Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Зміст позовних вимог: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітніх дітей від шлюбу [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] 2007 року народження та [PERSON] 2011 року народження -залишено проживати з батьком. 13 травня 2020 року рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , та стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Старші сини досягли повноліття , а неповнолітня дочка проживає з батьком, Оскільки з моменту відкриття виконавчого провадження [PERSON] не сплачувала аліменти, позивач по справі [PERSON] звертався із заявами у виконавчу та у Надвірнянський відділ поліції. Станом на 01.03.2024 року заборгованість зі сплати аліментів становила 134234.38 грн. 11.03.2024 року [PERSON] було надано роз`яснення щодо його права звертатись із заявою про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] що полягає в ухиленні від сплати аліментів. Відповідно до розрахунку із сплати аліментів сума заборгованості станом на 19.08.2025 року становить 233 746, 21 гривень. Неповнолітня дитина [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-педіатра Будзак X. М. з жовтня 2016 року по теперішній час. В декларації законним представником неповнолітньої є батько [PERSON] . За період спостереження дитину на профілактичні огляди та огляди з приводу захворювань супроводжує батько. Дівчинка знаходиться на обліку лікаря-офтальмолога. Мата, [PERSON] , жодної участі у супроводі дитини до лікаря не приймала та не цікавилась станом здоров`я.Відповідно до характеристики з навчального закладу зазначається, що учениця виховується з батьком та бабусею. Дівчинка допомагає по господарству. Іноді дитина приходить до навчального закладу неохайна. Батько завжди йде на телефонний контакт, реагує щодо зауважень доньки. Батьківські збори відвідує. Цікавиться шкільним життям [PERSON] , забезпечує відвідування навчальних екскурсій. Матір не бере участі у житті класу,не допомагає в організації позакласних заходів, не відвідує батьківські збори та не цікавиться життям дитини. Не моніторить поводження дитини в соціальних мережах, не забезпечує та не інформує дитину про засоби гігієни. Відповідно до акту обстеження №18.1-20/109 від 05.08.2025 року Назавизівського старостинського округу [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Працює ДПВО «Карпати». Склад сім`ї [PERSON] 1978 року народження, син [PERSON] , 2005 року народження, син [PERSON] , 2007 року народження, дочка [PERSON] 2011 року народження, мати [PERSON] 1949 року народження. В даному акті також зазначено, що заявник [PERSON] розлучений. Самостійно займається вихованням дітей. Неповнолітня дочка [PERSON] проживає спільно з батьком та перебуває на повному його утриманні . Мати [PERSON] участі у вихованні та утриманні дочки не приймає. Відповідно до характеристики №25 [PERSON] зі слів сусідів характерезується як відповідальний, ввічливий, трудолюбивий, порядний, користується повагою в односельчан. Скарг на його поведінку в старостинський округ не надходило.Алкогольними напоями не зловживає. Оскільки, відповідачка ніяким чином не піклується про дочку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для ЇЇ нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідачка покладених законом на матір обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання вирішуються батьком самостійно без участі та підтримки з боку матері дитини. Дитина знаходиться на повному утриманні батька. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх материнських обов`язків. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини її батько [PERSON] , вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення, відповідачки батьківських прав. Позиція сторін: Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить постановити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] та стягнути витрати понесені із розглядом справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлялась завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник третьої особи органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, згідно якої просить справу слухати у її відсутності. Представник третьої особи Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. При ухваленні рішення просила взяти до уваги обставини, викладені у висновку органу опіки та піклування. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.09.2025 провадження по справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі який розірвано рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19 грудня 2018 року ( а.с 17-18) Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася троє дітей син [PERSON] - 2005 року народження, син [PERSON] 2007 року народження, які є повнолітніми та неповнолітня дочка [PERSON] 2011 року народження. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з батьком. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками неповнолітньої [PERSON] - [INFO] є батьком [PERSON] та [PERSON] . ( а.с 13) 13 травня 2020 року рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області позов [PERSON] до [PERSON] задоволено, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.(а.с. 19-20) Відповідно до розрахунку із сплати аліментів сума заборгованості станом на 19.08.2025 року становить 233 746, 21 гривень.( а.с 21-22) Відповідно до витягів з реєстру територіальної\\ громади Надвірнянянської територіальної громади неповнолітня [PERSON] [INFO] зареєстрована разом батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] .( а.с 11,15) Відповідно до акту обстеження №18.1-20/109 від 05.08.2025 року Назавизівського старостинського округу [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . Працює ДПВО «Карпати». Склад сім`ї [PERSON] 1978 року народження, син [PERSON] , 2005 року народження, син [PERSON] , 2007 року народження, дочка [PERSON] 2011 року народження, мати [PERSON] 1949 року народження. Відповідно до акту обстеження [PERSON] розлучений. Самостійно займається вихованням дітей. Неповнолітня дочка [PERSON] проживає спільно з батьком та перебуває на повному його утриманні . Мати [PERSON] участі у вихованні та утриманні дочки не приймає.(а.с.14) Позивач по справі до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався .(а.с.67-68) Відповідно до характеритики №25 [PERSON] зі слів сусідів характерезується як відповідальний, ввічливий, трудолюбивий, порядний, користується повагою в односельчан. Скарг на його поведінку в старостинський округ не надходило.(а.с. 12) Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 14.08.2025 року №288/01-09 КНП`Дитяча лікарня Надвірнянського району «Надвірнянської міської ради» дитина [PERSON] знаходиться під наглядом лікаря-педіатра Будзак X. М. з жовтня 2016 року по теперішній час. В декларації законним представником неповнолітньої є батько [PERSON] . За період спостереження дитину на профілактичні огляди та огляди з приводу захворювань супроводжує батько. Дівчинка знаходиться на обліку лікаря-офтальмолога. Мата, [PERSON] , участі у супроводі дитини до лікаря не приймала та не цікавилась станом здоров`я(а.с.16) . Відповідно до довідки-характеристики від 07.08. 2025 року, [PERSON] ,2011р.н. навчається у 8-Б класі, Надвірнняського ліцею № 2 Надвірннянської міської ради івано-Франківської об ласті Відповідно до характеристики з навчального закладу учениця виховується з батьком та бабусею. . Вихованням дитини займається батько , який приділяє належну увагу вихованню дитини, цікавиться її навчанням і поведінкою. Мати дитини жодного разу в школі не була, інтересу до навчального і виховного процесу доньки не проявляв.( а.с 23) Згідно з висновком органу опіки і піклування Надвірнянської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] -2011р.н., затвердженого рішенням виконавчого комітету Надвірннянської міської ради № 173 від 09.10.2025 року, визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] -2011р.н.. Допитана в якості свідка [PERSON] суду підтвердила, що часто буває в родині [PERSON] та допомагала з вихованням дітей. Зазначила, що з часу розірвання шлюбу відповідач кинула дітей та не бере участі у їх вихованні та матеріальному утриманні. Неповнолітню [PERSON] утримує тільки батько , бере участьу її вихованні, розвитку . В судовому засіданні заслухана думка неповнолітньої [PERSON] , яка в судовому засіджанні повідомила, що проживає тільки з батьком з маленької, мати з ними не проживає, не бере участі у її утримання, вихованні та навчанні.. Вона не заперечує щодо позбавлення її матері батьківських прав.Зазначила, що мати інколи їй телефонує і вони спілкуються. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, громадянського суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини) Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20,від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06 зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20,від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22). Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] , яка досмягла 14 років - після розірвання шлюбу між батьками проживає разом із батьком та бабусею. Мати проживає окремо, однак зі слів неповнолітньої мати іноді телефонує і вони спілкуються Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] . На обґрунтування такого висновку зазначено те, що вихованням та розвитком дитини займається батько, який створив для дитини належні умови для проживання, виховання та розвитку. Мати дитини, в свою чергу, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: самоусунулась від життя дитини, не цікавилась умовами її проживання, здоров`ям навчанням, не телефонувала, не брала участі у вихованні чи дозвіллі, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання. Суд зауважує, що міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини. Особистісні непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків (постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19, від 22 листопада 2023 року у справі 320/4384/18, від 07 березня 2024 року у справі № 947/7448/22, від 24 квітня 2024 року у справі № 726/433/23). Суд дійшов висновку про відсутність належних, достатніх та допустимих доказів, які б підтверджували наявність обставин, що визначені статтею 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських материнських прав . Необґрунтоване та передчасне (за відсутності застосування гнучких заходів впливу для спонукання матері до належного виконання своїх материнських обов`язків) позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті кровної спорідненості з нею, не може вважатися таким, що відповідає інтересам дитини. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Наявності таких обставин у цій справі не доведено. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для урахування висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на його необґрунтованість. У зазначеному висновку відсутня належна характеристика матері дитини станом на час винесення висновку, стосунків, які склались між нею та дитиною, наявності з її боку загрози для неповнолітньої [PERSON] , її здоров`я та психічного розвитку. Органом опіки та піклування не було відібрано особистих пояснень [PERSON] щодо виконання батьківських обов`язків. Не указано у висновку і того, які заходи вживалися органом опіки та піклування заходів для покращення взаємовідносин матері і дитини. Згідно з положеннями частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21). Крім того, в ході розгляду даної справи було встановлено наявність неприязних відносин з боку позивача до відповідача, що в свою чергу також може вплинути на формування у дитини негативного відношення до матері. Очевидно, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так й найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про розрив кровних стосунків. Простої бездіяльності з боку матері може бути недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити одного з батьків батьківських прав. З метою захисту найкращих інтересів дитини очевидно, що їй краще залишатися в сім`ї, з якою у неї вже склався відповідний зв`язок. Втім цього не завжди достатньо, щоб виправдати позбавлення матері всіх батьківських прав. Доказів, що відповідач має негативні характеристики за місцем працевлаштування чи проживання, притягувалася до адміністративної чи кримінальної відповідальності, застосовувала насилля або погрози до дитини, позивачем не надано Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2024 року у справі № 133/747/23, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації ООН про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Суд також враховує, що неповнолітня [PERSON] якій на час розгляду справи виповнилось 14 років, висловлюючись в судовому засіданні щодо задоволення позову про позбавлення батьківських прав матері не заперечила, при цьому зазначилаҐ,що що вона інколи спілкується з нею в телефонному режимі. Отже за встановлених обставин судом не встановлено негативного впливу на психічний стан та розвиток неповнолітньої. Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу неповнолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про неврахування думки неповнолітньої [PERSON] щодо необхідності позбавлення батьківських прав відповідача. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням принципу балансу вірогідностей, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено підстав для застосування до відповідачки такого крайнього та виняткового заходу впливу, як позбавлення батьківських прав. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Беручи до уваги всі встановлені судом обставини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи викладені норми законів, суд приходить до висновку про необхідність попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої [PERSON] , поклавши при цьому на Службу у справах дітей Надвірняянської міської ради Івано-Франківської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків. Висновки суду: Беручи до уваги всі встановлені судом обставини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи ті обставини, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, з врахуванням інтересів дитини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову та попередження [PERSON] , про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських ( материнських ) обов`язків щодо своєї неповнолітньоі дочки [PERSON] - [INFO] , поклавши при цьому на Службу у справах дітей Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов`язків. Судові витрати. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено у повному обсязі, то підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. 19, 141, 164, 165, 171, 180, 181, 183 СК України, ст.ст. 12, 15 ЗУ "Про охорону дитинства",

Outcome: dismissed