Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся через систему «Електронний суд» до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] , заборгованість за кредитним договором № 9645860 від 01.12.2022 у розмірі 7118,30 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01.12.2022 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] , було укладено Договір про споживчий кредит № 9645860 у виді електронного документа та підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами договору, ТОВ "Мілоан" надало позичальнику кредит в розмірі 2000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором, у зв`язку із чим має заборгованість в розмірі 7118,30 грн, з яких: 1720,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 5198,30 грн - заборгованість за відсотками, 200,00 грн - заборгованість за комісією. 27.04.2023 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 95-МЛ, за яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Відповідачу було надіслано письмову претензію від 04.11.2025 року вих. № 22680334/469, щодо погашення кредитної заборгованості. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 02.12.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду та витребувано докази по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково. В заяві зазначає, що отримувала кредитні кошти та частково здійснювала погашення, але через скрутне матеріальне становище утворилась заборгованість. Заперечує щодо стягнення суми витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, вважає її завеликою та неспіврозмірною сумі боргу, просить її зменшити. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 1 ст. 233 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Даними Договору про споживчий кредит № 9645860 (індивідуальна частина) від 01.12.2022 (а.с.7-12), Графіком платежів за договором про споживчий кредит № 9645860 від 01.12.2022 (а.с. 12 звор.бік), Паспортом споживчого кредиту № 9645860, який є додатком 2 до договору про споживчий кредит (а.с.13), анкетою заявою на кредит № 9645860 від 01.12.2022 (а.с.14 звор.бік), Довідкою ТОВ «Мілоан» б/н від 10.09.2025 про ідентифікацію клієнта (а.с.14), копією платіжного доручення 88171941 від 01.12.2022 (а.с.15 звор.бік), довідки АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251215/76980-БТ від 24.12.2025, підтверджується, що 01.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 9645860. За умовами вказаного договору, [PERSON] отримала кредит у сумі 2000,00 грн на строк 105 днів з 01.12.2022, який складається з пільгового (15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 16.12.2022 року (рекомендована дата платежу) та поточного періодів (складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 16.03.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Відповідно до п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 450,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Відповідно до п.1.5.3 Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 5400,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 650,00 грн, у грошовому виразі та 94,07200 % річних у процентному значенні, загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 6050,00 грн у грошовому виразі та 1052,00 % річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 2650,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 8050,00 грн. (п.1.5 договору). Сторони погодили, що розмір комісії за надання кредиту складає 200,00 грн, та нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1 Договору). Відповідно до п.2.1 Договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Договір та його складові підписані [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «R36791». У пункті 10 Договору зазначені реквізити сторін, а саме: прізвище, ім`я, по батькові позичальника, паспортні дані, РНОКПП, місце реєстрації, контактні дані номер телефону, електронна пошта. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251215/76980-БТ від 24.12.2025, на ім`я [PERSON] , було емітовано карту № [NUMBER] (а.с58). Відповідно до виписки за договором б/н наданої АТ КБ «ПриватБанк», через систему електронних платежів ID платежу 2151268724 на платіжну картку [NUMBER] [PERSON] 01.12.2022 зараховано суму 2000,00 грн, переказ коштів за виплатою займа [PERSON] (а.с.59-60). 27.04.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 95-МЛ, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору (а.с.19- 32). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 95-МЛ від 27.04.2023, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 9645860 від 01.12.2022 року в сумі 7118,30 грн (а.с.32 звор.бік). 04.11.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було надіслано відповідачу письмову претензію про необхідність усунення порушення виконання зобов`язання, однак у встановлений строк заборгованість відповідачем погашена не була (а.с.33). Згідно з розрахунком заборгованості та виписки з особового рахунку за Договором №9645860 від 01.12.2022, станом на 12.11.2025 у [PERSON] утворився борг у розмірі 7118,30 грн, з яких: 1720,00 грн - заборгованість за сумою кредиту (прострочене тіло); 5198,30 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 200,00 грн - заборгованість за комісією. Доказів, які б спростовували факт укладення кредитного договору, факт відсутності заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду надано не було. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. У відповідності до частин 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підпису електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Кредитний договір, на підставі якого позивачем вимагається стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. Отже, виходячи з вищенаведених положень Закону, правових позицій та встановлених обставин справи, суд бере до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки, на яку кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса) були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, стороною відповідача до суду не надано, відомостей про те, що правомірність укладеного договору оскаржувалася, також суду не надано. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. В ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В ч. 1 ст.1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання в наслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до положень ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). З наведеного слідує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування. Отже, враховуючи положення вказаних норм, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є новим кредитором у зобов`язанні з відповідачем за Договором про споживчий кредит № 9645860 від 01.12.2022, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] . Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин, у зв`язку з укладанням ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 01.12.2022 Договору про споживчий кредит № 9645860 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Укладаючи кредитний договір, сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема, суму кредиту, відсоткову ставку, комісію за надання кредиту, строк кредитування та повернення кредиту. Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується, та підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача. Проте, як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за вищевказаним кредитним договором був погоджений сторонами та становив 105 днів (з 01.12.2022 до 16.03.2023). Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення суми кредиту, позивачем суду не надано. Як вбачається з розрахунку первісного кредитора ТОВ «Мілоан» та виписки з особового рахунку кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», заборгованість нарахована фактично за період з 01.12.2022 до 30.03.2023, тобто поза межами строку кредитування. Відповідно до умов кредитного договору №9645860 від 01.12.2022 року, сума кредиту становила 2000,00 грн (п.1.2 Договору), процентна ставка за користування кредитом у пільговий період 15 днів з 01.12.2022 до 16.12.2022 становить 1,5% за кожен день, за поточний період 90 днів з 17.12.2022 до 16.03.2023 становить 3% за кожен день (п.1.3.1, 1.3.2, 1.4 Договору). Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за договором №9645860 від 01.12.2022 року в межах строку кредиту (01.12.2022 до 16.03.2023), з врахуванням здійснення часткового погашення відповідачем відсотків, становить 4475,90 грн, і така сума підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 9645860 від 01.12.2022 року в розмірі 6395,90 грн, з яких: 1720,00 грн заборгованість за сумою кредиту (тіло кредиту), 4475,90 грн - заборгованість по процентам, 200,00 грн - заборгованість за комісією. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано суду копії: договору про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.36), ордеру на надання правничої допомоги серії ВС №1408806 від 20.10.2025 (а.с.36 звор.бік), детального опису наданих послуг до акту №Д/7321 від 12.11.2025 року (а.с.37 звор.бік), Акту №Д/7321 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12.11.2025 (а.с.37). Посилаючись на вищевказані докази, представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8000,00 грн. Разом з тим, відповідачем надано заяву, в якій остання заперечує щодо розміру заявлених вимог про стягнення правової допомоги, вважає їх занадто завищеними та неспіврозмірними до суми боргу. В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг, предмет та ціну позову. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні позивача, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial