Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Щелков П.С. 18 липня 2025 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 01 лютого 2025 року у розмірі 2866,00 доларів США, що станом на 16 липня 2025 року за офіційним курсом НБУ становить 119859,27 грн., 3% річних в розмірі 1109,85 грн., а також судові витрати, посилаючись на невиконання відповідачем умов вказаного договору. Ухвалою суду від 22 липня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, представник позивача адвокат Щелков П.С. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач Ковальов Д.В. у судове засідання, у якому ухвалене рішення, не з"явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений, причини неявки до суду не повідомив, заяв по суті справи не надав. Відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, тому суд постановив розглядати справу за відсутності учасників справи. З матеріалів справи встановлено, що сторони 01 лютого 2025 року уклали договір позики у формі розписки, за яким відповідач [PERSON] отримав у борг від [PERSON] готівкою кошти в сумі 2866,00 доларів США та зобов`язався повернути зазначену суму до 25 березня 2025 року (а.с.43). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконанням з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, наявні у справі докази свідчать про укладення сторонами договору позики, а надана позивачем розписка підтверджує отримання коштів відповідачем та невиконання відповідачем умов договору щодо повернення коштів у встановлений строк, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 2866 доларів США є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми, що за період з 26 березня 2025 року по 16 липня 2025 року (113 днів) становить 1109,85 грн. На підставі п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, нарахованих під час дії воєнного стану, задоволенню не підлягають. На підставі ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16 (п.79) сформулювала висновки щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України, за якими, зокрема, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Суд не бере до уваги надані позивачем роздруківки листувань сестри позивача з відповідачем з мобільного додатку, так як вони не дозволяють ідентифікувати учасників листування та час створення записів, а тому є неналежними. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. при визначеній ним ціні позову (119859,27 грн.+1109,85 грн.) =120969,12 грн., тому стягненню підлягає судовий збір у сумі 1200,09 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial