виведена в розрахунку підсумкова сума заборгованості з 74638,89 грн. стала 82718,84 грн. з розрахунку та позовної заяви не вбачається. З огляду на таке вважають, що позивач належними доказами не довів заявлений ним у позовній заяві розмір заборгованості в сумі 82718,84 грн., а отже, належною до стягнення мала б стати сума заборгованості за тілом кредиту в сумі 74638,89 грн. Щодо заявленої суми заборгованості за відсотками. Позивачем заявлено до стягнення 103728,62 грн. відсотків. Як вбачається із поданого до позовної заяви розрахунку, нарахування відсотків проводилось в період з 26.10.2021 по 16.04.2025 року. Однак, в оферті, що долучена до матеріалів справи, міститься вказівка на те, що споживчий кредит надається на 36 місяців. Так само, графік платежів, що також наведений в оферті, розрахований з 26.10.2021 по 26.10.2024 року. Оскільки, в змісті оферти не містися умов про пролонгацію строку користування кредитними коштами, вважаємо, що нарахування процентів поза встановленим у договорі строком є протиправним. Отже, якщо позивач не передбачив порядку пролонгації строку кредитування, ризики такого непередбачення понести має саме він у вигляді відмови в задоволенні вимоги про стягнення процентів за період з 26.10.2024 по 16.04.2025 року на загальну суму 15594.02 грн. Оскільки, позивачем суду не подано доказів того, що відсотки, нараховані після 26.10.2024 року є пенею, неустойкою тощо та не обґрунтовано право їх нарахування та стягнення з відповідача, в стягнення сум вказаних процентів за період з 26.10.2024 р. по 1604.2025 року слід відмовити. У задоволенні позову АТ КБ « Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 23 673,97 грн. відмовити. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи вони повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд встановив таке. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 26.10.2021 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 7). Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» склало Акцепт на укладення договору про використання факсимільного відтворення аналогу власноручного підпису та відбитки печатки при укладанні договору добровільного страхуванні фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток, Договір добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток №501379520 від 26.10.2021 , які підписала [PERSON] 26.10.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] підписано Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії . 26.10.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] підписано акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої ліміт кредитної лінії встановлений у розмірі 90000 грн., процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою 40% річних, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» № 2/2022 від 12.08.2022, вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 30.11.2022 було внесено запис про юридичну особу АТ «СЕНС БАНК». Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом станом на 16.04.2025 року заборгованість [PERSON] становить 186447,46 грн., з яких 82718,84 грн. сума заборгованості за простроченимкредиту на дату укладення договору 90000 грн. Відповідно до виписки по рахунку за період з 26.10.2021 року по 16.04.2025 року відповідач користувалась картковим рахунком, на якому встановлений кредитний ліміт, залишок кредиту - 82718,84 грн. Згідно з вимогами про усунення порушень АТ «СЕНС БАНК» надісланих [PERSON] , позивач вимагав від відповідача протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме, 182311,52 грн. станом на 24.03.2025 .На час звернення з позовом до суду, вимога залишилась не виконаною, заборгованість за кредитним договором не погашена. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). У статті 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. У статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частині 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.ст.526,615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Приписи у абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Отже, суд висновує про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором від 26.10.2021 року в розмірі 74638,89 грн., оскільки саме така сума заборгованості зазначена в розрахунку. Суд висновує таке. Відповідно до виписки по рахунку з кредитної карти [PERSON] за період з 26.10.2021 року по 16.045.2025 року суд встановив, що всього було витрачено коштів на суму 74638,89 грн. Як вбачається з паспорту споживчого кредиту строк кредитування за спірним кредитним договором закінчився 26.10.2024 року. Строк дії картки три роки. Позивач просить стягнути відсотки за кредитним договором за період з 26 жовтня 2021 року по 16 квітня 2025 року, тобто за межами строку кредитування. Як вбачається з розрахунку заборгованості за зазначеним кредитом, заборгованість за відсотками за кредитом за період з 26.10.2021 по 26.10.2024 , зважаючи на погашення, становлять 88134,6 грн. (станом на 26.10.2024), інші відсотки нараховані після спливу строку кредитування за спірним кредитним договором. З огляду на закінчення строку кредитування, нарахування позивачем процентів після спливу визначеного договором строку кредитування не відповідає положенням закону. Отже, сума заборгованості за кредитним договором становить 162773,49 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. З огляду на вищевикладені обставини, суд висновує, що Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» є правонаступником всіх прав та обов`язків кредитодавця, а зобов`язання залишились невиконаними, тому заборгованість за кредитним договором, яка розрахована судом підлягає стягненню на користь позивача. Згідно з частиною першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2114,81 грн. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Розмір витрат на правову допомогу АТ «СЕНС БАНК» чітко встановлено в Договорі про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, який укладений між АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс» і відповідає вчиненим діям. В позовній заяві зазначений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: 2422,40грн сплаченого судового збору та 14 683,22 грн витрат на професійну правничу допомогу (із розрахунку, відповідно до умов Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року). Згідно з положенями ч.ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи длясторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено таке: «Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. У постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 вказано, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд невправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України. Отож, витрати на правову допомогу потрібно задовольнити. На підставі

Outcome: approved