Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з червня 2022 року по 01.12.2025 в сумі 41 545,68 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28.09.2022 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , та [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.06.2022 і до досягнення дітьми повноліття. 10 січня 2024 року було відкрито виконавче провадження ВП №73792234. Відповідач не виконує батьківські обов`язки в повному обсязі, а тому виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка на сьогодні є непогашеною. Відповідно до формули нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, визначеної на законодавчому рівні, загальна сума пені складає 41 545,68 грн, тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 41 545,68 грн. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що відповідач має можливість сплачувати аліменти. В той же час, станом на 18.11.2025 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 142 923,05 грн. Згідно з розрахунком, розмір неустойки (пені) становить 41 545,68 грн. Відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів і, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, зі згоди представника позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши представника позивачки, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] до 2022 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 жовтня 2022 року (справа №689/1127/22). За час перебування у шлюбі у сторін народилися дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 28.09.2022 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , та [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.06.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного судового рішення 03 січня 2024 року судом було видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Городоцько - Ярмолинецькому відділі державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (виконавче провадження ВП №73792234). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Городоцько - Ярмолинецького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, станом на 18.11.2025 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 142 923,05 грн. Дані обставини підтверджуються: рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06.10.2022 по справі №689/1127/22 (а.с.13-14); свідоцтвами про народження [PERSON] серія [NUMBER] (а.с.15) та [PERSON] серія [NUMBER] (а.с. 16); рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06.10.2022 по справі №689/1127/22 (а.с.20-21); постановою головного державного виконавця Ярмолинецького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.01.2024 про відкриття виконавчого провадження серії ВП №73792234 (а.с.19); розрахунком заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів №25.6-21/65588 від 18.11.2025 (а.с.7-8). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абзац другий частини другої статті 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно із частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказано, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 18.01.2021 в справі №636/3546/17 (провадження № 61-19793св19), відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. У даному випадку, відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що заборгованість по аліментах утворилася з незалежних від нього причин. Натомість, тривалий характер невиконання аліментних зобов`язань свідчить про вину відповідача у несплаті аліментів. Згідно з розрахунком, проведеним позивачкою, розмір неустойки (пені) за прострочку відповідачем сплати аліментів за період з червня 2022 по листопад 2025 становить 41 545,68 грн (а.с.3). При перевірці правильності вказаного розрахунку, суд враховує, що за правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно, несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). Згідно з указаним вище правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (провадження № 14-616цс18) щодо порядку обчислення неустойки (пені) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %. Згідно розрахунку, проведеного позивачкою, розмір неустойки (пені) за прострочку відповідачем сплати аліментів за період з червня 2022 по листопад 2025 становить 41 545,68 грн. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Також, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст. 180, 196 СК України,

Outcome: approved