Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 04.06.2025 представник позивача, адвокат Повалій О.В., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій просить визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову представник вказує, що 15 травня 2010 року мати позивача, [PERSON] , уклала шлюб з [PERSON] , та на той час позивачу виповнилося вже 23 роки, однак це не завадило [PERSON] ставитися до неї, як до своєї рідної дитини, не зважаючи на те, що він вже мав дорослого сина [PERSON] . Вітчим піклувався про позивача як про рідну доньку, усі разом вони були однією дружньою родиною. За час перебування у шлюбі, а саме 12 листопада 2011 року, подружжя [PERSON] та [PERSON] вирішили придбати для потреб сім`ї квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За спільним рішенням подружжя право власності на дану квартиру було зареєстровано на ім`я чоловіка [PERSON] . Представник вказує, що [INFO] померла матір позивача, [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли, у т.ч., 1/3 частка квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також частка квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки була придбана за час її перебування у шлюбі з [PERSON] . Після смерті матері позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Петруш О.С. із заявою про прийняття спадщини за законом, у зв`язку з чим приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 49/2023. На той час до кола спадкоємців увійшли безпосередньо позивач, як рідна донька спадкодавця, чоловік померлої [PERSON] та матір померлої [PERSON] .. Чоловік померлої та її матір від належних їм часток у спадщині відмовилися. Таким чином, позивач залишилася єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] . Невдовзі після смерті матері Позивача, а саме [INFO] , переживши смерть дружини, помер і вітчим позивача [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої також увійшла частка згаданої вище квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Після смерті свого батька відповідач звернувся до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області, Бурлак Р.О., яким відповідно було заведено спадкову справу. У рамках даної спадкової справи Відповідач має намір отримати свідоцтво про право на спадщину на усю спірну квартиру, а не лише на її частку, оскільки прав Позивача, як спадкоємця [PERSON] , він не визнає, вважає, що спірна квартира належала його батьку на праві особистої приватної власності, аргументуючи це тим, що право власності на квартиру було оформлено лише на ім`я [PERSON] . Коли позивач звернулася до приватного нотаріуса Петруш О.С. з метою видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вищезазначеної спірної квартири, нотаріус 07.02.2025 року надала їй роз`яснювальний лист № 25/02-14, у якому зазначила, що вважає неможливим видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я позивача після смерті [PERSON] на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з огляду на те, що за її життя частка у праві спільної сумісної власності подружжя не була визначена ні договором, ні за рішенням суду, та не була зареєстрована відповідно до діючого законодавства України, тому видача свідоцтва про право на спадщину без визначення обсягу спадкового майна (частки померлої у спільному майні подружжя) є неможливою, рекомендовано звернутися до суду. Крім того, як зазначалося вище, Відповідач, як спадкоємець після смерті свого батька [PERSON] , не визнає прав Позивача на частку вищевказаної квартири та вважає, що спірна квартира належала його батькові на праві особистої приватної власності. Таким чином, Позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання представник позивача, адвокат Повалій О.В. та позивач [PERSON] не з`явилися, через канцелярію суду подали заяву в якій просять позов задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] та представник відповідача, адвокат Пахомова Д.М. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надавали. Оскільки сторони по справі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд приходить до висновку про можливість проводити розгляд справи за відсутності сторін та за наявними матеріалами. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 10-00 год. 30.07.2025, за правилами загального позовного провадження, витребувано інформацію. Ухвалою суду від 20.11.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10:30 год. 12.01.2026. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із заяви та доданих матеріалів, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.03.1987, у відомостях про батьків вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 8), яка 18.09.2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2010 (а.с. 9). 15.05.2010 року мати позивача, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.05.2010 (а.с. 10). Згідно договору купівлі-продажу квартири зареєстрованого в реєстрі №2495 від20.11.2011 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Л.Б., квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №32214124 від 28.11.2011 та технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] (а.с. 15, 16-17, 18-19). [INFO] мати позивача, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.05.2023 (а.с. 11). Згідно свідоцтва про право на спадщину зареєстрованого в реєстрі № 1156 від 23.11.2023 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Петруш О.С., спадкоємцем 1/3 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в тому числі 2/3 часток від яких відмовилися чоловік спадкодавця [PERSON] та мати спадкодавця [PERSON] є донька померлого спадкодавця [PERSON] [PERSON] (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2024 (а.с. 13). Відповідно до листа №25/02-14 від 07.02.2025 виданого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Петруш О.С., видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з огляду на те, що за її життя частка у праві спільної сумісної власності подружжя не була визначена ні договором, ні за рішенням суду, та не була зареєстрована відповідно до діючого законодавства України, рекомендовано звернутися до суду (а.с. 14). На запит суду, приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бурлак Р.О. 14.08.2025 надано копію спадкової справи №44/2025, заведену після смерті [PERSON] , відповідно до якої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , з заявою про прийняття спадщини звертався [PERSON] та [PERSON] , заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с. 48-79). Також, на запит суду, приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Петруш О.С. 29.09.2025 надано копію спадкової справи №49/2023, відповідно до якої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з заявою про прийняття спадщини зверталася [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулися із заявами про відмову від отримання належних їм за законом часток спадкового майна, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с. 96-127). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд вважає можливим, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників справи, які надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позовну заяву задовольнити. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. У відповідності до ч. 1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за підставами виникнення, характером внутрішніх правовідносин, а також і за підставами припинення сумісної або часткової власності. Приписами ч. 2 ст.370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до вимог ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Чинним законодавством України встановлюється режим спільної сумісної власності щодо майна, нажитого подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Приписами ст.60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вимогами п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тому, застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя Так, судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.03.1987, у відомостях про батьків вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 8), яка 18.09.2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2010 (а.с. 9). 15.05.2010 року мати позивача, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.05.2010 (а.с. 10). Згідно договору купівлі-продажу квартири зареєстрованого в реєстрі №2495 від20.11.2011 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Л.Б., квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №32214124 від 28.11.2011 та технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] (а.с. 15, 16-17, 18-19). [INFO] мати позивача, [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.05.2023 (а.с. 11). Згідно свідоцтва про право на спадщину зареєстрованого в реєстрі № 1156 від 23.11.2023 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Петруш О.С., спадкоємцем 1/3 частки квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в тому числі 2/3 часток від яких відмовилися чоловік спадкодавця [PERSON] та мати спадкодавця [PERSON] є донька померлого спадкодавця [PERSON] [PERSON] (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2024 (а.с. 13). В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до вимоги ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до Листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 про практику розгляду цивільних справ про спадкування п. 3.4 - у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що згідно листа №25/02-14 від 07.02.2025 виданого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Петруш О.С., було роз`яснено [PERSON] неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з огляду на те, що за її життя частка у праві спільної сумісної власності подружжя не була визначена ні договором, ні за рішенням суду, та не була зареєстрована відповідно до діючого законодавства України, рекомендовано звернутися до суду (а.с. 14). Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки відсутність часток у праві спільної сумісної власності, що належала [PERSON] , за адресою по [ADDRESS] , перешкоджає позивачу реалізувати своє право на прийняття спадщини, після смерті її матері [PERSON] , що підтверджується відповіддю нотаріуса від 07.02.2025, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved