Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

представником позивача адвокатом Майко М.В. від імені позивачки [PERSON] до Ірпінського міського суду Київської області подано указану позовну заяву. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.02.1991. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києва, про що був складений відповідний актовий запис про укладення шлюбу за № 237. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сім`ї стали постійні сварки та сімейні конфлікти, втрата поваги один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з 2016 року. Із зазначеного часу сторони ведуть господарство та формують сімейних бюджет окремо один від одного. Позивач переконана, що примирення між нею та відповідачем неможливе, сім`я розпалася та існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, є недоцільним, а тому строк для примирення позивач просить суд не надавати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Білогруд О.О. Ухвалою судді від 27.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено до розгляду на 10.12.2025. У судові засідання 10.12.2025 та 04.03.2026 сторони не з`являлися. Позивачка, а також її представник подавали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити. 22.01.2026 судове засідання не відбулося та було знято з розгляду у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності головуючим суддею. Копія ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами, а також судові повістки у судові засідання направлялися на адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача, однак поштові повідомлення повернуто до суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Також відповідно до положень частини одинадцятої статті 128 ЦПК України у мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України https://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/ розміщувалися оголошення про виклик в судове засідання [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновку містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (частина п`ята статті 279 ЦПК України). Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи є підстави провести такий розгляд на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням статей 223, 280 - 282 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). За частиною четвертою статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України). За таких умов відмінність між датою судового засідання про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання, що узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження 61-175сво21). Ураховуючи, що у матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Фактичні обставини установлені судом. 15.02.1991 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, про що 15.02.1991 складено відповідний актовий запис за № 237. Указане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.08.2011 повторно. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною першою статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною першою статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 СК України). Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). Відповідно до частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої статті 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до частини третьої статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з положеннями частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних відносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаємопорозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи його розірвання, тобто шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування до шлюбу не допускається, враховуючи, що сторони ініціативи щодо примирення не проявили, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу за клопотанням позивачки залишити їй дошлюбне прізвище. З урахуванням наведеного‚ на підставі статей 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved