Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 11.03.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №ДП 0012290, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 5500,00 грн. строком на 98 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.9 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 650,00 грн.). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання/введення позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор g6AL319q, що був надісланий на вказаний Відповідачем/Позичальником номер телефону - [NUMBER] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №ДП 0012290 від 11.03.2025, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5 500,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ПрофітГід» (PSP Platon). Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту №ДП 0012290 від 11.03.2025 та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, заборгованість останнього за договором кредиту складає 8 373,72 грн., зокрема: 4 882,64 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 075,80 грн. - сума заборгованості за процентами; 415,28 грн. - сума заборгованості за комісією. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали Договір факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників. в тому числі за договором кредиту №ДП 0012290 від 11.03.2025. Згідно п.2.1.3. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невідємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта/Кредитодавця до Фактора/Позивача вимоги. Момент переходу права грошової вимоги до Позивача - є день підписання відповідного Реєстру прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимог №14/10/25 від 14.10.2025 Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №14/10/25 від 14.10.2025, в тому числі до Відповідача, в сумі 8 374,00 грн., з яких: 4 882,64 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 076,08 грн. - сума заборгованості за відсотками, 415,28 грн. - сума заборгованості за комісією. Отже, Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за Договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконав ні перед Кредитодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», що набуло право вимоги за договором кредиту №ДП 0012290 на підставі договору факторингу. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому він просить стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені у справі судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. До суду надійшла її заява, в якій вона просить розглянути справу в її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Від неї до суду надійшла письмова заява, в якій вона позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі. У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.03.2025 між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] було укладено електронний договір про надання кредиту №ДП 0012290, про що свідчить його копія (а.с. 10-13). Договір був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором g6AL319q. Сторони погодили: суму кредиту - 5500 грн. (п. 1. Договору); строк кредитування - 98 днів (п. 3. Договору); розмір комісії - 1650 грн. (п. 10. Договору); процентну ставку - 0,9 % (п. 5. Договору). Пунктом 4. Договору встановлено, що кредит надається позичальнику безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами плптіжної картки № [NUMBER] . Вказаний договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, її зареєстроване місце проживання, номер картки платника податків, паспортні дані, адресу електронної пошти, номер телефону. Також в даному договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредиту. 1.03.2025 між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] підписано Додаток №1 до договору про надання кредиту №ДП 0012290 - Графік платежів, про що свідчить її копія (а.с. 14). Відповідно до копії довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «Майбіз» підтвердило, що [PERSON] ідентифікована ТОВ «ФК «Майбіз». Ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні договору №ДП 0012290, одноразовий ідентифікатор: g6AL319q, час відправки ідентифікатора позичальнику: 11.03.2025, номер телефону, на який направлено ідентифікатор: [NUMBER] (а.с. 15). Листом №1012-968 від 10.12.2025, ТОВ «ФК «МАЙБІЗ», повідомляє, що в порядку та на виконання умов Договору кредиту №ДП 0012290 здійснено перерахування коштів на платіжну картку [PERSON] , номер платежу № 44170-13086-68093. Перерахування коштів здійснено за посередництвом надавача фінансових послуг ТОВ «ПрофітГід» (PSP Platon), яка надає платіжні послуги Позивачу на підставі договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-922 від 19.03.2024, укладеного між Компанією/ТОВ «ПрофітГід» (PSP Platon) та ТОВ «ФК «МАЙБІЗ», про що свідчить копія вказаного листа (а.с. 15 зв.бік). Видача кредитних коштів за договором кредиту підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0./7-260206/43309-БТ від 09.02.2026, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів від 07.01.2026 та випискою за договором б/н за період з 11.03.2025-14.03.2025, з яких встановлено, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 11.03.2025 зараховано переказ у сумі 5500,00 грн. Згідно вказаної виписки [PERSON] користувалася кредитними коштами (а.с. 83, 84-85). Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі №ДП 0012290 від 11.03.2025. Отже, ТОВ «ФК «Майбіз» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором №ДП 0012290 від 11.03.2025 виконало та надало кредит в сумі 5500,00 грн. Натомість доказів того, що відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконала в повному обсязі, матеріали справи не містять. 