Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

23.04.2025 року ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03.09.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №124421-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронним повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 03.09.2021 року було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №124421-КС-003 про надання кредиту, яку остання прийняла. Позивач свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в сумі 12000,00 грн. на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №124421-КС-003 позичальника [PERSON] , на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором №124421-КС-003 на загальну суму 2500,00 грн. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №24421-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, і станом на 31.03.2024 року має заборгованість в сумі 33212,54 грн, що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту 12 000,00 грн; - суми прострочених платежів по процентах 19 967,64 грн; - суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; - суми прострочених платежів за комісією 1 244,90 грн. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість, а також витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Представником позивача в позовній заяві зазначено про підтримання позовних вимог, розгляд справи без її участі, відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надала. У зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 03.09.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №124421-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронним повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 03.09.2021 року було направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №24421-КС-003 про надання кредиту, яку остання прийняла. Згідно умов договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 12000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Умовами договору визначено, що строк, на який надається кредит, складає 24 тижні; фіксована процентна ставка в день 1,08047360; комісія за надання кредиту 1800,00 грн; термін дії договору до 18.02.2022 року. За ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. За правилами ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач підписом у договорі визнає та погоджується на запропоновані товариством умови користування їх послугами. Одночасно дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України, згідно з якою особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, оплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Виконання відповідачем договору вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитних коштів, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Судом встановлено що відповідачу було надано грошові кошти в розмірі 12000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку, що підтверджується випискою по рахунку. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, згідно з вимогами ст. 526-530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Крім того, за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме перерахувало на банківську картку відповідача кредитні кошти у розмірі, визначеному умовами договору. Відповідач не надавала своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що вбачається з розрахунку заборгованості за договором та виписки по рахунку, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконала. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, позивач зазначає, що відповідач станом на 31.03.2024 року має заборгованість у розмірі 33212 грн 54 коп., яка складається із - суми прострочених платежів по тілу кредиту 12000,00 грн; - суми прострочених платежів по процентах 19 967,64 грн; - суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; - суми прострочених платежів за комісією 1244,90 грн. Проте, суд зазначає, що Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Але, згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Нарахування комісії за надання кредиту є незаконним, адже воно суперечить імперативним нормам законодавства, зокрема положенням Закону України «Про споживче кредитування» та Цивільного кодексу України, які прямо забороняють встановлення будь-яких додаткових платежів за дії кредитора, що є його обов`язком за договором. Така комісія фактично покладає на споживача витрати, не передбачені законом і не пов`язані з реальним наданням додаткових послуг, а відтак не підлягає стягненню з позичальника. Дане твердження підтверджується також практикою Верховного Суду у справі, а саме, у Постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 вказано, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі №727/5461/23 зазначив наступне: А саме, якщо у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому АТ КБ «ПриватБанк» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Перелік додаткових та супутніх банківських послуг Кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, суду не надані. Тому, з огляду на викладене, заявлені позовні вимоги у сумі 33212 грн 54 коп., з яких 1244 грн 90 коп. є пред`явленою сумою заборгованості по комісії, підлягають зменшенню до 31967 грн 64 коп. (суми прострочених платежів по тілу кредиту 12 000,00 грн; - суми прострочених платежів по процентах 19 967,64 грн; - суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн). Заявлена до стягнення вимога простроченої комісії у сумі 1244 грн 90 коп., задоволенню не підлягає. Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором становить 31967 грн 64 коп., виходячи з розрахунку: суми прострочених платежів по тілу кредиту 12 000,00 грн; - суми прострочених платежів по процентах 19 967,64 грн; - суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн. Тобто, судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту, у сумі, що складає 31967 грн 64 коп., в зв`язку із чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав викладених вище. Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, і у дані справі становлять суму судового збору у розмірі 2331 грн 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial