Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Представник позивача, діючи в інтересах свого довірителя, 17.12.2025 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачки про стягнення зборгованості. Позов обґрунтовується тим, що 07.10.2024 [PERSON] звернулась до АТ ''Універсал Банк'' з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 07.10.2024 та встановивши мобільний додаток monobank, отримала розрахункову картку № [NUMBER] і їй було відкрито розрахунковий банківський рахунок № [NUMBER] . Підписавши анкету-заяву, відповідачка підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники документів у мобільному додатку, що складають договір, та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі. Оскільки відповідачка своєчасно не вносила оплати в рахунок погашення кредиту, відбулося прострочення нею зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором, яке сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. На повідомлення позивача, направленого 27.09.2025, про необхідність погасити суму заборгованості, відповідачка не вчинила жодної дії на погашення заборгованості. У зв`язку із вищевикладеним позивач прохає стягнути з відповідачки заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 07.10.2024 у загальному розмірі 11400,13 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Гуменюк Г.М. від 18.12.2025 матеріали цивільної справи за вищевказаним позовом передано на розгляд за підсудністю до Хорольського районного суду Полтавської області, оскільки відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що віднесено до територіальної юрисдикції цього суду. Протоколом авторозподілу розподілу судової справи від 09.01.2026 вказану справу передано на розгляд судді Старокожку В.П. Ухвалою судді від 12.01.2026 було відкрито провадження у справі та постановлено про розгляд справи відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідачки не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, слід вважати відповідачку [PERSON] належним чином повідомленою про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата, надіслані безпосередньо за місцем її реєстрації - [ADDRESS] . Представник позивача у позовній заяві прохав про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким слід відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом. АТ «Універсал Банк» створив проект «Monobank», в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. 07.10.2024 [PERSON] підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ ''Універсал Банк'' /а.с. 51/. У цій анкеті зазначено, що вона, разом із Умовами та правилами надання банківських послуг щодо продуктів monobank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, що розміщені за посиланням, складають Договір про надання банківських послуг. У анкеті-заяві остання прохала відкрити поточний рахунок [NUMBER] у АТ "Універсал банк" у гривні на її ім`я, встановити кредитний ліміт до 500000,00 грн (в залежності від суми, погодженої банком та відображеної у мобільному застосунку). Надала згоду на те, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій. Погодилася із тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є запевнення клієнта до договору, з підписанням якого в мобільному застосунку договір набуває чинності. До анкети-заяви банком було долучено Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ ''Універсал Банк'' при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів в редакції, чинній з 04.10.2024, які не містять реквізитів та підпису позичальника (а. с. 9-50), паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank та запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank, які містять реквізити та електронний підпис позичальника (а.с. 54-56 зворот). Також до позову додано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб з підтвердження реєстрації позивача як юридичної особи /а.с. 52/, копію банківської ліцензії, виданої позивачу на право надання позивачем банківських послуг (а. с. 57) та статуту (а. с. 53). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 07.10.2024 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 8004,14 грн, за відсотками - 0,00 грн, за пенею - 2207,04 грн, за порушення грошового зобов`язання - 1188,95 грн /а.с. 66/ а всього - 11400,00 грн. До позовної заяви додано виписку/особовий рахунок з 07.10.2024 по 03.11.2025 /а.с. 60-64 зворот/ по клієнту [PERSON] про рух коштів по банківському рахунку № [NUMBER] у АТ "Універсал банк''. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого. Норми права, застосовані судом. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьоїстатті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону). У статті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ ''Універсал Банк''). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка аргументів сторін та висновки суду. Судом з матеріалів справи встановлено, що відповідачка 07.10.2024 підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка, як у ній зазначено, разом із Умовами та правилами надання банківських послуг щодо продуктів monobank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, що розміщені за посиланням, складають цей Договір. До позовної заяви позивачем не долучено таблиці обчислення вартості кредиту та тарифів, як складових кредитного договору, з якими повинна була ознайомитися та погодитися позичальниця. У Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 07.10.2024, підписаною відповідачкою [PERSON] , процентна ставка за кредитом не зазначена, вказано про ставку 3,1% на місяць, яка має застосовуватися у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних дні. Відповідно до паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank, підписаного 07.10.2024 електронним підписом позичальницею [PERSON] , сума/ліміт кредиту чітко не вказана, ліміт становить від 0 до 500000 грн у залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит та відображена у мобільному застосунку. Доказів розміру встановленого кредитного ліміту та видачі відповідачці [PERSON] кредитної картки з відповідним кредитним лімітом матеріали справи не містять. У паспорті кредиту пільгова процентна ставка складає 0,00001%, базова - 3,1% в місяць, комісія за зняття готівки - 4% від суми зняття. Передбачено також санкції за порушення зобов`язань за договором у вигляді різних штрафів та нарахування "інших платежів" у розділі 6 Договору - ''Додаткова інформація''. Долучені ж до матеріалів позовної заяви Умови і правила обслуговування в АТ ''Універсал Банк'', затверджені Протоколом Правління № 41 від 03.10.2024, що набули чинності 04.10.2024, не містять реквізити, підпис позичальника, а також посилання на кредитний договір, до якого вони входять. