Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 30.05.2025 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку суброгації. В обґрунтування позову посилається на те, що 21.11.2023 між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3244834Га3в, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 23.12.2023 [PERSON] порушив правила дорожнього руху в м. Вінниця, в районі електроопори 121, внаслідок чого допустив пошкодження транспортного засобу марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження визначено, що відповідач порушив правила дорожнього руху. Внаслідок настання страхового випадку до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи, на підставі чого було складено страховий акт ARX4157033 від 12.06.2024. На підставі зазначеного страхового акту АТ «СК «АРКС» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 73585,20 грн. Оскільки, в розумінні ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в розмірі 73585,20 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача ПрАТ «СК «АРКС» в судове засідання не з`явився. Представник позивача Гусєв П.В. в поданій позовній заяві просив суд розгляд справи провести у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій позов не визнав, просив розгляд справи провести у його відсутності. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.06.2025 дану цивільну справу направлено за територіальною підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання о 10 год 00 хв 01.10.2025, яке у зв`язку з неявкою відповідача відкладалось до 10 год 00 хв 11.11.2025 та 09 год 00 хв 10.12.2025, в подальшому за заявою відповідача [PERSON] - до 10 год 00 хв 12.01.2026, до 10 год 00 хв 10.02.2026 та 09 год 00 хв 10.03.2026. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за №12023020010001883 від 23.12.2023 за ч. 1 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.12.2023 біля 09 год 35 хв водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вулиці Келецькій в місті Вінниці, в напрямку до проспекту Юності, в районі електроопори №121, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який, при наявному в полі зору регульованого пішохідного переходу, у невстановленому місці, не переконавшись у власній безпеці, зліва-направо перетинав проїзну частину, яка має чотири смуги для руху в обох напрямках, з задньої частини транспортних засобів, що зупинилися на червоний сигнал світлофора по зустрічній смузі для руху. Внаслідок ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного перелому середньої третини діафіза правої великогомілкової кістки з подвійним переломом середньої третини діафіза малогомілкової кістки із зміщенням, закритий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням, забійну рану тильної поверхні правої кисті. Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи №СЕ-19/102-24/1547-ІТ від 26.01.2024, в ситуації, яка склалася, водій автомобіля «КІА», не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «КІА» до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, при цьому в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. У даній дорожній ситуації водій [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де зазначено: п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». У даній дорожній ситуації пішохід [PERSON] , повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 4.7, 4.10,4.14 (а,б,г), де зазначено: п. 4.7- «Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч»; п. 4.10 - «Перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються»; п. 4.14 (а,б,г) «Пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід; г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше- смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження». В даній дорожній обстановці в діях пішохода [PERSON] вбачаються порушення вимог вищевказаних пунктів ПДР України, а тому постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Вітюка В.А. від 30.03.2024 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023020010001883 від 23.12.2023 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; постановлено копію даної постанови направити начальнику Шепетівського РУП ГУНП у Хмельницькій області для притягнення пішохода [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушенням останнім вимог п. п. 4.7, 4.10, 4.14 (а.б,г) ПДР України. З повідомлення слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Вітюка В.А. від 21.02.2026 за вих №43989-2026 слідує, що 02.04.2024 за вих №6340/200/24 до Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області було направлено копію матеріалів кримінального провадження №12023020010001883 від 23.12.2023 для притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України. Згідно повідомлення начальника Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 22.01.2026 за вих №10610-2026 копія постанови слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Вітюка В.А. про закриття кримінального провадження 12023020010001883 від 23.12.2023, у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, для притягнення до адміністративної відповідальності пішохода [PERSON] не надходила, протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався. Автомобіль марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , застрахована на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено 50/50» №3244834Га3в від 21.11.2023 в ПрАТ «СК «АРКС», термін дії з 22.11.2023 по 21.11.2024, страхова сума (ліміт відповідальності) становить 700000 грн, страховий платіж 16660 грн. Згідно Додаткової угоди №1 до договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено 50/50» №3244834Га3в від 21.11.2023, страхова сума (ліміт відповідальності) становить 700000 грн, страховий платіж 33320 грн. 16.04.2024 [PERSON] , як власник автомобіля марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Згідно акту огляду транспортного засобу від 16.04.2024 та ремонтної калькуляції №1.003.23.0 від 13.05.2024 вартість ремонту автомобіля марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , становить 73585,20 грн. Відповідно до страхового акту №ARX4157033 від 12.06.2024 та розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «АРКС» визнало дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 23.12.2023, страховим випадком та прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 73585,20 грн шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Автомир Колор». Згідно платіжного доручення №1066520 від 21.06.2024 ПрАТ «СК «АРКС» перерахувало на рахунок ТОВ «Автомир Колор», де проводився відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] , страхове відшкодування згідно акту №ARX4157033 в розмірі 73585,20 грн. 29.11.2024 ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до [PERSON] зі претензією про сплату здійсненого страхового відшкодування в розмірі 73585,20 грн. Станом на 02.06.2025 відповідачем [PERSON] 73585,20 грн в добровільному порядку позивачу ПрАТ «СК «АРКС» не відшкодовано, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом про відшкодування шкоди в порядку суброгації. Застосовані норми права Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Статтями 979, 980 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування є передача страхувальником страховику за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно частини другої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи із наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Перехід права вимоги до страховика фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Таким чином, перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України є суброгацією. При суброгації до страховика переходить вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Таким чином, розмір страхового відшкодування має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Відповідно до статті 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором Мотиви та висновки суду Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Згідно з частиною другою ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини другої ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, покладається саме на учасників справи. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, у силу вимог змагальності цивільного судочинства саме позивач повинен довести протиправність поведінки [PERSON] , наявність шкоди і причинного зв`язку між ними. Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 23.12.2023 відбувалась за участі транспортного засобу марки «КІА», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та пішохода [PERSON] . Під час ДТП даний автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] , та який застраховано позивачем, зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками, а тому йому останнім як страховиком було виплачено страхове відшкодування в розмірі 73585,20 грн. В той же час, постановою слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 30.03.2024 за вказаним вище фактом кримінальне провадження закрито за відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Для виникнення права на суброгацію страховик повинен довести протиправну поведінку пішохода [PERSON] . Однак, згідно повідомлення начальника Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 22.01.2026 за вих №10610-2026 копія постанови слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Вітюка В.А. про закриття кримінального провадження 12023020010001883 від 23.12.2023 у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, для притягнення до адміністративної відповідальності пішохода [PERSON] до управління поліції не надходила, протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не складався. Крім того, судом наявність в діях останнього складу адмінправопорушення та вини у вчиненні даної ДТП не встановлено. В матеріалах цивільної справи також відсутні належні та допустимі докази про протиправність дій [PERSON] і причинний зв`язок таких дій з настанням ДТП, тобто не доведений і склад цивільного правопорушення. За наведених обставин позивачем не доведено наявність в діях [PERSON] неправомірної поведінки та зв`язку між такою поведінкою та завданою шкодою, розмір якої виплачено страхувальником, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed