Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 38504,84 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 28300,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 10204,84 грн, а також судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 24.03.2024 між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "Брайт Інвестмент" укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги та став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у реєстрі боржників, зокрема за кредитним договором №2024202205, укладеним між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] . Ухвалою суду від 19.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 18.09.2025 на 10:20 годин. 18.09.2025 розгляд справи відкладено до 13.11.2025 до 10:20 годин. 13.11.2025 розгляд справи відкладено до 10.12.2025 до 10:00 годин. 10.12.2025 розгляд справи відкладено до 27.01.2026 до 10:00 годин. 27.01.2026 розгляд справи відкладено до 06.03.2026 до 10:30 годин. 06.03.2026 сторони у судове засідання не з`явились. Позивач у поданій заяві просить розглянути справу за відсутністю його представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлена судом, шляхом надіслання їй повідомлення за адресою: [ADDRESS] , яка відповідно до відомостей відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради є зареєстрованим місцем проживання відповідача. Водночас вказані поштові відправлення були повернуті на адресу суду з відміткою органу поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась без поважних причин або без повідомлення причин, відзив на позов не подала, суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу від 06.03.2026. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що 07.06.2019 між Акціонерним товариством "ОТП Банк" (надалі - банк) та [PERSON] (надалі - позичальник) укладено кредитний договір №2024202205, відповідно до розділу 1 якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: розмір, валюта та цільове використання кредиту - 4878 грн на придбання товару у продавця, 350 грн - на сплату додаткових послуг банку, 819 грн - на придбання послуг зі страхування; загальний розмір кредиту - 6047,00 грн; дата остаточного повернення кредиту - 07.06.2021. У розділі 2 договору сторони узгодили надання позичальнику банківських послуг АТ "ОТП Банк". Відповідно до п.2.1 договору, умови обслуговування кредитної лінії: за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. У додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №2024202205 від 07.06.2019 сторонами було погоджено графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. Наведені вище умови кредитного договору також були погоджені сторонами у паспорті споживчого кредиту. [PERSON] було отримано картку № [NUMBER] , термін дії 03/22, що підтверджується відповідною розпискою. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача станом на 24.03.2023 становить 38 504,84 грн. Виписка з рахунку приватного клієнта за період з 07.06.2019 по 24.03.2023 свідчить про те, що [PERSON] користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за кредитним договором. 24.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Банк" (надалі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" (надалі - фактор) укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до п.1.1 якого, клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Сторони домовились, що ліміт фінансування по реєстру боржників №1 та по реєстру боржників №2 становить 7155000,00 грн без ПДВ станом на дату підписання сторонами цього договору (п.7.1 договору). На виконання умов договору факторингу №24/03/23 ТОВ "Брайт Інвестмент" сплачено АТ "ОТП Банк" 7155000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №46 від 24.03.2023. Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 ТОВ "Брайт Інвестмент" набуло право вимоги АТ "ОТП Банк" до [PERSON] за кредитним договором №2024202205 у загальному розмірі 38 504,84 грн. 28.04.2025 позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості у розмірі 38 504,84 грн. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частинами 1,2 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За приписами ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд враховує, що під час укладення кредитного договору сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов для даного виду договорів, договір підписаний сторонами. Отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання. Підписавши спірний договір, відповідач надала свою згоду на оплату усіх зазначених у ньому платежів. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Положеннями статей 1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість у загальному розмірі 38504,84 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 28300,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 10204,84 грн. Станом на час розгляду справи судом, відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення зазначеної вище заборгованості. Таким чином, відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості за спірним кредитним договором, приймаючи до уваги набуття відповідачем права вимоги заборгованості за вказаним договором на підставі договору факторингу, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн, суд враховує наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (див. постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн позивачем надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер на надання правничої допомоги; договір №01/05-23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023; додаток №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023; акт про надання правничої допомоги №2508-25 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023. Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: approved