Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. Вказав, що між ним та відповідачем 10 січня 2018 року було зареєстровано шлюб. В період їх спільного проживання у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинено, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не мають взаємних прав та обов`язків. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від шлюб було розірвано. Так, відповідач [PERSON] в період часу з вересня 2021 року до червня 2023 року разом із ним не проживала, вона залишила його з донькою, виїхала з м.Ямпіль Вінницької області та фактично її два роки не було. В подальшому остання повернулась, вони помирились та стали проживати разом. У них народився син, але з вересня 2024 року відповідач по справі знову залишила його з дітьми та зникла в невідомому напрямку. По теперішній час за місцем свого проживання остання відсутня. Позивачу відомо про те, що відповідач проживає з іншим чоловіком, а діти тривалий період часу перебувають на повному його утриманні та вихованні. Вихованням та утриманням дітей позивач займається самостійно. Крім того, позивач самостійно організовує та оплачує дозвілля та відпочинок дітей. Відповідач [PERSON] вихованням та утриманням дітей не займається, а тому виникла необхідність встановити факт самостійного утримання та виховання неповнолітніх дітей. Метою встановлення вказаного факту для позивача є захист та реалізація законних інтересів дітей та його батьківських прав. Діти проживають зі своїм батьком, тобто з позивачем, він створив всі умови для проживання дітей, одноособово здійснює виховання дітей, утримує їх та піклується про їх стан здоров`я. Мати дітей, тобто відповідачка не проживає разом з дітьми, не забезпечує їх матеріально, та не приймає участі у їх вихованні. Таким чином, наявний факт повної відсутності участі матері у вихованні та утриманні дітей. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду та просити суд встановити факт самостійного виховання ним його неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . 07 січня 2026 року відповідно до ухвали судді Ямпільського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 04 лютого 2026 року ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області було закрито підготовче судове засідання, здійснено виклик свідків та справу призначено до судового розгляду . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Снітко В.А. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору представник Служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області Миронишина В.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Щодо вирішення даного позову покладається на розсуд суду. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що проживає по сусідству із сім`єю [PERSON] . Свідок повідомила, що у подружжя народилася донька [PERSON] . На початковому етапі дитину до дитячого садка водив батько, [PERSON] , оскільки мати, [PERSON] , певний час була відсутня. Після повернення [PERSON] у сім`ї народився син [PERSON] . Відтоді основним вихованням дітей займається [PERSON] , який купає дітей, готує їжу та водить їх до дитячого садка. Іноді вона допомагає йому з дітьми, а іноді мати [PERSON] . Свідок зазначила, що після народження [PERSON] , [PERSON] вона не бачила і про її місцезнаходження нічого не відомо. За словами свідка, відповідач не цікавиться дітьми та не займається їх вихованням. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він знайомий із сім`єю [PERSON] . Свідок повідомив, що на початку у подружжя все було добре, народилася донька [PERSON] . Проте згодом між подружжям виникли непорозуміння та сварки. [PERSON] часто від`їжджала, а догляд за дитиною здійснював [PERSON] . Після повернення [PERSON] вони почали проживати разом, в цей період [PERSON] завагітніла і народила сина [PERSON] . Під час другої вагітності сварки та непорозуміння між подружжям поновилися. Після народження сина [PERSON] знову залишила [PERSON] одного з дітьми, і він довгий час її не бачив. За словами свідка, доглядом за дітьми займається виключно [PERSON] , іноді йому допомагає його мати [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він знайомий із сім`єю [PERSON] , а [PERSON] є його однокласником та кумом. Свідок повідомив, що у 2023 році подружжя [PERSON] розлучилося, а у 2024 році вони знову зійшлися, після чого народилась друга дитина - син [PERSON] . Наприкінці літа 2024 року [PERSON] зникла, і свідок її більше не бачив. За його словами, доглядом за дітьми займається виключно [PERSON] , який водить їх до дитячого садка. Іноді допомагає мати [PERSON] . Утриманням дітей займається лише [PERSON] . Свідок зазначив, що [PERSON] є приватним підприємцем та має можливість забезпечувати дітей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що вона знайома із сім`єю [PERSON] . Свідок повідомила, що під час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] почали виникати непорозуміння, через що вони розлучилися. Після возз`єднання у подружжя народився син [PERSON] . Згодом між ними поновилися сварки, і [PERSON] знайшла іншого чоловіка та виїхала, залишивши [PERSON] з двома маленькими дітьми, віком 5 і 2 років. За словами свідка, доглядом за дітьми займається виключно [PERSON] , іноді йому допомагає його мати. Свідок зазначила, що на момент від`їзду [PERSON] сину [PERSON] було 3 місяці. [PERSON] є приватним підприємцем та має змогу утримувати дітей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він знайомий із сім`єю [PERSON] . Свідок повідомив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, але у 2023 році розлучилися. Після певного проміжку часу подружжя знову почало проживати разом, і в них народився син [PERSON] . Коли дитині було 3 місяці, [PERSON] знову зникла. За словами свідка, доглядом за дітьми займається виключно [PERSON] , а іноді допомагає його мати [PERSON] . Свідок також повідомив, що чув про те, що [PERSON] виїхала в інше місто і давно її не бачив. [PERSON] є приватним підприємцем та повністю забезпечує утримання і виховання дітей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він знайомий із сім`єю [PERSON] . Свідок повідомив, що на початку шлюбу [PERSON] та [PERSON] гарно жили, але згодом [PERSON] почала погано ставитися до [PERSON] , а потім поїхала. У сім`ї є двоє дітей: донька [PERSON] (5 років) та син [PERSON] (до 2 років). [PERSON] свідок бачив улітку 2024 року. Після її від`їзду доглядом за дітьми займається виключно [PERSON] , іноді йому допомагає його мати. Свідок зазначив, що [PERSON] є приватним підприємцем та має змогу утримувати дітей. