Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Попільнянська селищна рада Житомирської області (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби, в обґрунтування якого вказує, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 4038 від 20.10.2023 встановлено, що 20.10.2023 о 10 год 00 хв. [PERSON] на річці Роставиця в селі Паволоч Житомирського району Житомирської області проводив лов риби забороненим знаряддям лову з сіткоснастевого матеріалу (сіткою) та при цьому виловив риби 4 карася сріблястих та 1 плітку, чим наніс збитки рибному господарству України на суму 7888.00 гривень. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги Правил любительського рибальства, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 16.11.2022 року за № 1412/38748 та ст. ст. 52-1, 63 Закону України «Про тваринний світ» і поніс відповідальність відповідно до ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області у справі № 288/3423/23 від 20.12.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 гривень. У відповідності до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] є доведеною, проте питання відшкодування збитків, нанесених рибному господарству України постановою суду не вирішено. Згідно з розрахунком розміру шкоди, заподіяної незаконним виловом водних біоресурсів Відповідачем, який здійснено відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів, затверджених постановою КМУ від 29 вересня 2023 р. № 1042 обчислена шкода рибним ресурсам становить 7 888.00 гривень. На підставі вищевикладеного, Позивач просить, стягнути з [PERSON] на користь Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області майнову шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконного вилову риби, у розмірі 7888,00 (сім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) гривень (р/p UA568999980333129331000006743, код доходу:24062100, ЄДПОУ 37976485, отримувач ГУК у Житомирській області/ТГ смт. Попільня/24062100). Стягнути з Відповідача судові витрати за сплату судового збору (р/р UA928201720344280005000030971, код платника :04347226, отримувач :ГУК у Жит.обл/ТГ смт.Попільня/22030101). Ухвалою суду від 01 січня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі із викликом (повідомленням) сторін. Представник Позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву заяву, в якій просила проводити розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був належним чином повідомлений. Згідно Судових викликів № 288/2183/25/2814/26 вих. від 12 лютого 2026 року, № 288/2183/25/3552/26 від 23 лютого 2026 року розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, Відповідач [PERSON] повідомлений про судові засідання. Частиною 11 статті 128 ЦПК України, визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державного агенства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Житомирській області в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду лист в якому просив справу розглядати справу без участі представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору та приходить до наступного висновку. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У відповідності з п.1 Постанови №11 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення при здійсненні правосуддя" судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950) (далі - Конвенція) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа «Скопелліті проти Італії» від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25 березня 1999 року). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20 жовтня 2023 року о 10.00 годині [PERSON] на річці Роставиця в селі Паволоч, Житомирського району, Житомирської області, проводив лов риби з дерев`яного човна забороненим знаряддям лову виготовленим з сіткоснастевого матеріалу «сіткою» в кількості 1 шт., використання якої заборонено в даний час і в даному місці. При цьому зловив рибу: - карась сріблястий, 4 екземпляри, загальною вагою 0.3 кг; - плітка, 1 екземпляр, загальною вагою 0.1 кг. Своїми діями порушив статтю 63 Закону України «Про тваринний світ», пункт ІV абзацу 1 Правил любительського та спортивного рибальства, за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП. Своїми діями заподіяв матеріальну шкоду на суму 7888.00 гривень, що підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення серії № 4038 від 20.10.2023,складеного головним державним інспектором Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Житомирській області. /а.с.8/ Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 20 грудня 2023 року, відповідача [PERSON] за наслідками розгляду вищевказаного адміністративного протоколу, притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП, із накладенням на відповідача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340.00 гривень. /а.с.9/ Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку збитків завданих державі в особі Попільнянської селищної ради за незаконний вилов риби, [PERSON] виловив наступну кількість риби по видах: карась , в кількості 4 шт, загальною вагою 0,3 кг та тараня (плітка звичайна), в кількості - 1шт, загальною вагою 0,1 кг. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 №1042 внаслідок незаконного лову риби була завдана наступна шкода державним рибним ресурсам: карась сріблястий 6324.00 гривень - за 4 штуки, тараня плітка звичайна) 1564.00 гривень - за 1 штуку, загальна сума збитків становить 7888.00 гривень. /а.с.10/ Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Приписами п. п. 2, 3 п. 1 розділу IІІ Правил любительського рибальства передбачено, що рибалки мають право добування (вилов) водних біоресурсів відповідно до добової норми улову, у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів, а також знаряддями лову, у місцях та в строки не заборонені цими Правилами та наказами органів рибоохорони; добування (вилов) водних біоресурсів відповідно до добової норми улову, у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів, а також знаряддями лову, у місцях та в строки не заборонені цими Правилами та наказами органів рибоохорони. Згідно підпункту 8 пункту 3 розділу IІІ цих Правил до обов`язків рибалок належить: відшкодовувати шкоду, заподіяну водним біоресурсам внаслідок порушення цих Правил, у порядку та розмірах, визначених законодавством. Незаконно добуті (виловлені) водні біоресурси у живому та неушкодженому вигляді підлягають поверненню у природне середовище існування, а у випадку їх ушкодження вилученню у порядку, визначеному законодавством (п. 2 розділу VІІ цих Правил). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Статтею 63 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні, серед іншого, в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу, незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Незаконно добуті (зібрані) об`єкти тваринного світу, виготовлена з них продукція, знаряддя правопорушень підлягають безоплатному вилученню в установленому законом порядку. У разі вилучення незаконно добутих живих тварин повинні бути вжиті заходи щодо їх збереження, і за можливості - повернення у природне середовище. Згідно п.9 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.1998 №1126 вимоги щодо здійснення любительського і спортивного рибальства та застосування знарядь і способів лову (добування), норми, заборонені місця і його терміни, встановлюються правилами любительського і спортивного рибальства за басейно-територіальним принципом (які затверджуються Мінагрополітики за поданням Держрибагентства, погодженим з Мінприроди. Відповідно до положень п.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15.02.1999 року, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Окрім того, згідно п.2 Правил промислового рибальства в рибогосподарських водних об`єктах України, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №33 від 18.03.1999 року, сітки відносяться до промислових знарядь лову. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №1042 від 29.09.2023 (Додаток №1 до цієї Постанови), розмір шкоди, заподіяної відповідачем [PERSON] внаслідок незаконного вилову риби, складає 7888.00 гривень, яка станом на час розгляду справи ним не відшкодована, що відповідач визнає у судовому засіданні, проте заперечує сам факт заподіяння ним шкоди. Так, приписами статті 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди, який звільняється від її відшкодування лише, якщо він доведе, що шкоди завдано не з його вини. Разом з тим, слід зауважити про те, що шкода відповідачем була завдана державним водоохоронним біоресурсам саме незаконним виловом риби (незаконним вилученням об`єктів тваринного світу з природного середовища), чого ним не заперечується. Більше того, як констатовано вище, що нормою статті 63 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що незаконно добуті об`єкти тваринного світу підлягають безоплатному вилученню в установленому законом порядку, а в разі вилучення незаконно добутих живих тварин повинні бути вжиті заходи щодо їх збереження, і за можливості - повернення у природне середовище. Аналогічна норма закріплена у п. 2 розділу VІІ Правил любительського рибальства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №700 від 19.09.2022 року (незаконно добуті (виловлені) водні біоресурси у живому та неушкодженому вигляді підлягають поверненню у природне середовище існування). Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки у добровільному порядку шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, відповідачем не спростовано та відшкодовано не було, а тому позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 3028.00 гривень, шо підтверджується На підставі викладеного,

Outcome: approved