Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

29 грудня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором від 01.11.2017 № 2016831554 у сумі 14157,04 грн. Також позивач просив стягнути з відповідачки понесені судові витрати, які складаються зі судового збору у сумі 2422,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача та, у випадку неявки в судове засідання відповідача, - ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні дії/рішення у справі 30.12.2025 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів (а.с. 87), до якого позивачем долучено копію витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 24/03/23 (а.с. 89). Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 22 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, призначено судовий розгляд справи на 10 березня 2026 року (а.с. 93-94). Відповідачка, у розумінні п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомлена про дату та місце судового розгляду справи (а.с. 96, 100). Будь-які заяви, клопотання, відзив на позовну заяву у порядку, встановленому ст. 191 ЦПК України, та у строки, встановлені в ухвалі суду, не надала. У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачкою суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенням ч. 7, 8 ст. 178 ЦПК України. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-8) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2017 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі банк, первісний кредитор) та [PERSON] укладено кредитний договір № 2016831554. Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України у частині виконання договірних відносин. Внаслідок цього 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі - новий кредитор, позивач) укладено договір факторингу № 24/03/23, відповідно до якого первісний кредитор відступив на користь нового кредитора права вимоги за кредитним договором № 2016831554 від 01.11.2017, продукт (CARD), укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього. Згідно з договором факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 14157,04 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту - 10 165,93 грн та заборгованість по відсотках - 3 991,11 грн. При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статті 16, 204, 512-514, 516, 526, 527, 625, 639, 1048, 1054,1082 Цивільного кодексу України, статті 19, 175ЦПК України, статті 1, 175, 211, 263, 274, 276 Цивільного процесуального кодексу України, статі 9, 12 Закону України «Про споживче кредитування», статтю 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002 та правові висновки Верховного Суду у справі № 561/77/19 (постанова суду від 16 грудня 2020 року), у справі № 2-383/2010 (постанова суду від 14 листопада 2018 року), у справі № 6-979цс15 (постанова суду від 23 вересня 2015 року), у справі №210/5129/17 (постанова суду від 07 липня 2021 року), у справі №911/3142/19 (постанова суду від 18 березня 2021 року), у справі № 800/547/17 (постанова суду від 25 квітня 2018 року), у справі № 913/879/17 (постанова суду від 27 листопада 2019 року), у справі № 10/249-10/19 (постанова суду від 21 травня 2020 року), справі № 24/260-23/52-б (постанова суду від 15 червня 2020 року). Позиція відповідача Відповідачка [PERSON] не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила. Фактичні обставини справи, встановлені судом 01.11.2017 [PERSON] звернулася до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» зі заявою фізичної особи на встановлення кредитної лінії /зміни розміру кредитного ліміту, в якій просила встановити їй кредитний ліміт у розмірі 9199,00 грн (а.с.10 (на звороті) -11). Також у заяві [PERSON] просила банк установити кредитну лінію на її картковий рахунок. 01 листопада 2017 року між [PERSON] (позичальник/держатель) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (банк) укладено договір про видачу і обслуговування міжнародних пластикових карток 201683154 (далі по тексту - кредитний договір) (а.с. 9). У п. 1 кредитного договору зазначено, що банк та позичальник підтверджують факт укладання між ними договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних) на підставі правил кредитування, правил користування кредитною карткою MasterCard Standart, що розміщені на Інтернет сайті банку (www.otpbank.com.ua) (надалі - правила) та на умовах викладених в цьому договорі. Згідно з п. 1.1 кредитного договору, за умови належного виконання позичальником умов цього договору та прийняття банком позитивного рішення щодо надання держателю кредиту, банк: відкриває держателю картковий рахунок у гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки (п. 1.1.1); надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається у межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим договором, а держатель приймає кредит і зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та у порядку, що передбачені цим договором (п. 1.1.2). Розмір кредитного ліміту складає 9199,00 гривень (п. 1.2 кредитного договору). Згідно з п.1.3 кредитного договору порядок здійснення платіжних операцій з використанням кредитної картки, а також порядок отримання кредиту регулюються чинним законодавством України, нормами міжнародної платіжної системи MasterCard, цим договором, правилами, а також тарифами банку. Строк дії кредитної лінії становить 3 роки з моменту підписання банком і позичальником цього договору (п. 1.4 кредитного договору). Відповідно до п. 1.5 кредитного договору за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банку, та на дату укладення договору розмір процентів становить 40 % відсотків річних по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15 відсотків за день. Держатель зобов`язаний щомісяця погашати в повному обсязі суму мінімального платежу, розмір якого визначається в виписці, але в будь-якому разі не менше 5 % від розміру боргових зобов`язань. Згідно з п. 2.1 кредитного договору банк має право відступити повністю чи частково свої права третій особі. Підписанням цього договору позичальник надає свою згоду на таке відступлення права вимоги за договором третій особі. Відповідно до п. 2.3 кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є правила кредитування, що розміщені на сайті банку: www.otpbank.com.ua. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що ознайомлений з правилами кредитування, погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно виконувати свої обов`язки, визначені ними, а також підтверджує факт отримання примірника правил кредитування. Згідно з п. 2.4 кредитного договору цей договір укладається відповідно до ст. 6, 207 627 Цивільного кодексу України і підписанням його зі сторони банка відбувається шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитків печаток та підписів уповноважених осіб банку. Сторони, підписанням цього договору, надають свою письмову згоду на укладення договору в порядку, передбаченому 3.4 договору. Підписанням цього договору позичальник приєднується до договору про порядок підписання правочинів, який розмішений на сайті банку www.otpbank.com.ua, зміст якого йому повністю зрозумілий та з яким він повністю погоджується. У розділі 3 реквізити та підписи сторін зазначено дані, а саме: позичальник - [PERSON] ; адреса реєстрації: [ADDRESS] ; ідентифікаційний номер: [NUMBER] ; відомості про паспорт та підпис відповідачки. Договір містить власноручні підписи сторін. У паспорті споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який містить підпис позичальниці (відповідачки), зазначено основні умови кредитування, які є аналогічними тим, що викладені у кредитному договорі. Дата надання інформації - 01.11.2017, інформація зберігає чинність та є актуальною до 02.11.2017 (а.с. 9 (на звороті) - 10). З розписки про отримання картки (а.с. 13 на звороті) вбачається, що 01.11.2017 [PERSON] отримала від АТ «ОТП Банк» картку № [NUMBER] терміном дії до 07/20. З копії квитанції від 01.11.2017 вбачається, що у рамках договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (надалі договір), шляхом вірного введення пін-коду та проставлення підпису на цьому чеку, клієнт підтверджує отримання кредиту у розмірі 8198,75 грн (а.с.13). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 2016831554_CARD від 01.11.2017 (а.с. 15-42) станом на 24.03.2023 [PERSON] має заборгованість у розмірі 14157,04 грн. Факт руху грошових коштів по поточному рахунку відповідачки підтверджено випискою по особовому рахунку відповідачки за період з 01.11.2017 по 24.03.2023 (а.с. 43-52). З виписки по рахунку відповідачки, наданої позивачем, вбачається, що відповідачка систематично користувалася кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості за кредитним лімітом. 24.03.2023 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (за договором - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (за договором - фактор) укладено договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 265 (а.с. 53-57). Відповідно до п. 1.1 договору факторингу клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно з п. 6.2.3 договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Згідно з копією платіжної інструкції від 24.03.2023 № 46 ТОВ «Брайт Інвестмент» перерахувало кошти АТ «ОТП Банк» відповідно до договору факторингу від 24.03.2023 № 24/03/23 у сумі 7155000,00 грн (а.с. 58). У відповідності до акту приймання-передачі реєстру боржників № 1 від 24.03.2023 до договору до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 ТОВ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняло реєстр боржників кількістю 1470 (а.с. 59). Згідно з актом приймання-передачі реєстру боржників № 2 від 24.03.2023 до договору до договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 ТОВ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняло реєстр боржників кількістю 8073 (а.с. 60). З витягу з додатку № 1 до договору факторингу (а.с. 84) вбачається, що ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором від 01.11.2017 № 2016831554 у загальній сумі 14157 гривень 04 коп. (а.с. 89). ТОВ «Брайт Інвестмент» вживалися заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення досудової вимоги на адресу відповідачки (а.с. 61, 62). Застосовані судом норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (станом на дату укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України (ЦКУ) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦКУ). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також виписка банку згідно з Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Такі висновки викладені у постановах Верховного суду у справі № 200/5647/18 (постанова від 16.09.2020) та у справі № 760/7792/14-ц (постанова від 28.10.2020). У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ). Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2017 між Акціонерним товариством «ОТП Банк» (первісний кредитор) та відповідачкою [PERSON] було укладено у простій письмовій формі договір про видачу і обслуговування міжнародних пластикових карток 201683154, який містить підписи сторін, у тому числі відповідачки. Такий договір є змішаним договором та містить у собі елементи договору банківського рахунку та кредитного договору на умовах відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідачка факт укладення кредитного договору не заперечила. З виписки за договором та розрахунку заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що відповідачка систематично користувалась кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості за договором. Отже, платежі з рахунку відповідачки здійснювалися на умовах кредитування рахунку у відповідності до ст. 1069 ЦК України. Відповідачкою не спростовано отримання нею кредитних коштів. У кредитному договорі викладено основі умови кредитування, у тому числі визначено розмір кредитного ліміту, процентну ставку за користування кредитом, строк внесення платежів у рахунок погашення кредиту тощо. Отже суд вважає, що основні умови кредитного договору були погоджені між сторонами у встановленому законом порядку, а факт використання відповідачкою кредитних коштів у межах суми кредитного ліміту підтверджений позивачем належними та достатніми доказами. Також суд погоджується з аргументами позивача, викладеними ним у позовній заяві, та уважає, що розрахунок заборгованості, виконаний позивачем, відповідає умовам кредитного договору. Вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним позивачем розрахунком суд дійшов висновку про те, що відповідачкою не спростовано отримання нею кредитних коштів у межах кредитного ліміту, встановленого на її банківський картковий рахунок, що підтверджується банківською випискою за договором, контррозрахунок заборгованості - не надано, заперечень факту укладення договору з первісним кредитором - також не надано. Отже суд мусить погодитися з доводами позивача та визнати, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором станом на 24.03.2023 у останньої виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 14157,04 грн, з яких: 10165,93 грн - заборгованість за кредитом; 3991,11 грн - заборгованість за процентами. Позивач ТОВ «Брайт Інвестмент» набув право грошової вимоги до відповідачки на підставі договору факторингу в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення прав вимоги. Отже позивач є кредитором по відношенню до відповідачки та має дійсне право вимоги до відповідачки, що ґрунтується на договорі. Відповідачка наведене у позовній заяві не спростувала, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалась, доказів сплати заборгованості за кредитним договором первісному кредитору чи позивачеві як новому кредитору, або належних доказів на спростування отримання кредиту - до суду не надала. Тому суд позовні вимоги позивача задовольняє повністю, оскільки уважає їх обґрунтованими, підставними та доведеними доказами, що містяться у матеріалах справи. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с. 1,2). З урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивача у сумі 2422,40 грн. Крім того позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, на підтвердження яких надав відповідні докази. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У відповідності до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Зі сторони позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано такі докази (копії): 1) договір про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року № 43115064, укладений між адвокатським бюро «Ольги Клещ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (клієнт) (а.с. 64-66), відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (п. 1.1); плата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку (п. 4.2); у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката у розмірі 5000,00 гривень. Оплата здійснюється в гривневому еквіваленті, відповідно до місцевого курсу на дату укладення цього договору та у порядку, передбаченому розділом 4 цього договору (п.4.9); 2) додаткову угоду № 2016831554 від 25.12.2025 до договору № 43115064 про надання правової допомоги від 01.07.2025, відповідно до якої сторони вирішили розширити розділ «1. Предмет договору» та доповнити новим пунктом такого змісту: «1.2.Аадвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] »; доповнити розділ «4. Порядок здійснення розрахунків» договору новим пунктом такого змісту: «4.9. За здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору клієнт виплачує адвокатському бюро гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро.» 3) детальний опис робіт ((наданих послуг), виконаних Адвокатським Бюро "Ольги Клещ", необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "Брайт Інвестмент" щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с. 68); 4) акт № 2016831554 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 25.12.2025 (а.с. 69), відповідно до якого сторони підтверджують, що адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 5000,00 грн з метою стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 2016831554, яка складається зі: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Брайт Інвестмент» - 1,5 години - 1500,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач, - 3 години - 3000,00 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 0,5 години - 500,00 грн; 5) платіжну інструкцію від 23.12.2025 № 3748, відповідно до якої ТОВ «Брайт Інвестмент» сплатило Адвокатському бюро «Ольги Клещ» грошові кошти у сумі 5000,00 грн згідно з актом № 2016831554 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги до договору № 43115064 від 01.07.2025 (а.с. 70). Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених нею витрат на правничу допомогу у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката, договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі правничих послуг та платіжна інструкція на підтвердження фактичної сплати суми гонорару. Такі докази завчасно були направлені відповідачці. Відповідачка клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявляла. Оскільки позовна заява позивача підлягає задоволенню, суд,

Outcome: approved