Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором №1329224643866 від 19.10.2023 в сумі 18 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.10.2023 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНА ЛІНІЯ СТАРТ» №1329224643866 (далі Кредитний договір №1329224643866 від 19.10.2023), відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до положень договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 4 500,00 грн, строк кредиту становить 120 днів. Дисконтна процентна ставка становить 1,75% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 2,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту. ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту виконало належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 4 500,00 грн відповідачу. У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку, становить 18 000,00 грн. 22.07.2024 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 22072024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» (первісний кредитор) відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Кредитним договором №1329224643866 від 19.10.2023. Таким чином, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 500,00 грн; заборгованість за відсотками 13 500,00 грн. Тому позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача вказану суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача також не надходило. Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводив заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 19.10.2023 між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1329224643866 від 19.10.2023, відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язувався повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до положень договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 4 500,00 грн, строк кредиту становить 120 днів. Дисконтна процентна ставка становить 1,75% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 2,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту. До договору додано: Графік платежів, Згоду на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблемної заборгованості а також Паспорт споживчого кредиту. Вищевказаний кредитний договір та його складові були підписані споживачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (V7F7G4). Згідно довідки про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] з якою укладено Кредитний договір №1329224643866 від 19.10.2023, ідентифікована ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ». Позичальник підписала договір аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора V7F7G4, відправленого 19.10.2023 об 11:21. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» свої зобов`язання за Кредитним договором №1329224643866 від 19.10.2023 виконало належним чином, перерахувавши на банківську картку [PERSON] кредитні кошти в сумі 4 500,00 грн, що підтверджується Довідкою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» №30196131244210224122025 від 24.12.2025 року. Видача кредиту [PERSON] в сумі 4 500,00 грн та нарахування відповідних відсотків також підтверджується Розрахунком заборгованості, який наданий позивачем. Згідно вказаного розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 18 000,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4 500,00 грн; заборгованість за відсотками 13 500,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За частинами 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Договір підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. 22.07.2024 року між ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 22072024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» (первісний кредитор) відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Кредитним договором №1329224643866 від 19.10.2023. Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно вимог ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №1329224643866 від 19.10.2023. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, надані позивачем докази у своїй сукупності, підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем та відповідно є достатніми, допустимими і належними доказами у розумінні ст. 79 ЦПК України. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, факт не надання відповідачем відповідних доказів на спростування вказаного розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнього, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання за вищевказаними договорами не виконав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимога судом задоволені в повному обсязі, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, який був сплачений позивачем відповідно до платіжної інструкції від 17 грудня 2025 року № 17121264. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Суд встановив, що відповідно до Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»та адвокат Лівак Іванна Миколаївна домовились, що в порядку та на умовах, визначених договором, адвокат надає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»юридичну допомогу. Позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн, що підтверджується Додатковою угодою №1329224643866 від 17 листопада 2025 року, Актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 17 листопада 2025 року. Враховуючи вищезазначене, витрати на правничу допомогу у сумі 6000,00 грн, які поніс позивач у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними доказами, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved