Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

23.07.2025 позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом, який змінено 05.08.2025, про визнання права власності на квартиру, у зв`язку з прийняттям спадщини. Просять визнати за [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 35,2вк.м. та житловою площею 17,0кв.м., у зв`язку з прийняттям спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вказує, що власником вищевказаного спадкового майна є [PERSON] , який заповідав належну йому квартиру по [ADDRESS] , [PERSON] , шляхом складання заповіту від 19.12.2019. [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] подав заяву нотаріусу міста Кривого Рогу про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але свідоцтво про право на спадщину не отримав. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Спадкоємцями першої черги також є діти померлого [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі). 21.05.2025 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кириєнко Ю.Ф. було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, тому позивач змушена звернутися в суд з даним позовом. Позивач [PERSON] та її представник в підготовче засідання не з`явилися, подали заяву про підтримання позовних вимог, просять проводити розгляд за їх відсутності (а.с.78,89). Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог, просить проводити розгляд за його відсутності (а.с.92). Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, подала заяву про визнання позовних вимог, просить проводити розгляд за її відсутності (а.с.90). Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд призначено за правилами загального позовного провадження, почато підготовче провадження, призначено підготовче засідання. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ч.ч.1, 4 ЦПК України, позивач може відмовитися відпозову,а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачами, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Наявність родинних зв`язків, смерть спадкодавця, коло спадкоємців, відмова нотаріуса, підтверджується наданими позивачем доказами (а.с.4,24-26. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.01.1996 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., реєстровий №485. Право власності зареєстровано 12.02.1996 Криворізьким БТІ і записано в книзі під №1дод-63-565, згідно довідки за №186577 від 31.03.2021. Вказана квартира була придбана за особисті кошти (накопичення) [PERSON] , що підтверджується заявою-розпискою [PERSON] , з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі на час придбання квартири, заява засвідчена підписами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та підписом і печаткою начальника ЖКК-14 Сидоренко В.М. (а.с.29). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.21). За життя [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , який склав заповіт на усе своє майно (копія заповіту від 19.12.2019 та витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі а.с.22,23), що підтверджується копією постанови приватного нотаріуса про відмову у вчиенні нотаріальної дії від 21.05.2025 (а.с.28). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, що також узгоджується зі статтею 16 ЗУ «Про власність» від 07.02.1991, яка діяла на час набуття права власності померлим [PERSON] . Частина 2 статті 13 Кодексу про шлюб та сім`ю України, вказує що права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Згідно зі ст. 22, 28 вказаного Закону, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Кожна річ, набута за час шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Статтею 57 СК України визначено перелік видів особистої приватної власності одного з подружжя та підстави її набуття. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в статті 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте за спільні кошти подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути: будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту; заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя; речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статті 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, необхідно встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця. Перебування спірної квартири у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] спростовується завою-розпискою останньої (а.с.29), де вона вказала, що [PERSON] за життя придбав квартиру за власні кошти. Відповідно до пункту 111 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14 червня 1994 року (чинної на час відкриття спадщини) прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитися. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Враховуючи викладене, що відповідачі подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь його дружини [PERSON] (позивача по справі) [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті чоловіка [PERSON] , та відповідно власницею спадкового майна. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті. Суд вважає, що обраний позивачами спосіб захисту свого невизнаного права стосовно визнання права власності на спадкове майно, а не визнання права на спадщину, відповідає правовідносинам які склалися, оскільки існують виняткові обставини. Як вказав ВССУ в листі №16.05.2013 № 24-753/0/4-1, та пленумі про судову практику у справах про спадкування - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, суд приймає визнання позовних вимог щодо визнання права власності за позивачем, яке здійсненими судом заходами по перевірці на думку суду, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. Належність померлому [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , на праві власності, родинні відносини, прийняття спадщини підтверджується наданими позивачем доказами. Оскільки суду надано всі належні докази прав позивача на спадщину, з чим погодилися відповідачі, то суд вважає, що при розгляді справи в загальному позовному провадженні виходячи з суті справи про спадкування, відповідно до ст.274 ч.4 ЦПК України, позов підлягає задоволенню, слід визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 35,2вк.м. та житловою площею 17,0кв.м.. К еруючись ст.ст.206 ч.4, 247 ч.2, 263-267, 273, 274 ч.4 ЦПК України суд, -

Outcome: approved