Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

13 жовтня 2025 року позивач в особі представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30 грудня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладеного договір позики, згідно умов якого, [PERSON] позичив у позивача грошові кошти в розмірі 4187 доларів США та зобов`язався повернути суму позики до 30 квітня 2022 року, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою від 30 грудня 2021 року, у разі не виконання боргового зобов`язання зобов`язується сплатити 5% від щомісяця від суми боргу. В порушення умов договору позики від 30 грудня 2021 року відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, суму позики не повернув. На численні вимоги позивача про повернення суми позики, залишилися поза увагою відповідача, що в свою чергу стало підставою для звернення до суду з даним позовом, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути загальну суму боргу 12756 доларів США, та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, за заявою просив розглядати справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Не заперечує проти задоволення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 30 грудня 2021 року, [PERSON] бере у борг гроші у [PERSON] у розмірі 112630 грн., ця сума є еквівалентною 4187 доларів США, згідно курсу закупівлі іноземної валюти на дату 30 грудня 2021 року. Займану суму зобов`язується повернути вчасно та в повному обсязі до 30 квітня 2022 року. В разі прострочення сплати зобов`язується сплатити додатково до займаної суми боргу 5% від суми боргу, щомісяця додатково. Витрати на правову допомогу у разі судового спору позикодавцю зобов`язується відшкодувати додатково. Чесність та порядність гарантує (а.с.10). Доказів погашення відповідачем заборгованості суду не надано. Оригінал розписки додано до матеріалів справи. Відповідно до положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Відповідно до положень ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Положеннями ст.524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. За положеннями ст.533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Судом встановлений факт отримання відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON] в борг грошових коштів в іноземній валюті в розмірі 4187 доларів США. На підтвердження вказаного факту позивачем надана відповідна розписка. Даний правочин не є оспорюваним і відповідає вимогам ЦК України. Згідно розрахунку заборгованості, сума позички 4187 доларів США та 5% за кожен місяць прострочки від 30 квітня 2022 року до 30 вересня 2025 року, загальна кількість місяців 41. Тобто 5% за зазначений період складає 8569 доларів США, в розрахунку 209 доларів на місяць. Загальна сума боргу за розпискою від 30 грудня 2021 року складає 12756 доларів США. [PERSON] добровільно узгоджена, у відповідності до ст.551 ЦК України, сума виплати в разі прострочки отриманої позички складає 8569 доларів США. Тобто, загальна сума боргу перед позивачем складає 12756 доларів США. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] є позичальником, який не виконує належним чином свої зобов`язання за договором позики щодо своєчасного та у повному обсязі повернення суми боргу позикодавцю [PERSON] , що є підставою для примусового стягнення суми боргу у розмірі 12756 доларів США. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики є обґрунтованими, підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно положень ст.ст.137,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 5264 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн., сплачені при подачі позову до суду.

Outcome: approved