Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 010/1042/82/0235030 від 16.03.2018 року у розмірі 40 308,90 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 16.03.2018 року між позивачем АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, шляхом підписання Заяви про надання кредиту «Кредитна картка» №010/1042/82/0235030. У відповідності до умов договору, з дати початку кредитування клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) грошових коштів на кредидитну картку надати клієнту в межах поточного ліміту грошові кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Максимальний ліміт кредиту за договором складає 300 000,00 грн. В межах максимального кредиту встановлюється поточний ліміт кредиту. Розмір поточного кредиту на дату укладення договору складає 30 000,00 грн. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з 16.03.2018 року та закінчується 16.03.2022 року. Процентна ставка за користування кредитом становить 45,0 % річних. АТ «Райффайзен Банк» виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Разом з тим, відповідач припинив виконувати взяті на себе зобов`язання за договором, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за кредитним договором. 20.02.2024 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F, згідно з умовами якого АТ «Райффайзен Банк» відступив, а позивач прийняв права грошової вимоги за кредитними договорами до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 114/2-67-F, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №010/1042/82/0235030 в сумі 40 308,90 грн., з яких 38 630,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1 678,90 грн. заборгованість за процентами. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС», на рахунки попереднього кредитодавця. З огляду на викладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №010/1042/82/0235030 від 16.03.2018 року в сумі 40 308,90 грн., судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 400,00 грн. (а.с. 1-55). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 76-77). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання в якому він просить суд проводити судовий розгляд без його участі, просить задовольнити позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, викликався до суду судовою повісткою за останньою відомою адресою реєстрації, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідачка повідомлялась про дату, час і місце судового розгляду, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 16.03.2018 року [PERSON] звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» із заявою на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» (а.с. 8). 16.03.2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено Заяву про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/1042/82/0235030 (тип кредиту - кредитування рахунку) (а.с. 5-6, 11-12). Згідно п. 1.1. Заяви, відповідно до її умов, з дати початку кредитування клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів на картковий рахунок (КР) одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР, із здійсненням банком договірного списання коштів кредиту з КР у визначених Договором. Максимальний ліміт кредиту за договором складає 300 000,00 грн. (п. 1.2. Заяви). Розмір поточного кредиту на дату укладення договору складає 30 000,00 грн. (п. 1.3. Заяви). У відповідності до п. 1.4. Заяви, строк кредиту становить 48 місяців, що починається з 16.03.2018 року та закінчується 16.03.2022 року. Проценти за користування кредитом, в тому числі за користування овердрафтом становить 45,0 % річних (п. 1.5 Заяви). Сторони погодили, що рахунок клієнта, з якого банк здійснює договірне списання - 1086022000 (п. 1.6 Заяви). Окрім того, сторони погодили, що розмір щомісячного платежу становить 1 500,00 грн., дата щомісячного платежу - 20 число кожного місяця, страховий платіж 210,00 грн. (а.с. 7). Основні умови кредитування сторони також погодили підписавши Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» від 16.03.2018 року. АТ «Райффайзен Банк» виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] (UAH), дата закриття рахунку - 09.05.2025 року (а.с. 13-26). Разом з тим, відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 40 308,90 грн., з яких 38 630,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1 678,90 грн. заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості первісного кредитодавця АТ «Райффайзен банк» по картковому рахунку (а.с. 27-28). В подальшому, 20.12.2022 року між АТ «Райффайзен банк» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-67-F, згідно з умовами якого АТ «Райффайзен банк» відступило, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» прийняло право грошової вимоги за кредитними договорами (а.с. 29-34). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №114/2-67-F від 20.12.2022 року, ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 010/1042/82/0235030 від 16.03.2018 року в загальному розмірі 40 308,90 грн., з яких 38 630,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1 678,90 грн. заборгованість за процентами (а.с. 37). Таким чином, позивач ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС» має право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 010/1042/82/0235030 від 16.03.2018 року в загальному розмірі 40 308,90 грн. 24.04.2025 року ТОВ «ФК СІТІ ФІНАНС» звернувся до відповідача з письмовою досудовою вимогою, в якій вимагав виконати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 010/1042/82/0235030 від 16.03.2018 року та сплатити заборгованість в строк до 22.05.2025 року (а.с. 38-41). Станом на дату, звернення до суду заборгованість погашена не була, що стало підставю для звернення позивача до суду. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн., а також позивач просить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1 400,00 грн. При цьому, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги до суду надано: договір про надання правничої допомоги №14/06-2023 року від 14.06.2023 року (а.с. 44-46), додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 14.06.2023 року, в якому сторони погодили вартість послуг адвоката (а.с. 47), додаткову угоду до договору № 1 від 09.06.2025 року (а.с. 48), замовлення № 1393 від 24.07.2025 року до вищевказаного договору (а.с. 49), акт виконаних робіт від 24.07.2025 року на суму 1 400,00 грн. (а.с. 50), платіжну інструкцію № 1922 від 25.07.2025 року про сплату за послуги з правничої допомоги у розмірі 1 400,00 грн. (а.с. 51). Таким чином, позивачем доведено, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 400,00 грн. Відповідач не скористався правом на подання заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, передбаченим ч. 4 ст. 137 ЦПК України, у зв`язку з чим підстав для їх зменшення суд не вбачає. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені представником позивача вимоги про стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 1 400,00 грн. підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved