Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення померлим [PERSON] , [INFO] . Вимоги за заявою обґрунтовуються доводами про те, що [PERSON] є сином заявниці [PERSON] . 7 липня 1990 року заявниця одружилася зі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 9). Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). В подальшому, даний шлюб було розірвано (а.с. 12), а заявниця одружилася вдруге, змінивши прізвище на « [PERSON] » (а.с. 12А). [INFO] під час виконання бойових завдань в районі н.п. Малі Щербаки Васильківського району Запорізької області, син заявниці зник безвісти. Оголошення померлим [PERSON] необхідно заявниці для можливості реалізувати спадкові права та оформити спадщину. Заявник в судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги за заявою підтримала в повному обсязі. Належним чином повідомлені заінтересовані особи (1, 2) в судове засідання не з`явилися. 26.01.2026 року від Міністерства оброни України надійшли письмові пояснення, в яких уповноважений представник зазначив, до заявницею не надано безумовних доказів на підтвердженням обставин щодо можливого зникнення безвісти, чи можливої загибелі [PERSON] під час бойових дій, а також за відсутності відповідей від: Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; Об`єднаного центру з пошуку та звільнення полонених Служби безпеки України; Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими; «Українського національного центру розбудови миру», який виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року; міжнародного комітету Червоного Хреста, - стосовно наявності відомостей про можливе перебування [PERSON] в полоні. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 7 липня 1990 року заявниця одружилася зі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 9). Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с. 10)). В подальшому даний шлюб було розірвано (свідоцтво про розіврання шлюбу [NUMBER] , а.с. 12), а заявниця одружилася вдруге, змінивши прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , а.с. 12А). [PERSON] було зараховано до складу військової частини [NUMBER] (посвідчення серії [NUMBER] від 23.11.2023 року. Відповідно до витягу з наказу начальника [INFO] № 221 від 25.07.2023 року, солдат [PERSON] був призначений на посаду стрільця піхотного відділення взводу піхотної роти військової частини [NUMBER] військової частини [NUMBER] з 25 липня 2023 року (а.с. 14). У Сповіщенні сім`ї від 29.05.2024 №265 (а.с. 16) вказано, що [INFO] , під час виконання бойових завдань в районі виконання завдань за призначенням в ході ведення бойових дій в районі н.п. Малі Щербаки Васильківського району Запорізької області солдат [PERSON] , зник безвісти. Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України від 27 червня 2024 року №1797, солдат [PERSON] в період з 20.02.2024 по [INFO] брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Малі Щербаки Запорізької області (а.с.15). З метою розшуку брата, [PERSON] звернулася до чергової частини Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області із заявою, в якій просила правоохоронні органи вжити заходи щодо розшуку її сина, [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця в/ч [NUMBER] , який не виходить на зв`язок з 18.05.2024 року (а.с. 21). За результатами розгляду даної заяви від 01.06.2024 року було відкрито кримінальне провадження № 12024071040000723. За фактом службового розслідування встановлено, що 25.05.2024 на ПВ МЮНХЕН було здійснено скиди невідомого боєприпаси в кількості 4 вибухи, наслідком чого стала втрата зв`язку з особовим складом, який перебував на ПВ МЮНХЕН, зокрема солдатом [PERSON] . Зазначено, що аеророзвідка руху противника не виявила, спроба підходу до ПВ МЮНХЕН результату не дала, зв`язок встановити не вдалося, місцезнаходження особового складу - невідоме. Таким чином, відповідно до п. 1 наказу зазначено, що службове розслідування вважати завершеним. Вважати військовослужбовця стрільця 1 піхотного відділення 2 піхотного взводу 1 піхотної роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] таким, що зник безвісти зниклим з 25.04.2024 року (п. 2 наказу № 856 від 11.06.2024 року)» (а.с. 17-20). Факт зникнення [PERSON] підтверджується також даними Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 13.06.2024 № 20240613-626 (а.с. 23). Дослідивши подані по справі доказові матеріали суд констатує наступне. Згідно з п. 3 частини другої ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна (ст. 305 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин першої ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. В свою чергу, згідно з приписами частини другої та третьої вищенаведеної статті, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 роз`яснив, що встановлення із зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно з вимогами статті 47 Цивільного кодексу України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. На цьому наголошено у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року по справі №177/11/20, від 7 листопада 2023 року по справі 3607/159/22. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Тривала відсутність громадян в місці їх постійного проживання, за відсутності відомостей про них, має пряме відношення до прав та інтересів фізичних осіб, з якими вони мають родинні та інші взаємовідносини. Водночас, частиною другою ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В сповіщенні сім'ї від 29.05.2024 №265 та в наказі командира військової частини [NUMBER] № 856 від 11.06.2024 вказано, що солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 26.05.2024 року під час виконання бойових завдань в районі виконання завдань за призначенням в ході ведення бойових дій в районі н.п. Малі Щербаки Васильківського району Запорізької області (а.с. 16 - 20). Відповідно до частини першої статті 306 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України). Бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23). Аналізуючи фактичні обставини по справі на предмет їх відповідності вищенаведеним положенням законодавства, слід дійти висновку, що матеріалами справи з достатньою вірогідністю підтверджується загибель [PERSON] під час виконання військового обов`язку та залучення його до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони. Встановлення означеного факту для заявника має юридичне значення, оскільки він цього залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. З урахуванням вищевказаного, заяву слід задоволити. На підставі наведеного та

Outcome: approved