Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 24453,92 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 10 серпня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі за текстом - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] було укладено договір позики № 4842995 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) в електронній формі за допомогою веб-сайта кредитодавця та мобільного додатку «СlickCredit», згідно з умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало, а [PERSON] отримав кредит у сумі 6000,00 грн. строком на 20 днів, тобто до 30 серпня 2023 року, та відповідач зобов`язався своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом за базовою процентною ставкою за перший день користування позикою 44,81 % та за базовою процентною ставкою з другого дня за користування позикою до дати повернення позики 2,50 % в день. Також, 31 січня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» (далі за текстом - ТОВ «АВАНС КРЕДИТ») та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 48726-01/2024 в електронному вигляді на веб-сайті кредитодавця, розміщеного за адресою: https://finbar.com.ua/, згідно з умовами якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» на умовах строковості, зворотності, платності надало кредит у сумі 3000,00 грн. строком на 120 днів, тобто до 29 травня 2024 року, а [PERSON] отримав кредит у вказаній сумі та зобов`язався своєчасно повернути кредит та за користування кредитом сплатити 2,50 % в день. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» виконало умови вказаних договорів у повному обсязі, надавши [PERSON] обумовлені вказаними договорами суми грошових коштів, однак [PERSON] не здійснив повернення кредитних коштів, не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість перед ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на загальну суму 12828,92 грн. та перед ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» на загальну суму 11625,00 грн. На підставі укладених: між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі за текстом - ТОВ «ЄАПБ») та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та додаткових угод до нього; між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року, до позивача перейшло право грошових вимог до відповідача за договором позики № 4842995 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 10 серпня 2023 року у розмірі 12828,92 грн. та за договором про надання фінансового кредиту № 48726-01/2024 від 31 січня 2024 року у розмірі 11625,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, оскільки відповідач ухилився від добровільного погашення заборгованості за вказаними договорами, що є порушенням прав позивача. Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, але просила суд про розгляд справи за її відсутності, у разі повторної неявки відповідача у судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що зазначила у позовній заяві, поданій до суду. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був двічі поспіль повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку документів в електронному вигляді «Судова повістка-повідомлення про судове засідання в цивільній справі) відповідачу до його електронного кабінету. Відповідач клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив до суду не подав, про неможливість прибути у судове засідання суд не повідомив. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві поспіль неявки відповідача у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 27 листопада 2025 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу в судове засідання не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтував. Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена нею у позовній заяві, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а. с. 25, 26, 27, 28-29) та [PERSON] , відповідачем у справі, було укладено договір позики № 4842995 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 10 серпня 2023 року (далі за текстом - договір позики), згідно з умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало, а відповідач отримав кредит у сумі 6000,00 грн. строком на 20 днів, тобто до 30 серпня 2023 року, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за базовою процентною ставкою за перший день користування позикою 44,81 % та за базовою процентною ставкою з другого дня за користування позикою до дати повернення позики 2,50 % в день (а. с. 8-10). Відповідно до пункту 5.3. договору позики підписанням договору позичальник підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «Click Credit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://clickcredit.ua/informaciya (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі. Згідно із пунктом 21. договору позики позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на Договір та після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятними, а договір укладеним у письмовій формі. Згідно з Додатком № 1 до договору позики, що містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, орієнтовна сукупна вартість позики склала 8700,00 грн., з якої: сума кредиту - 6000,00 грн., проценти за користування кредитом - 2700,00 грн. (а. с. 10 зворотна сторона). В порушення умов зазначеного договору позики [PERSON] , відповідач у справі, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього перед ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» станом на 10 серпня 2023 року виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості склала загальну суму 15828,92 грн., з якої: основний борг у сумі 6000,00 грн., відсотки у сумі 9828,92 грн. (а. с. 21-22). Крім того, між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (а. с. 46, 47) та [PERSON] , відповідачем у справі, на веб-сайті кредитодавця, розміщеного за адресою: https://finbar.com.ua/, було укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 48726-01/2024 від 31 січня 2024 року (далі за текстом - кредитний договір), згідно з умовами якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» на умовах строковості, зворотності, платності надало, а [PERSON] , відповідач у справі, отримав кредит у сумі 3000,00 грн. (а. с. 30-34). Згідно з пунктом 1.2. кредитного договору, кредит надавався строком на 120 днів, тобто до 29 травня 2024 року. Відповідно до пункту 1.4.1 кредитного договору процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в пункті 1.2. договору. Згідно з пунктом 3.1. кредитного договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною Договору. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін (пункт 7.1 кредитного договору). Підписавши Паспорт споживчого кредиту сторони кредитного договору узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами (а. с.35-36). На виконання умов Договору ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» 31 січня 2024 року перерахувало грошові кошти у сумі 3000,00 грн. на картковий рахунок [PERSON] , відповідача у справі, про що свідчить повідомлення № 3466_251022112023 від 22 жовтня 2025 року ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (а. с. 37). В порушення умов зазначеного кредитного договору [PERSON] , відповідач у справі, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього перед ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості склала загальну суму 11625,00 грн., з якої: основний борг у сумі 3000,00 грн., відсотки у сумі 8625,00 грн. (а. с. 38-39). Судом встановлено, що вказані договір позики та кредитний договір були укладені, кредит був наданий позичальнику [PERSON] , відповідачу у справі, виключно за допомогою веб-сайту кредитодавців, а також сторони вказаних договору позики та кредитного договору