Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

21.05.2025 [PERSON] через свого представника - адвоката Поліщука О.С. звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, зазначивши, що з 21.11.2020 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.09.2024 по справі № 758/7629/24. Від шлюбу у них є малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу постійно проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі в житті дитини не приймає та жодного разу коштів на утримання дочки не надавав, хоча має постійний дохід, оскільки працює на посаді головного спеціаліста в Центральному міжрегіональному управлінні державної міграційної служби у м. Києві та Київській області. Згоди з відповідачем щодо його участі в утриманні дочки в добровільному порядку не досягнуто, а тому позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 02.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 03.02.2026 відповідач надав до суду додаткові письмові пояснення, у яких просив позовну заяву залишити без розгляду, вказуючи на недоведеність позовних вимог. 13.02.2026 відповідач подав до суду клопотання, у якому просив залучити до участі у справі за рахунок держави кваліфікованого перекладача з азербайджанської мови, визнати дії представника позивача під час судового засідання 03.02.2026 зловживанням процесуальними правами та постановити окрему ухвалу відносно представника позивача. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та недоведеність. При цьому він не заперечив свого обов`язку щодо утримання дитини, підтвердивши, що дочка проживає разом із позивачкою за межами України та що він добровільно не надає допомоги на її утримання, однак заявив, що готовий утримувати дитину лише у разі, якщо вона буде повернута на територію України. Крім того, просив врахувати, що дитина була вивезена позивачкою з України без його згоди, у зв`язку з чим ним подано відповідні заяви до служби у справи дітей та правоохоронних органів. При цьому, у судовому засіданні, до початку судового розгляду відповідач підтримав подані ним раніше до суду клопотання про залучення перекладача, визнання дій представника позивача зловживанням процесуальними правами та постановлення окремої ухвали відносно представника позивача. Протокольними ухвалами суду, усно проголошеними у судовому засіданні 11.03.2026, у задоволенні таких клопотань відповідача було відмовлено. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частковому задоволенню із наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК України). Судом встановлено, що 21.11.2020 сторони зареєстрували шлюб у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що було складено актовий запис № 1656. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20.09.2024, ухваленим у справі № 758/7629/24, шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Глухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). В обґрунтування позову позивачка стверджує, що після розірвання шлюбу дитина проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні, відповідач в утриманні та вихованні дитини участі не приймає. Судом беруться до уваги такі її доводи, оскільки вони не спростовані відповідачем. Так, у судовому засіданні відповідач не заперечив, що з 2024 року не надає допомоги на утримання дитини, хоча знає про свій обов`язок щодо утримання дитини. Крім того, як встановлено судом із наявних у справі письмових доказів та із пояснень відповідача у судовому засіданні, відповідач працює на посаді головного спеціаліста відділу протидії нелегальній міграції, забезпечення видворення та реадмісії управління організації запобігання нелегальній міграції Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області. Згідно з довідкою про доходи № 23 від 02.02.2026 дохід відповідача за період з січня по грудень 2025 року склав 239 706, 08 грн. Таким чином, судом встановлено наявність у відповідача постійного доходу, що, на думку суду, свідчить про можливість стягнення з нього аліментів у частковому виразі. При цьому суд не приймає до уваги доводів відповідача, наведених в заперечення позову, оскільки факт перебування дитини за межами території України не впливає на обов`язок відповідача утримувати його дитину. Що стосується наданих відповідачем в якості доказів записів аудіорозмов та скріншотів листування в месенджерах, що містяться на флешносії, то такі суд оцінює критично, оскільки на аудіозаписах містяться розмови не на українській мові, що позбавляє суд можливості надати їм відповідну оцінку, а зі змісту скріншотів неможливо достовірно встановити між ким відбувалося таке листування. Жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на неможливість виконання відповідачем його обов`язку щодо утримання дитину з об`єктивних причин, ним до суду не надано. В матеріалах справи також відсутні дані щодо поганого стану здоров`я, наявності у нього інших утриманців, інших обставин, які б позбавляли відповідача можливості виконувати його обов`язок, встановлений статтею 180 СК України. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ураховуючи наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також зважаючи на встановлений ст. 180 Сімейного кодексу України спільний обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.05.2025 і до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та достойного рівня її матеріального забезпечення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved