Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» 10.11.2012 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.01.2015 року по 30.04.2021 року у розмірі 65593,08 гривні, три проценти річних у сумі 1745,89 гривні, інфляційні втрати у сумі 4019,78 гривні та судові витрати у розмірі 2 270,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції №1875-ІV від 24.06.2004 року за період до 01.05.2019 року, в редакції №2189-VІІ від 09.11.2017 року за період з 01.05.2019 року, та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, що регулюють відносини між виконавцем послуг та споживачами, які отримують ці послуги, в тому числі за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати зазначених послуг відповідачами виникла заборгованість у розмірі 65593,08 гривень, що утворилась за період з 01.01.2015 року по 30.04.2021 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. З витягу до акту приймання-передавання справ та речових доказів Харківського районного суду Харківської області від 01.04.2022 року вбачається, що на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 за № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та Закону України «Про внесення змін до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 03.03.2022 №2112-ІХ, якими змінено територіальну підсудність справ, зазначену справу 01.04.2022 року передано до Полтавського районного суду Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.12.2023 року зазначену цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 березня 2024 року року справу прийнято в провадженні судді Лук`яненко С.А., розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. 11 грудня 2024 року було ухвалене заочне рішення у справі, яким позовні вимоги задоволені повністю. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2026 року заочне рішення було скасоване і справу призначено до судового розгляду. 12.02.2026 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, Що не заперечує факт наявності заборгованості за спожиті комунальні послуги, надані позивачем, проте не погоджується з періодом нарахування заборгованості та сумою заборгованості. Так, відповідачем вказано, що в зв`язку з неналежним виконанням нею зобов`язань по сплаті заборгованості за надані послуги, позивач КП «Харківські теплові мережі» мало право з моменту порушення відповідачем умов договору щодо несплати послуг, що були надані протягом наступних трьох звернутись до суду з позовом за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву подано лише 10.11.2021 року, при тому, що заборгованість стягується за період з 01.01.2015 року. Крім того, відповідачем вказано, що відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням короновірусної хвороби COVID-19» від 30.03.2020 № 540-1X, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно із постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який діяв до 30.06.2023 року, ця обставина є загальновідомою, а тому позовна давність на території України подовжувалась на строк дії карантину. Крім того, згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-1X, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Даним законом були внесені зміни, у тому числі, і до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Відповідно до наведених змін карантин було визнано форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Розділом II Прикінцеві положення Закону № 530 було визначено, що цей закон набирає чинності з дня його опублікування. Опублікування даного закону відбулося в офіційному виданні Голос України №51 від 17.03.2020. 3 вищенаведеного слідує, що з 17.03.2020 року карантин на законодавчому рівні було визнано обставиною непереборної сили та, відповідно, з даного моменту має застосовуватися правило п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України щодо зупинення строків позовної давності. Враховуючи, що з даним позовом до суду КП «Харківські теплові мережі» звернулося 10.11.2021 року, а період стягнення позивач зазначає з 01.01.2015 року по 30.04.2021 року, Відповідач вважає, що позовні вимоги за період до 16.03.2017 року задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності, а підлягає стягненню заборгованість за період з 17.03.2017 року. Також у відзиві на позовну заяву відповідачем [PERSON] вказано наступне. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 11.12.2024 р. по справі № 635/8742/21 набрало чинності 11.01.2025 р., позивачем було направлено до приватного виконавця Хаблова В.М. на виконанняи виконавчий лист по справі. Відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 04.11.2025 р. 07.01.2026 р. з її рахунку в АТ «Універсал Банк» було стягнуто 6500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0CEM-6086-МЗХА-ХК1Р від 07.01.2026 р. Таким чином сума заборгованості має бути зменшена на суму вже частково стягнутої заборгованості за виконавчим провадженням №79512470 у розмірі 6500,00 грн. Разом з тим, 12.02.2026 відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій просить суд застосувати позовну давність щодо позовних вимог позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надходило. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, на адресу суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV за період до 01.05.2019 року, та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ за період з 01.05.2019 року (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин). Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону № 1875-IV). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону), а споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Згідно частини першої статті 6 Закону України № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] і є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються КП «Харківські теплові мережі» за вказаною адресою, облік нарахувань здійснюється за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] . Місце реєстрації відповідачів за вказаною адресою підтверджується відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМC України в Харківській області від 08.12.2021, відповідно до якої відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей про нарахування і сплату за послуги з теплопостачання заборгованість за послуги з теплопостачання складає 65593,08 гривень, що утворилась за період з 01.01.2015 року по 30.04.2021 року. Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону Україні "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності зі ст. ст. 67, 68 ЖК України, оплата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем і членами його родини, які на підставі ч.1 ст.64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть разом з ними солідарну майнову відповідальність по зобов`язаннях, що випливає з договору житлового наймання. Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пп.1, 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року. На підставі викладеного, вирішуючи спір, суд встановив, що позивач надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду до квартири відповідачів, останні від вказаних послуг у встановленому законом порядку не відключилася, є споживачами та отримують вказані послуги, однак не виконують зобов`язання щодо їх сплати, у зв`язку з чим мають заборгованість за період з 01.01.2015 року по 30.04.2021 року, яка складає 65593,08 гривень, плата за опалення та гарячу воду нараховувалася відповідачам правомірно, належних та допустимих доказів щодо оскарження за спірний період встановлених тарифів за надання послуг з теплопостачання або скарг щодо їх якості відповідачами не надано, а тому приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з теплопостачання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та надання гарячої води у добровільному порядку. Отже, загальна сума заборгованості за надані послуги з теплопостачання та надання гарячої води, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача складає 65593,08 гривень. Стосовно вимог відповідача [PERSON] про застосування строків позовної давності суд зазначає таке. Згідно ст. ст.256,257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України введено карантин, дію якого неодноразово було продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 року №383 продовжено термін дії карантину установлено на всій території України до 30 червня 2023 року. Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 57,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21. Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з 17.03.2017 року по 30.04.2021 року, яка становить 50661,54 грн. З урахуванням проведеного перерахунку в межах строку позовної давності з урахуванням приписів п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України загальний розмір заборгованості відповідача за надані послуги з теплопостачання складає 50661,54 грн. Що стосується клопотання відповідача [PERSON] про зменшення суми заборгованості на суму вже частково стягнутої заборгованості за виконавчим провадженням №79512470 у розмірі 6500,00 грн., суд зазначає, що відповідачами не надано доказів, що вказана сума була зарахована державним виконавцем на погашення заборгованості за комунальні послуги, оскільки зарахування суми заборгованості за виконавчим провадженням здійснюється державним виконавцем. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» підлягають частковому задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів. Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 2349,70 грн., виходячи з розрахунку: 50661,54 гривень (розмір задоволених позовних вимог) х 100% / 65593,08 гривень (розмір заявлених позовних вимог) = 77,6%; 2270,00 грн. (сума сплаченого судового збору) х 77,6% / 100% = 1761,52 грн. по 880,76 грн. з кожного. На підставі викладеного і

Outcome: partial