Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

09 січня 2026 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Березенко Євген Анатолійович, звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня її повноліття та до закінчення нею навчання, тобто по 14.06.2029 (вхідний №1076/26, а.с.1-3). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.06.2013 у справі №711/3750/13-ц розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 14.07.2007 відділом РАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №887. Також рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.07.2013 у цивільній справі №711/3749/13-ц, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 24.04.2013. [INFO] дочка сторін [PERSON] досягла повноліття і проживає разом з матір`ю та всі витрати пов`язані з її проживанням та навчанням покладені на позивача. Наразі, згідно договору №2512466560 від 08.08.2025, укладеного між Київським національним економічним університетом ім. Вадима Гетьмана та [PERSON] , [PERSON] здобуває вищу освіту на денній формі навчання за спеціальністю маркетинг; строк надання освітньої послуги 3 роки 10 місяців. Також позивач зазначає, що з урахуванням того, що відповідач є здоровою та працездатною особою без будь-яких обмежень щодо працевлаштування, тому, на переконання позивача, має об`єктивну можливість утримувати спільну дочку, сплачуючи аліменти в розмірі частини від усіх доходів. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня її повноліття та до закінчення нею навчання, тобто по 14.06.2029. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної дитини у зв`язку з навчанням; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 09 год 30 хв 16 лютого 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.25-26). Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.02.2026, що занесена до протоколу судового засідання №5907181, розгляд справи відкладений до 09 год 40 хв 05 березня 2026 року (а.с.38). У визначений судом день та час позивач [PERSON] та її представник адвокат Березенко Є.А. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, оскільки в матеріалах справи міститься розписка представника позивача адвоката Березенка Є.А. про повідомлення йому про те, що судове засідання у справі №711/261/26 відбудеться 05.03.2026 о 09 год 40 хв (а.с.37). Абзацом 2 ч.6 ст.128 ЦПК України передбачено, що судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Частиною 5 ст.130 ЦПК України передбачено, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Водночас, представник позивача адвокат Березенко Є.А. 05.02.2026 через підсистему «Електронний суд», подав заяву, в якій виявив волю на розгляд справи без участі позивача та її представника, підтримавши позовні в повному обсязі (вхідний №9456/26, а.с.45-46). Відповідач [PERSON] в судове засідання 05 березня 2026 року о 09 год 40 хв повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку з цим, 05 березня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання спільної дитини у зв`язку з навчанням. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 14.07.2007 уклали шлюб, який цього ж дня був зареєстрований відділом РАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.06.2013, що ухвалене в справі №711/3750/13-ц (а.с.9). Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 №3262-IV передбачено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Частиною 2 ст.3 означеного Закону встановлено, що Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Суд перевірив факт набрання рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.06.2013 у справі №711/3750/13-ц законної сили шляхом використання даних Єдиного державного реєстру судових рішень і встановив, що означене судове рішення набрало законної сили 17.06.2013 року (реєстраційний номер рішення: 31688177). Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що обставина перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 14.07.2007 до 17.06.2013, встановлена рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.06.2013 у справі №711/3750/13-ц, що набрало законної сили, а тому доказуванню не підлягає під час розгляду цивільної справи №711/261/26. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, суд встановив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Із рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.07.2013 у справі №711/3749/13-ц (провадження №2/711/1580/13), що 05.08.2013 набрало законної сили, суд встановив, що стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: с. Почапинці Лисянського району Черкаської області, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 24 квітня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Згідно безпосередньо дослідженої в судовому засіданні копії договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №2512466560 від 08.08.2025, що укладений між Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана та [PERSON] , суд встановив, що предметом договору є фінансові зобов`язання щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу вищої освіти [PERSON] . Зокрема, вищий навчальний заклад зобов`язався за рахунок коштів замовника ( [PERSON] ) здійснити надання здобувачу ( [PERSON] ) освітньої послуги, а саме: форма здобуття освіти денна; спеціальність маркетинг; ступінь вищої освіти бакалавр; строк надання освітньої послуги 3 роки 10 місяців. Також із означеного засобу доказування суд встановив, що загальна вартість платної освітньої становить 192 000 грн, що вноситься щосеместрово по 24 000 грн, починаючи з 01.09.2025 і до 10.02.2029 (а.с.11). Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх доньку, сина законодавцем регламентовано главою 16 розділу ІІІ Сімейного кодексу України (далі - СК України). Статтею ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З аналізу означеної норми матеріального права, суд зробив висновок, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей виникає у випадку, зокрема, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Водночас право звернення до суду про стягнення аліментів на повнолітню дочку, сина має, крім безпосередньо повнолітніх дочки, сина, також і той з батьків, з ким вони проживають. Частиною 2 ст.6 СК України передбачено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Водночас ч.1 ст.34 Цивільного кодексу України передбачено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). З огляду на означені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що дочка сторін [PERSON] досягла повноліття [INFO] . Отже, станом на день відкриття провадження у справі та день розгляду справи, [PERSON] є повнолітньою дочкою сторін у справі. Крім того, як встановлено у судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи, дочка сторін у справі [PERSON] , починаючи з 01.09.2025, продовжує навчання в Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана на денній формі навчання на платній основі. Юридичний факт, що позивач потребує матеріальної допомоги, підтверджується матеріалами цивільної справи №711/261/26, що безпосередньо досліджені в судовому засіданні, що відбулося 05.03.2026, мова йде, зокрема про договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №2512466560 від 08.08.2025, що укладений між Київським національним економічним університетом імені Вадима Гетьмана та [PERSON] (а.с.11). Отже з аналізу фактичних обставин справи, що встановлені судом під час розгляду справи по суті і перевірені письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, суд встановив, що стороною позивача доведені підстави для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, які стороною відповідача не спростовані належними і допустимими засобами доказування. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування того юридичного факту, що повнолітня дочка цього учасника справи, продовжуючи навчання на платній основі на денній формі навчання після досягнення повноліття, не потребує матеріальної допомоги. Частиною 1 ст.200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд звертає увагу учасників справи, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню повнолітньої дочки [PERSON] суду не надав, а також не надав і доказів незадовільного стану здоров`я та (або) майнового стану та (або) перебування на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей та/або непрацездатних батьків тощо. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про невиконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів (аліментів) на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку до часу закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, та те, що відповідач є особою працездатного віку і має можливість надавати матеріальну допомогу, а повнолітня дочка потребує такої допомоги зі сторони батька, що підтверджується матеріалами справи і не спростовано відповідачем у спосіб, передбачений ч.1 ст.81 ЦПК України. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд сформував правовий висновок, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, враховуючи, що відповідач є працездатною особою, не надав суду даних про неможливість надання ним матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання та потребує допомоги батьків, а позивач довела потребу в грошових коштах на утримання повнолітньої дочки під час продовження нею навчання після досягнення повноліття, враховуючи обставини, викладені в ст. 182 СК України, які мають суттєве значення для вирішення справи, а також положення ст. 199 СК України, виходячи із засад розумності та справедливості,

Outcome: approved