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що 10 січня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №6. Відповідач змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.10) З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Ямпільський район Вінницької області народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в м.Вінниця Вінницький район Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). З копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 березня 2023 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстровано 10 січня 2018 року Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області розірвано (а.с.24-25). З копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з копії витягу з реєстру платників єдиного податку №1439 встановлено, що [PERSON] починаючи з 04 листопада 2021 року являється фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку 2 групи, 20 ставки (а.с.13-14). З копії договору купівлі-продажу квартири від 07 серпня 2020 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що квартира по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.21-23) З копії довідки-характеристики від 27.11.2025 року №02-12/781 встановлено, що [PERSON] до адміністративної відповідальності за останніх 12 місяців адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ямпільської міської ради не притягувався (а.с.15). З копії довідки лікаря-нарколога №40 від 27.11.2025 року встановлено, що [PERSON] за медичною допомогою до лікаря-нарколога не звертався (а.с.16). З копії довідки лікаря-психіатра №39 від 27.11.2025 року встановлено, що [PERSON] за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався (а.с.17). З копії витяга з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» встановлено, що [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимостей немає (а.с.18). З характеристики виданої директором Закладом дошкільної освіти №4 (Ясла-садок) м.Ямпіль Ямпільської міської ради Вінницької області від 28.11.2025 року №58 встановлено, що [PERSON] зарекомендував себе, як відповідальний та люблячий батько. Вчасно приводить і забирає дітей з закладу дошкільної освіти. Батько приділяє увагу всебічному розвитку дітей та вихованню [PERSON] і [PERSON] (а.с.20). З депутатського акта обстеження від 08 липня 2025 року встановлено, що було проведено обстеження квартири [ADDRESS] . В ході огляду встановлено, що в квартирі проживають [PERSON] , його донька [PERSON] та син [PERSON] . Дружина [PERSON] в період часу з вересня 2021 року до червня 2023 року, а потім з вересня 2024 року по теперішній час за місцем свого проживання відсутня. За вказаний період часу [PERSON] не приймала участі у вихованні та утриманні дітей, не цікавиться донькою та сином, не піклується про них, не проявляла заінтересованості в їх подальшій долі (а.с.19). Відповідно до ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. На підставі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На підставі ч.5 ст.150 СК передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За ч.1 ст.151 СК батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.2 ст.155 СК батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч.ч.2,3 ст.157 СК той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На підставі ст.141 СК встановлюється рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За загальним правилом розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.180, ч.1 ст.181 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. При цьому визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини відповідно до ч.8 ст.7 СК України та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства». Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. З огляду на зазначене, вбачається, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право, зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дітей та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження із залученням органу опіки та піклування відповідно до ч. 4, 5 ст.19 СК України. Тобто факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі №201/5972/22. При цьому доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане із настанням обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22. Враховуючи, що [PERSON] не ставить питання визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом із ним або питання участі матері у їх вихованні чи утриманні, а заявляє вимоги про встановлення факту самостійного виховання ним та утримання таких дітей. Між тим за наявності спору між сторонами щодо обсягу виконання ними батьківських обов`язків з утримання та виховання спільних для них доньки та сина, суд вважає можливим вирішити даний спір між ними в позовному провадженні. Таким чином суд вказує, що незважаючи на проживання матері окремо від дітей, це не впливає на обов`язок [PERSON] піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати їх до самостійного життя, а також на її обов`язок утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Натомість, на підставі встановлених судом обставин справи вбачається, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо неповнолітніх дітей. Судом було враховано встановлені обставини справи, за якими неповнолітні донька та син сторін, з вересня 2024 року постійно мешкають із батьком. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично одноосібно утримує та виховує своїх дітей, оскільки доказів утримання спільних для сторін дітей з боку матері суду не було надано. Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з якнайкращих інтересів дітей, з метою надання батьку більших повноважень з приводу виховання неповнолітніх дітей, на переконання суду слід задовольнити позовні вимоги останнього, встановивши факт самостійного виховання та утримання [PERSON] його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved