Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

В січня 2026 року ПАТ «Центренерго» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, яка за період з січня 2023 року по листопад 2025 року становить 58568,03 грн., нарахована сума інфляції 2753,73 грн., 3% річних 766,51 грн., а всього 62088,27 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що [PERSON] є мешканкою квартири [ADDRESS] . Оскільки вона проживає за вказаною адресою, то користується послугами позивача з централізованого опалення, використовує теплову енергію для опалення і гарячого водопостачання та зобов`язана здійснювати оплату вказаних послуг згідно рахунків, що щомісячно надаються Трипільською ТЕС в особі ПАТ «Центренерго». Оскільки відповідач не виконує своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 12 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позов не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК Україна суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про розгляд справи в заочному порядку та задоволення позовних вимог. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Трипільська ТЕС надає послуги з постачання теплової енергії в м. Українка. Згідно Постанови КМУ від 21.08.2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» наказом Трипільської ТЕС затверджено три типові форми договорів, а саме: - про надання послуги з постачання теплової енергії; - про надання індивідуальної послуги з постачання теплової енергії; - про надання послуги постачання гарячої води. Такі договори були опубліковані 21.09.2021 року на сайті Української міської ради. Згідно п. 2 Договору про надання послуги з постачання теплової енергії, даний договір є публічним договором приєднання, який набуває чинності через 30 днів з моменту опублікування. Згідно п. 5 Договору про надання послуги з постачання теплової енергії, факт приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти Договір, зокрема, сплата рахунку за надані послуги та або факт отримання послуги. Вказаний договір акцептовано 21 жовтня 2021 року. Згідно п. 48 публічного Договору про надання послуги з постачання теплової енергії Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення даного договору. Відповідач по справі є мешканцем квартири [ADDRESS] , тому на боржника розповсюджується публічний Договір про надання послуги з постачання теплової енергії та публічний Договір про надання послуг з постачання гарячої води. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є укладений договір та «юридичні факти». Цивільні права і обов`язки у позивача та відповідача виникли на підставі факту знаходження квартири відповідача у багатоповерховому будинку з централізованим опаленням, надання послуги позивачем, проживання та користування зазначеною квартирою відповідачем. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач користується послугами заявника з централізованого опалення, використовує теплову енергію для опалення і гарячого водопостачання та зобов`язаний здійснювати оплату вказаних послуг згідно рахунків, що щомісячно надаються Трипільською ТЕС в особі ПАТ «Центренерго». Боржник згідно п. 44 Договору про надання послуги з постачання теплової енергії та п. 37 Договору з надання послуг з постачання гарячої води брав на себе зобов`язання здійснювати оплату не пізніше 25 числа місяця що настає за розрахунковим періодом. Згідно п.54 Договору Сторони несуть відповідальність за невиконання цього договору згідно законодавства та цього Договору. Відповідно до ст.625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання сплачується сума боргу з урахуванням 3% річних та індексу інфляції. Згідно п.56 Договору у разі несвоєчасного здійснення платежів Споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір пені не може перевищувати 100 % загальної суми боргу. Нарахування пені згідно цього ж пункту Договору здійснюється з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ), якщо у зобов`язанні встановлено строк, то воно повинно бути виконане у вказаний строк. Боржнику щомісяця надсилається розрахунок-повідомлення про суму боргу та щомісячне нарахування, але сума боргу ним не оспорювалась і не була сплачена. За період з січня 2023 року по листопад 2025 року боржником оплата проводилась несвоєчасно. З розрахунку заборгованості вбачається, що за власником наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги з січня 2023 року по листопад 2025 року становить 58568,03 грн., нарахована сума інфляції 2753,73 грн., 3% річних 766,51 грн., а всього 62088,27 грн.. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг, наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань. Доказів, які б спростовували суму заборгованості або обов`язок щодо його погашення, відповідачем не надано. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача на адресу позивача не надходило. Доказів зворотного відповідачем в ході розгляду справи до суду подано не було. Таким чином, у суду наявні підстави для висновку про те, що послуги були надані відповідачу в повному обсязі та належної якості. Матеріалами справи підтверджено, що заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги складає 62088,27 грн., з них: основна сума боргу 58568,03 грн., нарахована сума інфляції 2753,73 грн., 3% річних 766,51 грн.. Відповідно до положень чинного законодавства, споживач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а виконавець має право вимагати від боржника виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися в певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, та відповідно до ст. 629 ЦК України договір, є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що відповідач порушив умови договорів, несвоєчасно і не в повному обсязі сплачував плату по вищевказаним платежам, що є односторонньою відмовою відповідача від виконання зобов`язання за договорами. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 58568,03 грн. ґрунтується на положеннях чинного законодавства, а відтак є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача виплат, передбачених ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. При цьому, в постанові від 21.07.2021 року в справі № 752/24896/20 Київський апеляційний суд зазначив, що нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, який виник у період карантину, порушує норми матеріального права, оскільки під час карантину штрафні санкції не нараховуються в силу імперативної вказівки Закону № 530-IX. Крім того, з 24.02.2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Зважаючи на те, що на території України з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року було запроваджено карантин, на період дії якого заборонено нарахування та стягнення 3% річних, інфляційних втрат та неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а також ураховуючи, що з 24.02.2022 року, в період воєнного стану, нарахування та стягнення судом пені, 3% річних та інфляційних втрат - також заборонено, тому нарахування позивачем за спірний період 3% річних та інфляційних втрат - є безпідставним та таким, що порушує норми матеріального права, отже позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно РОЗМІРУ задоволених вимог. Оскільки позов задоволено на 94,30 % (58568,03 грн. х 100 : 62088,27 грн.), судовий збір слід стягнути в розмірі 2855,40 грн. (3028,00 х 94,30 : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial