Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову вказано, що 10.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики № 4247282. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за вказаним договором позики належним чином не виконав. 14.06.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, за вказаним вище договором позики від 10.07.2023. Заборгованість відповідача [PERSON] за цим договором позики складає у загальному розмірі 23 400,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тілом позики), 17 400,00 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою. Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість у загальному розмірі 23 400,00 грн та сплачений судовий збір по справі у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. З наявних у матеріалах справи поштових розписок /а.с. 42, 50, 64, 65/ вбачається, що надіслані судом відповідачу [PERSON] рекомендовані листи з копією ухвали про відкриття провадження по справі, копією позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів та з повідомленнями про судовий розгляд справи відповідач отримав особисто, однак відзиву на позов, будь-яких заперечень проти позову, заяв чи клопотань суду не надав. Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 10 липня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів та відповідачем [PERSON] було укладено в електронній формі договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 4247282, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором iln9uF2Xk6 /а.с. 5-7/. Також, разом з вказаним договором відповідачем було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором iln9uF2Xk6 Додаток № 1 до цього договору - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит /а.с. 7-8/. За умовами вказаного вище договору позики відповідачу [PERSON] було надано позику в розмірі 6 000,00 грн (п. 2.1), строком на 30 днів, а саме до 09.08.2023 (п. 2.2., 2.4), з фіксованою базовою відсотковою ставкою за перший день користування позикою в розмірі 59,71 % на день (п. 2.3), з фіксованою базовою відсотковою ставкою з другого дня користування позикою до дати повернення позики в розмірі 2,50 % на день (п. 2.4) /а.с. 5/. 14 червня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув право вимоги, зокрема, і за вказаним вище договором позики № 4247282 від 10.07.2023, укладеним між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями вказаного договору факторингу, додаткових угод № 2, № 7, № 20 до цього договору від 28.07.2021, від 13.06.2022, від 27.02.2024 відповідно, акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 19 за цим договором, витягу з Реєстру боржників № 19 до цього договору факторингу, платіжної інструкції від 28.02.2024 № 20905 про сплату позивачем коштів на користь ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за відступлене право вимоги /а.с. 9-17/. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 19, за договором позики № 4247282 від 10.07.2023, укладеним між [PERSON] та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", позивач ТОВ "ФК "ЄАПБ" за вказаним вище договором факторингу від 14.06.2021 набув право грошової вимоги з відповідача [PERSON] в загальному розмірі 23 400,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тілом позики), 17 400,00 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою /а.с. 17/. Додаткових нарахувань з моменту відступлення права вимоги, позивачем, як новим кредитором, не було здійснено, що вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості /а.с. 18/. Всі суми заборгованості за основною сумою позики, відсотками за користування позикою були нараховані первісним кредитором - ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів. Суд зауважує, що навіть, якщо боржник не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, він не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України Про електрону комерцію зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису. Нормою статті 11 ЗУ Про електронну комерцію передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття підпис у сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Як вбачається зі змісту укладеного 10.07.2023 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] договору позики, цей договір відповідно до вимог чинного законодавства підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріалами справи підтверджується, що кошти позики у розмірі 6 000,00 грн за цим кредитним договором були перераховані на вказану відповідачем банківську картку. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору позики відповідач своїм електронним підписом підтвердив, що він згодний з усіма умовами цього договору, зокрема порядком надання та повернення позики, наданою сумою позики, строком її повернення, розміром відсотків за її користування. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, після укладення вказаного вище договору факторингу у спірних правовідносинах змінився кредитор і позивач набув право вимоги до відповідача за зазначеним вище договором позики. Судом встановлено, що відповідач не погасив ні первісному позикодавцю, ні позивачу заявлену заборгованість за договором позики в загальному розмірі 23 400,00 грн. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд цієї справи, відзиву на позов, будь-яких заперечень проти позову, заяв чи клопотань суду не надав. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи те, що позивачем підтверджено факт укладення відповідачем [PERSON] із ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договору позики від 10.07.2023 № 4247282, отримання відповідачем позики в розмірі 6 000,00 грн, факт переходу до позивача від первісного кредитора ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги заборгованості до відповідача за договором факторингу, порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом позики, в свою чергу відповідачем не спростовано розмір використаних кредитних коштів та заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом позики, суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованість за вказаним договором позики у розмірі 6 000,00 грн, що є заборгованістю за тілом позики. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування позикою у розмірі 17 400,00 грн, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з статтею 1048 ЦК України проценти сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Твердження про те, що відсотки за "користування кредитом" нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, є хибними. Вказане свідчить про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 вказала, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). З наявного у матеріалах справи договору позики від 10.07.2023 вбачається, що строк кредитування був погоджений сторонами та становив саме 30 днів, тобто до 09.08.2023 (п. 2.2, п. 2.4) /а.с. 5/. Відповідно до п. 6 договору позики від 10.07.2023 позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненнями позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для позичальника. При продовженні строку користування позикою (пролонгації) процентна ставка за кожен день продовження буде нараховуватися за ставкою 2,50 %, якщо інше не буде зазначено в додатковій угоді, укладеній між сторонами /а.с. 6/. З копії Витягу з Реєстру Боржників № 19 вбачається, що первісний позикодавець ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" розрахував відсотки за користування кредитом за 126 прострочених днів /а.с. 17/. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав суду належних та достатніх доказів, які б з достовірністю підтверджували те, що позичальник [PERSON] ініціював продовження строку користування позикою та уклав і підписав про це відповідну додаткову угоду. Із змісту позовної заяви, із доданих до неї розрахунку заборгованості, витягу з Реєстру боржників вбачається, що відсотки за період поза межами строку кредитування нараховувалися саме як відсотки за "користування кредитом", а не як міра відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих [PERSON] процентів за "користування кредитом" поза межами строку кредитування як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України та, як наслідок, унеможливлює задоволення позовних вимог в частині стягнення заявлених позивачем процентів, нарахованих поза межами строку кредитування. Враховуючи вказане вище у сукупності, умови договору позики, те, що після закінчення строку кредитування як у первісного позикодавця, так і у позивача, як наступного кредитора, якому було відступлено право вимоги, відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, те, що протягом першого дня користування позикою відсотки за користування позикою нараховуються у розмірі 59,71 % на день, а з другого дня користування позикою і до дати повернення позики (тобто протягом 29 днів) відсотки за користування позикою нараховуються за ставкою 2,50 % на день, розмір відсотків за користування позикою відповідно до умов договору позики № 4247282 від 10.07.2023, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становлять 7 932,60 грн (6 000,00 грн тіла позики / 100 х 59,71 % х 1 день = 3 582,60 грн; 6 000,00 грн тіла позики / 100 х 2,50 % х 29 днів = 4 350,00 грн; 3 582,60 грн + 4 350,00 грн = 7 932,60 грн). Враховуючи вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" заборгованість за договором позики від 10.07.2023 № 4247282 у загальному розмірі 13 932,60 грн, з яких: 6 000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 7 932,60 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою. Вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи те, що позов задоволено частково, а саме на 59,54 %, у справі наявні документи, які підтверджують понесення позивачем судових витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 3 028,00 грн /а.с. 33/,

Outcome: partial