Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

стислий виклад позиції позивача. Позивач ТОВ «Юніт капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача зазначивши, що 01.10.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем укладено кредитний договір № 155496. 06.02.2025 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт капітал» дійсне право вимоги на належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 17412,72 грн, яка складається з 10667,00 грн заборгованості за тілом, 6244,72 грн заборгованості за відсотками, 501,00 грн заборгованості за комісією. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 155496 та судові витрати. Позиції учасників судового провадження. Відповідач своїм правом на надання відзиву не скористався. Позивач ТОВ «Юніт капітал» свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщався про дату та час судового засідання за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи не надав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У позовній заяві позивач зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення. За вказаних обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13 січня 2026 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін), витребувано докази (а.с.68). Ухвалою суду від 11 лютого 2026 року відкладено розгляд справи для повторного виклику відповідача (а.с.84). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 01.10.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 155496 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства https://finx.com.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого подав відповідну заявку, виконавши для відповідні дії. ТОВ «ФК «Кредіплюс», перед тим як погоджувати заявку на кредитування перевірило особисті дані відповідача та платіжну картку, з метою ідентифікації (а.с. 34-45). Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора, який направлений на номер телефону відповідача. Відповідно до повідомлення АТ КБ «Приватбанк», наданого на виконання ухвали суду, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] на яку 01.10.2024 було зарахування коштів в сумі 8000,25 грн (а.с. 80). 06.02.2025 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу № 06022025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передає (відступає) ТОВ «Юніт капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги (а.с. 10-12). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу № 06022025 від 06.02.2025 року ТОВ «Юніт капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17412,72 грн, яка складається з 10667,00 грн заборгованості за тілом, 6244,72 грн заборгованості за відсотками, 501,00 грн заборгованості за комісією (а.с. 61). Позивачем жодних нарахувань за кредитним договором не здійснювалось. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ст.ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом заповнення Заявки на позику на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти. Кредитодавець свої зобов`язання належним чином виконав кошти надав, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та нарахованими процентами. Вказану заборгованість відповідачем не погашено у добровільному порядку Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. На даний час відповідачем заборгованість перед позивачем не погашено. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Висновки суду. Як убачається з матеріалів справи, первісний кредитор свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості.ТОВ «Юніт капітал» отримало право вимоги за договором факторингу, а тому суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № 155496 від 01.10.2024 в сумі 17412,72 грн, яка складається з 10667,00 грн заборгованості за тілом, 6244,72 грн заборгованості за відсотками, 501,00 грн заборгованості за комісією. Судові витрати. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, Додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг від 10.09.2025 року на суму 7000,00 грн, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с. 59-63). Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: approved