14.10.2025 між ТОВ «Фінансова компанія "Майбіз"» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу №14/10/25, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб, що підтверджується копією такого договору (а.с. 18 зв.бік-22). Згідно п.2.1.3. перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. Проведення фінансування за вказаним договором підтверджується копією платіжної інструкції № 579936437.1 від 28.10.2025 на суму 4 500 000 грн. (а.с. 27 зв.бік). Відповідно до копії витягу з Реєстру прав вимоги №14/10/25 від 14.10.2025 до Договору факторингу №14/10/25 від 14.10.2025 ТОВ «Деал фінанс груп» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договором про надання кредиту №ДП 0012290 від 11.03.2025 в розмірі 8 374 грн., з яких: 4 882,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3076,08 грн. - сума заборгованості за відсотками, 415,28 грн. - комісія, п. 2569 (а.с. 26-27). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №ДП 0012290 від 11.03.2025, за період з 11.03.2025 по 12.12.2025, який сформовано ТОВ «Деал фінанс груп», судом встановлено, що відповідачкою [PERSON] частково здійснено оплату: 24.03.2025 - 302,33 грн. тіла кредиту, 693 грн. процентів, 604,67 грн. комісії; 07.04.2025 - 315,03 грн. тіла кредиту, 184,97 грн. процентів, 604,67 грн.; 08.04.2025 - 469,95 грн. процентів, 630,05 грн. комісії. Загальна заборгованість становить 8373,72 грн., з яких: 4882,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3075,80 грн. - сума заборгованості за відсотками, 415,28 грн. - заборгованість за комісією (а.с.7-8). Всупереч умовам кредитного договору відповідачка не виконала в повному обсязі свого зобов`язання за кредитним договором. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Деал фінанс груп», ні на рахунки первісного кредитора. Отже, відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «Деал фінанс груп» за за кредитним договором №ДП 0012290 від 11.03.2025 в розмірі 8373,72 грн., з яких: 4882,64 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3075,80 грн. - сума заборгованості за відсотками, 415,28 грн. - заборгованість за комісією. Правовідносини, що склалися між сторонами, підлягають врегулюванню наступними законодавчими нормами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис». Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики. За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору. Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність. Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, договір №ДП 0012290 від 11.03.2025 був підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, чим підтверджено укладання між нею та ТОВ «ФК «Майбіз» такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений. Таким чином сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Вказаний кредитний договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, її адресу, паспортні дані, номер картки платника податків, номера мобільного телефону, адреси електронної пошти, а також номер банківської платіжної картки, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано [PERSON] . Також в даному кредитному договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №ДП 0012290 від 11.03.2025, станом на 14.10.2025 (дату відступлення права вимоги) [PERSON] має заборгованість за даним договором в розмірі 8373,72 грн., з яких: 4882,64 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 3075,80 грн. - заборгованість за процентами, 415,28 грн. - заборгованість за комісією (а.с. 7-8). Вказаний розмір заборгованості за кредитним договором відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовано. Відповідно до вказаного розрахунку після відступлення права вимоги ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" не здійснювалося жодних додаткових нарахувань щодо заборгованості відповідача за кредитним договором, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Суд доходить висновку, що розмір заборгованості за кредитним договором, яку просить стягнути позивач на свою користь, обґрунтовано та доведено, оскільки він обрахований в межах строку позики, визначеного в договорі, за відсотковими ставками, погодженими відповідачкою та з суми заборгованості, зазначеної у відповідному розрахунку. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №ДП 0012290 від 11.03.2025, оскільки не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору. Крім того, наявні у справі докази свідчать, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором №ДП 0012290 від 11.03.2025. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за договором позики щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, комісії, що призвело до виникнення у неї перед позивачем заборгованості, яка обґрунтована позивачем та доведена відповідними доказами, а відповідачкою на спростування цього належних доказів не надано, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що з відповідачки слід стягнути заборгованість на користь позивача в сумі 8373,72 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 1) та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн., оскільки їх розмір документально підтверджений копією ордеру на надання правничої правової допомоги серії АХ № 1287256 від 03.09.2025 (а.с. 33 зв.бік), копією Договору про надання правової допомоги з адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 (а.с. 28-30), копією витягу з Акту №3-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 08.12.2025 (а.с. 30), копією акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги (а.с. 31 зв.бік-32), копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579936563.1 від 11.12.2025 (а.с. 33). На підставі викладеного,

Outcome: approved