узгодили розміри кредитів, строки та умови користування кредитними коштами, що свідчить про наявність волі [PERSON] , відповідача у справі, для укладення вказаних договору позики та кредитного договору в електронній формі на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ЄАПБ»(а. с. 48, 49, 50,51-53, 54), позивачем у справі, договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, додаткової угоди № 2 від 28 липня 2021 року, додаткової угоди № 7 від 13 червня 2022 року, додаткової угоди № 20 від 27 лютого 2024 року до нього, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за договором позики № 4842995 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 10 серпня 2023 року на загальну суму 15828,92 грн., з якої: основний борг у сумі 6000,00 грн., відсотки у сумі 9828,92 грн., що також підтверджується Реєстром боржників № 19 від 27 лютого 2024 року; Актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 19 від 27 лютого 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а. с. 12-14, 15, 16, 17, 18, 19, 20). Також, згідно укладеного між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за договором про надання фінансового кредиту № 48726-01/2024 від 31 січня 2024 року на загальну суму 11625,00 грн., з якої: основний борг у сумі 3000,00 грн., відсотки у сумі 8625,00 грн., що також підтверджується Реєстром боржників від 24 травня 2024 року; Актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 24 травня 2024 року за договором факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року (а. с. 40-42, 43, 44, 45). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом положень частини 1, частини 2 статті 207, пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно із статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, шляхом власноручних введень одноразових ідентифікаторів, отриманих від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», прийняв публічні пропозиції (оферти) та підписав вказані договір позики та кредитний договір (здійснив акцепти пропозицій товариств), тобто вказані договори вважаються укладеними відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». [PERSON] , відповідачем у справі, не спростовано презумпцію правомірності правочину та не надано будь-яких доказів того, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» отримали його персональні дані та використали їх у власних цілях. Судом встановлено, що сторони вказаних договору позики та кредитного договору досягли згоди з усіх істотних їх умов, уклали їх відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 вказаного Закону, а тому договір позики № 4842995 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 10 серпня 2023 року, договір про надання фінансового кредиту № 48726-01/2024 від 31 січня 2024 року вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. Вказаними договором позики та кредитним договором передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за ними. [PERSON] , відповідач у справі, підписавши вказані договір позики та кредитний договір надав згоду на отримання та повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом у строки та порядку, встановленими вказаними договорами. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року. Оскільки ТОВ «ЄАПБ», позивач у справі, на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, додаткової угоди № 2 від 28 липня 2021 року, додаткової угоди № 7 від 13 червня 2022 року, додаткової угоди № 20 від 27 лютого 2024 року до нього, набуло право вимоги за договором позики № 4842995 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 10 серпня 2023 року, укладеного між [PERSON] , відповідачем у справі, та первісними кредитодавцем ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та на підставі договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року набуло право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 48726-01/2024 від 31 січня 2024 року, укладеного між [PERSON] , відповідачем у справі, та первісними кредитодавцем ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», то у позивача, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та відсотків за вказаними договором позики і кредитним договором, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] , відповідачем у справі, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Доказів про визнання вказаних договорів факторингу недійсними чи погашення [PERSON] , відповідачем у справі, боргу первісним кредиторам матеріали справи не містять. Судом встановлено, що згідно з умовами договору позики № 4842995 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 10 серпня 2023 року та договору про надання фінансового кредиту № 48726-01/2024 від 31 січня 2024 року, позичальник [PERSON] , відповідач у справі, зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених у вказаних договорах, однак не виконав умови договорів. Відповідно до частини 1, частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредиту (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому кредитодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір кредиту є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 580 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , відповідачем у справі, договору позики № 4842995 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 10 серпня 2023 року та між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] , відповідачем у справі, договору про надання фінансового кредиту № 48726-01/2024 від 31 січня 2024 року, [PERSON] , відповідач у справі, кредитні кошти отримав, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, відсотків не виконав. Після відступлення позивачу прав грошових вимог до [PERSON] , відповідача у справі, останній не здійснив платежів для погашення кредитної заборгованості на рахунок ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ». [PERSON] , відповідач у справі, всупереч умовам договору позики № 4842995 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) від 10 серпня 2023 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , відповідачем у справі, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, здійснив одноразовий платіж 16 квітня 2024 року, на загальну суму 3000,00 грн. для погашення існуючої заборгованості, тому у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за вказаним договором позики у розмірі 12828,92 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 6000,00 грн., заборгованості за відсотками у сумі 6828,92 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним позивачем станом на 30 вересня 2025 року (а. с. 21). Судом встановлено, що після укладення вказаних договорів факторингу [PERSON] , відповідач у справі, не здійснив погашення заборгованості у повному обсязі за вказаними договором позики та кредитним договором. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. [PERSON] , відповідач у справі, іншого розрахунку заборгованості суду не надав, тому суд, на підставі наданих позивачем доказів, вважає встановленим, що відповідач належним чином зобов`язання за вказаними договором позики та кредитним договором не виконав у зв`язку з чим ТОВ «ЄАПБ», позивач у справі, на підставі вказаних договорів факторингу має право вимагати повернення кредиту та сплати відсотків. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень проти позову зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки позов обґрунтований, а викладені позивачем у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом, оскільки оплата судового збору у сумі 3028,40 грн. підтверджена платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 1414623 від 24 жовтня 2025 року (а. с. 1).

Outcome: approved