Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач 1), Територіальної громади с. Степанці Черкаського району в особі Степанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області (далі відповідач 2), третя особа: Державний нотаріус Канівської державної нотаріальної контори Шатило Любов Адамівна про визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що невстановленого числа [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] .. Позивач зазначає, що після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який розташовано на території присадибної земельної ділянки площею 0,22 га, що знаходиться в землях житлової та громадської забудови та була наділена батькові позивача рішенням Степанецької сільської ради тодішнього Канівського району Черкаської області від 30.05.1995 № 29. Родинні зв`язки позивачки з померли батьком підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки. Окрім позивачки у її батьків є донька [PERSON] , [INFO] , яка доводиться позивачці рідною сестрою, але позивачка тривалий час з нею не спілкується та не знає її наміру щодо спадкового майна. Позивачка зазначає, що вона вступила у фактичне володіння та управління житловим будинком на надвірними господарськими будівлями і спорудами, користується ними та присадибною земельною ділянкою. Зазначене підтверджується витягами з погосподарської книги № 5, 161, 172 по Степанецькій сільській раді ОТГ Черкаської області (особовий рахунок № [NUMBER] ) від 15.01.2025, від 06.05.2025 та від 15.05.2025. Також позивач зазначає, що на її звернення до державного реєстратора з приводу реєстрації за нею права на житловий будинок, вона 22.01.2025 отримала рішення про зупинення розгляду її заяви, а потім і рішення від 04.03.2025 про відмову у здійсненні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю необхідних документів. Разом з цим позивач також 15.04.2025 отримала відмову нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на будинок. Зазначає, що у батька позивачки не було оформлене свідоцтво про право власності на будинок, який батько побудував до 05.08.1992 та зареєстрував його в погосподарській книзі Степанецької сільської ради (особовий рахунок № [NUMBER] ), але не здійснив державної реєстрації права власності на нього. Довідкою Канівського відділку КП ЧООБТІ від 28.05.2025 зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] у органах БТІ не зареєстровано. На запит позичаки Степанецька сільська рада Черкаського району Черкаської області надала довідку про те, що батько позички з часу свого народження по день смерті проживав в будинку [ADDRESS] і в даний час в будинку ніхто не прописаний і не проживає. Також батько позивачки за свого життя не скористався своїм правом на приватизацію присадибної земельної ділянки площею 0,22 га, яка надавалася йому для будівництва та обслуговування житлового будинку. Наявність адреси вказує на реєстрацію даного будинковолодіння по погосподарській книзі Степанецької сільської ради. Даний факт також підтверджується і наявністю присадибної земельної ділянки, яка належала батькові позивачки на праві користування, і яка знаходиться в межах громадської та житлової забудови села і за призначенням виділялася для будівництва та обслуговування житлового будинку. Зазначає, що вищевказані обставини прямо вказують на те, що зазначений будинок належав батькові позивачки на праві власності, а відтак підлягає успадкуванню позивачкою як спадкоємцем першої черги за законом. На заяву позивачки Канівським виробничим відділком ЧООБТІ 22.10.2024 було виготовлено технічний паспорт на спадковий будинок (замовник - [PERSON] ), та спеціалістами ЧО ОБТІ проведена повна технічна інвентаризація будинку, реєстраційний номер Т 101:7752-3268-814-1197, № 1 від 09.11.2024. 05.12.2023 державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 71670632, відповідно до якої позивач є єдиним спадкоємцем за законом щодо майна, яке належало батькові позивачки - [PERSON] . Оскільки у позивачки немає і вона не подавала до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, зокрема, свідоцтва про право власності на житловий будинок, що посвідчує право власності її батька [PERSON] на будинок, винесеною постановою державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори від 15.04.2025 № 359/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з житлового будинку по [ADDRESS] . У зв`язку з вищевказаним, позивачка просить суд, визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2025 справу прийнято до розгляду та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Витребувано докази по справі. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.01.2026 замінено первісного відповідача на належного відповідача та оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач 1 [PERSON] та відповідач 2 - Степанецька сільська рада Черкаського району Черкаської області у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення на адресу відповідачів судової кореспонденції, яка повернулася із відмітками «вручено» (а.с. 90,92,93,96,97) та довідками про доставку електронного документа в системі «Електронний суд» (а.с.63,64), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 86, 94, 95). Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача/представника відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не подано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Шатило Л.А. у судове засідання не з`явилася, направила лист в якому просить розгляд справи здійснювати без її участі за наявними матеріалами справи (а.с.65). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вирішив наступне. Згідно ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.07.2023,вбачається, що у липні 2023 року, у віці 56 років, помер [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Факт родинних відносин позивачки із померлим [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] від 13.02.1990, де у графі батько зазначено « [PERSON] » (а.с.11). Факт зміни дівочого прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.07.2011 (а.с.12). Із довідки від 14.10.2025 №338 виданої виконавчим комітетом Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 1995 року до дня своєї смерті липня 2023 року був зареєстрований і один постійно проживав у власному будинку [ADDRESS] (а.с. 14). Із довідки від 10.06.2024 №217 виданої виконавчим комітетом Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] , який помер [INFO] . Вищевказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,23 га. (землі комунальної власності). За життя померлий [PERSON] документи на оформлення права власності на земельну ділянку під вищевказаним житловим будинком не виготовляв та земельна ділянка у власність не передавалася (а.с.15). Відповідно до витягу з погосподарської книги №5 по Степанецькій сільській раді ОТГ Черкаської області особовий рахунок № [NUMBER] , виданого 14.10.2025 за вих. №339, вбачається, що власник житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , який помер у липні 2023 року. Характеристика житлової площі: загальна площа приміщень 30,3 кв.м., житлова площа 10,7 кв. м.. В будинку є одна житлова кімната. Зручності, водовідвід, каналізація відсутні. Будинок опалюється пічним опаленням. За домоволодінням [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] рахується земельна ділянка комунальної власності , категорія земель: землі житлової та громадської забудови, орієнтовною площею 0,22 га.. За життя померлим [PERSON] право на безоплатну приватизацію вищезазначеної земельної ділянки не реалізовано (а.с.15). З довідки №318 від 29.05.2025 виданої КП «ЧООБТІ» виданої [PERSON] вбачається, що за даними КП «ЧООБТІ» станом на 01.01.2023 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.33) Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Васильченка Віталія Петровича №77598826 від 04.03.2025 вбачається, що позивачці було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою (а.с.18). Відповідно до звіту про визначення вартості нерухомого майна домоволодіння житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартість вищевказаного житлового будинку становить 180134 грн. замовник [PERSON] (а.с.35-55). Відповідно до технічного паспорту реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності: [NUMBER] , виданого КП «ЧООБТІ» від 09.11.2024 на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що замовником даної технічної документації є позивачка [PERSON] (а.с.24-34). Відповідно до копії постанови державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори №359/02-31 від 15.04.2025 [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] померлого [INFO] відмовлено, так як відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.34) Відповідно до матеріалів спадкової справи №370/2023, відкритої 05.12.2023 про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер у липні 2023, вбачається що на підставі заяви позивачки від 05.12.2023. також з даної спадкової справи вбачається, що крім позивачки до органів нотаріату ніхто не звертався. З довідки виданої завідувачем державної нотаріальної контори Шатило Л.А. від 21.01.2025 за вих. №53/02-14 вбачається, що після смерті в липні 2023 [PERSON] , спадкоємцем за законом є [PERSON] (а.с. 65-80). В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, але отримала відмову, оскільки нею не представлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Разом з тим встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий будинок у позивача відсутні так як спадкодавцем ще за життя такі не виготовлені. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач, як спадкоємець за законом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, то останній успадкував майно, що ввійшло до складу спадщини в цілому. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Судом встановлено, що спадкоємець спадщину прийняв, оскільки звернувся до органів нотаріату із заявою за прийняттям спадщини. Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджено належними та допустимими доказами. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом, спадщину прийняв, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання розподілу судових витрат в позові не ставиться, тому суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved