Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

19 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм» (далі ТОВ «Інвеструм») та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № 36458-05/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Інвеструм» надало відповідачці фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 19 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (далі ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 01897-07/2023, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надало відповідачці фінансовий кредит в розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товариства свої зобов`язання за кредитними договорами виконали в повному обсязі, надали відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитних договорів. Відповідачка, у свою чергу, умов кредитних договорів не виконала. Внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитними договорами станом на 19 травня 2025 року виникла заборгованість, за договором про надання фінансового кредиту № 36458-05/2023 від 24 травня 2023 року в сумі 19250,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 7000,00 грн, заборгованості за відсотками 12250,00 грн; за договором про надання фінансового кредиту № 01897-07/2023 від 19 липня 2023 року в сумі 36750,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 7000,00 грн, заборгованості за відсотками 29750,00 грн. 03 липня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 3072023, згідно якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Інвеструм», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 36458-05/2023 від 24 травня 2023 року. 29 січня 2024 року ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 29012024, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 36458-05/2023 від 24 травня 2023 року. 29 січня 2024 року ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 29012024-1, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 01897-07/2023 від 19 липня 2023 року. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами у сумі 56000,00 грн, сплачений при подачі позовної заяви судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, заявлений позов підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації відповідачки, у судові засідання за викликом не з`явилася, звернулась до суду з письмовими заявами про розгляд справи за її відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно письмових доказів, доданих до позовної заяви, судом встановлено, що ТОВ «Інвеструм» на підставі Заяви-анкети [PERSON] від 24 травня 2023 року на отримання кредиту, було надано кредит у розмірі 7000,00 грн шляхом безготівково перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідачки, для подальшого використання його за цільовим призначенням, строк кредитування 360 днів, процентна ставка 2,50% в день, що становить 912,50%, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 70000,00 грн. Відповідачка [PERSON] була ознайомлена з умовами отримання кредиту, відсотками, які можуть бути стягнуті в разі порушення умов договору, що підтверджується договором про надання фінансового кредиту № 36458-05/2023 від 24 травня 2023 року та паспортом споживчого кредиту, копії яких додані до матеріалів справи. Відповідачці був наданий одноразовий ідентифікатор W0442 для підписання договору про надання фінансового кредиту № 36458-05/2023 від 24 травня 2023 року, підтвердження довідка про ідентифікацію. Факт надання коштів відповідачці підтверджується копією довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про підтвердження того, що платіж успішно проведений в системі 24 травня 2023 року про перерахування суми кредиту № 36458-05/2023 [PERSON] , доданою до матеріалів справи. Сама [PERSON] не спростувала факт отримання нею кредитних коштів. Відповідачка порушила визначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за кредитним договором. 03 липня 2023 року ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 3072023, згідно якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Інвеструм», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 36458-05/2023 від 24 травня 2023 року, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору факторингу та витягу з реєстру боржників. 29 січня 2024 року ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», уклали договір факторингу № 29012024, згідно якого, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 36458-05/2023 від 24 травня 2023 року, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору факторингу, витягу з реєстру боржників, акту приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників, платіжної інструкції на підтвердження проведення плати за відступлення права вимоги. Згідно письмових доказів, доданих до позовної заяви, судом встановлено, що ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на підставі Заяви-анкети [PERSON] від 19 липня 2023 року на отримання кредиту було надано кредит у розмірі 7000,00 грн шляхом безготівково перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідачки, для подальшого використання його за цільовим призначенням, строк кредитування 360 дні, процентна ставка 2,50% в день, що становить 912,50%, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 70000,00 грн. Відповідачка [PERSON] була ознайомлена з умовами отримання кредиту, відсотками, які можуть бути стягнуті в разі порушення умов договору, що підтверджується договором про надання фінансового кредиту № 01897-07/2023 від 19 липня 2023 року та паспортом споживчого кредиту, копії яких додані до матеріалів справи. Відповідачці був наданий одноразовий ідентифікатор W3837 для підписання договору про надання фінансового кредиту № 01897-07/2023 від 19 липня 2023 року, підтвердження довідка про ідентифікацію. Факт надання коштів відповідачці підтверджується копією довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про підтвердження того, що платіж успішно проведений в системі 19 липня 2023 року про перерахування суми кредиту № 01897-07/2023 [PERSON] , доданою до матеріалів справи, наданою суду інформацією АТ «СЕНС БАНК». Відповідачка порушила визначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за кредитним договором. Сама [PERSON] не спростувала факт отримання кредитних коштів. 29 січня 2024 року ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 29012024-1, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 01897-07/2023 від 19 липня 2023 року, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору факторингу, витягу з реєстру боржників, акту приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників, платіжної інструкції на підтвердження проведення плати за відступлення права вимоги. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 1 статті 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено ст. 549 ЦК України. Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 1 статті 525 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За вимогами ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (стаття 617 цього Кодексу). У ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Стаття 552 ЦК України декларує, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, суд констатує, що відповідачка була ознайомленою і погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання договору про надання фінансового кредиту № 36458-05/2023від 24 травня 2023 року та договору про надання фінансового кредиту № 01897-07/2023 від 19 липня 2023 року. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитній установі не повернуті в строки, визначені договорами, та не сплачені передбачені умовами договору проценти, що свідчить про порушення прав кредитодавця, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманих сум кредитних коштів, сплати визначених сторонами у договорі процентів. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитними договорами, заборгованість відповідачки перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» склала 56000,00 грн, що становить за договором про надання фінансового кредиту № 36458-05/2023 від 24 травня 2023 року 19250,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 7000,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 12250,00 грн; за договором про надання фінансового кредиту № 01897-07/2023 від 19 липня 2023 року 36750,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 7000,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 29750,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачка порушила умови кредитних договорів, добровільно заборгованість не сплатила, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 36458-05/2023 від 24 травня 2023 року в сумі 19250,00 грн та договором про надання фінансового кредиту № 01897-07/2023 від 19 липня 2023 в сумі 36750,00 грн. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підтвердження наявності та суми витрат на правничу допомогу суду надані копії договору про надання правової (правничої) допомоги№ 0103 від 01 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; замовлення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до договору про надання правової (правничої) допомоги№ 0103 від 15 квітня 2025 року, детального опису наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомогивід 09 травня 2025 року, рахунку на оплату від 25 квітня 2025 р. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 14000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на викладене, суд вважає, що слід стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого позивачем при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Outcome: approved