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах цієї справи, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07.10.2024 шляхом підписання заяви-анкети. При цьому, судом враховується правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 щодо того, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Щодо необхідності застосування вказаної правової позиції в аналогічних із справою, що розглядається, правовідносинах та суб`єктному складі учасників процесу, дійшов у своєму висновку Верховний Суд від 18.05.2022 року у справі № 697/302/20. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з тарифів та витяг з умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Частиною 2 статті 78ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність''. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших. До матеріалів позовної заяви додано виписку/особовий рахунок з 07.10.2024 по 03.11.2025. Цей документ є допустимим доказом у справі, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком [NUMBER] , номер якого відповідає тому, що вказаний анкеті-заявці відповідачки до Договору про надання банківських послуг від 07.10.2024, вміщує записи про операції, які здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Відповідно до цієї виписки 07.10.2024 відбулося зарахування коштів в сумі 4000,00 грн на вищевказаний банківський рахунок згідно з умовами договору, якими позичальниця [PERSON] у подальшому користувалася. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 07.10.2024 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом) кредиту становить 8004,14 грн. Однак, як вбачається із вищевказаної виписки/особового рахунку з 07.10.2024 по 03.11.2025, 07.10.2024 кредитодавцем зараховано 4000,00 грн як тіло кредиту на вказаний банківський рахунок. Позивачем же нараховано заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8004,14 грн, яка перевищує суму первісно отриманих коштів. Ця заборгованість зазначена позивачем саме як "загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту)''. Водночас, позивачем вказано, що заборгованість за відсотками за користування кредитом відсутня. Отже, суд доходить висновку про недоведеність наявності заборгованості саме в такому розмірі за тілом кредиту у відповідачки. Суд не може здійснити власні розхрахунки такої заборгованості, так як у матеріалах справи відсутня інформація щодо видачі кредитної картки відповідачці, емітованої на її ім`я, зарахування на неї коштів, строку її дії та розміру встановленого кредитного ліміту. Щодо стягнення пені за кредитним договором, яка нарахована позивачем у розмірі 2207,04 грн, суд вважає за необхідне зазаначити таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір між сторонами укладений 17.10.2024, нарахування пені станом на 03.11.2025 здійснювалося у період дії воєнного стану, а отже, це нарахування є неправомірним та позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання, нарахованого позивачем в розмірі 1188,95 грн, суд вважає за необхідне зазначити таке. Умовами Анкети-заяви від 07.10.2024, підписаної відповідачкою, не було визначено такого грошового зобов`язання останньої. Паспортом споживчого кредиту Чорної картки monobank, підписаного останньою передбачено нарахування "інших платежів" - від 121 (211) дня прострочення (до повного погашення) як відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4% річних. Суд розцінює таке нарахування як штрафні санкції за порушення зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, а тому, як про це вже зазначено вище, вони стягненню із відповідачки на користь позивача не підлягають. Отже, доказів видачі кредитної картки відповідачці, зарахування на неї кредитних коштів, встановлення конкретного розміру кредитного ліміту, його подальшого збільшення/зменшення до матеріалів справи позивачем надано не було. Згідно із ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. В той же час, звертаючись до суду із вказаним позовом, банк просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними усправі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Зазначивши в позовній заяві та в заяві, доданій до позову, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, позивач тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою. Отже, стверджуючи про факт надання відповідачці кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на видану останній платіжну картку monobank, позивач не надав до суду належних доказів, якими би підтвердив викладені обставини. Суд не може погодитися з тим, що сам лише факт підписання анкети-заяви, паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank підтверджує викладені у позовній заяві обставини, оскільки така позиція позивача не ґрунтується на положеннях закону. Зокрема, Верховний Суд у своїй постанові від 27.03.2020 по справі №703/3063/18 дійшов висновку, що в зв`язку з ненаданням банком доказів видачі кредитної картки та розміру кредиту, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати позивачем судового збору при зверненні до суду в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 09.12.2025 покладаються на позивача.

Outcome: dismissed