Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

09.01.2026 року позивач засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою та зареєстрований 28.08.2021 року Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (актовий запис №112), за наявності спільної дитини у сторін [PERSON] , [INFO] , через різні погляди на життя, втрату почуття взаємної любові та поваги один до одного з припиненням ведення спільного господарства. Окремо позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку заявлених позовних вимог зі згодою на заочний розгляд справи (а.с.9). Ухвалою судді від 15.01.2026 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін та наданням сторонам по справі часу для подання усіх заяв по суті позову, запропоновано відповідачці вказати свою позицію щодо зміни прізвища за ст.113 СК України (а.с.21). Відповідачка вказану ухвалу отримала засобами поштового зв`язку 27.01.2026року, а позивач у відповідності до вимог п.6 ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.15-16). Заяви, клопотання від сторін не надходили та інші процесуальні дії судом не застосовувалися. Відповідачка не подавала відзив на позовну заяву. В той же час засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшла заява відповідачки від 26.02.2026 року, в якій вона просила надати суд максимальний строк для примирення із позивачем, враховуючи специфіку, що він є військовослужбовцем, уважно по-батьківськи ставиться до дитини та відсутність причин для розірвання шлюбу, зупинивши на цей час розгляд справи (а.с.17-19). Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами у межах строків, визначених ст.275 та ч.2 ст.279 ЦПК України. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 28.08.2021 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (актовий запис №112), що підтверджується витягом із мобільного застосунку «Дія» №00142778482 від 05.01.2026 року (а.с.6) З жовтня 2022 року обов`язку подання оригіналу свідоцтва про шлюб судова практика правозастосування не передбачає. Від шлюбу сторони мають шлюбну дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом із мобільного застосунку «Дія» від 05.01.2026 року (актовий запис 08 від 24.01.2023 року, який був складений Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактично нової сім`ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до норм ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При вирішенні справи по суті, суд первинно відмовляє відповідачці у наданні строку для примирення з позивачем на підставі власної позиції, враховуючи, що позивач з моменту пред`явлення позову жодних дій для можливості примирення не вчинив, суд не повідомляв, а тому в контексті даної справи, фактично примирення буде задоволенням волі однієї із сторін шлюбу всупереч волі іншої сторони, що порушує принцип рівності сторін у цивільному процесі. При цьому необов`язково мати підстави для розірвання шлюбу у вигляді образ, зловживання спиртними напоями, фізичного насильства тощо. Іноді одна із сторін шлюбу розуміє, що шлюб вже не є шлюбом ані юридично, ані фактично і бажає його розірвати, оскільки відповідна сторона не бажає більше перебувати у шлюбі з іншою стороною за власним світоглядним сприйняттям чи з власних мотивів, які стосуються саме взаємовідносин сторін і є персональними. Для розірвання шлюбу цього достатньо, оскільки в іншому випадку це буде примушування для перебування у шлюбі, що є порушенням свободи у виборі сімейного союзу. Факт перебування позивача на військовій службі не є підставою для сумніву у відсутності у нього волі та якихось психологічних відхиленнях, оскільки він пройшов військово-лікарську комісію, а можливо і не раз, і вона кожного разу встановлювала відповідність позивача вимогам для діючого військовослужбовця, у тому числі, щодо психічного стану. Батьківська опіка над дитиною не є рівності перебуванню у шлюбі, оскільки стосується взаємовідносин батька та дитини та сімейні правовідносини подружжя жодним чином не розповсюджується. Таким чином, суд приходить до думки, що зазначені позивачем підстави розірвання шлюбу, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та повинні бути задоволені, оскільки шлюб існує формально та подальше примирення між сторонами неможливе, а його збереження суперечить інтересам позивача, що відповідає вимогам ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України. Виховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, зберегти її не видається можливим, тому шлюб потрібно розірвати. Щодо прізвища відповідачки, яка його змінила при укладанні шлюбу, то в цій частині суд за принципом мовчазної згоди, оскільки таке право було роз`яснено відповідачці при відкритті провадження, вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі зазначеного та

Outcome: approved