Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові вказує, що [INFO] народився, [PERSON] батьками якого в свідоцтві про народження записані: [PERSON] та [PERSON] . На даний час син проживає разом із позивачкою, [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач не піклується про стан здоров`я дитини, його фізичний, духовний, моральний розвиток, матеріальної допомоги не надає. Матеріальним забезпеченням займається матір, [PERSON] , яка дає грошові кошти на потреби та витрати сина. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача по справі, батька дитини з проханням, щоб матеріально підтримував сина сплачуючи аліменти, адже його утримання вимагає значних матеріальних витрат на харчування, одяг, ліки, іграшки, книги, розваги. Стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище дозволяє утримувати сина. На утриманні інших осіб, які потребують обов`язкового утримання з боку відповідача немає. Просила стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь, [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] в розмірі - 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня подачі позову і до досягнення сина повноліття. Представник позивача в адресованій суду заяві позов підтримує та просить розглядати справу у її та позивача відсутність .Крім того вказувала, що не погоджується з доводами відповідача його представника зазначені у відзиві ,оскільки вони не підтверджуються жодним доказом. Щодо стягнення витрат на правову допомогу вказувала на те, що відповідачем не надано доказів, про отриманням адвокатів коштів за виконання робіт , відсутній акт виконаних робіт . У судове засідання відповідач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи . Представником відповідача, адвокатом Романюк В.Я. подано відзив у якому вказують , що позов визнають частково. Посилалися на те, що на даний час відповідач надає матеріальну допомогу, ще одному неповнолітньому синові [PERSON] . Крім цього на його утриманні перебуває його мати [PERSON] [INFO] . Також, він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватися при розгляді справи про стягнення аліментів. Станом на сьогоднішній день, відповідач не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів також не має . Відповідач погоджується щомісячно сплачувати аліменти у твердій грошовій валюті в розмірі 1500(одна тисяча п`ятсот) гривень. При можливості зобов`язується надавати матеріальну допомогу на придбання для сина сезонної одежі, продуктів харчування та інших витрат. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.. Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2025 року (справа №713/2810/25) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони є батьками - [PERSON] [INFO] народився, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького районного Чернівецькій області серії [NUMBER] від 23.01.2017 року. Згідно довідки про склад сім`ї, яка видана виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №1044 від 24.12.2025 року, [PERSON] , зареєстрована та проживає разом із своїм неповнолітнім сином, [PERSON] .. Судом встановлено, що угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не може бути нижчим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Згідно з нормами Закону України Про Державний бюджет на 2025 рік з 1 січня 2026 року збільшено розмір прожиткового мінімуму. Для дітей віком до 6 років 2817 грн; для дітей віком від 6 до 18 років 3512 грн; З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 17 своєї Постанови №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник відповідача вказує, у відзиві про те, що надає матеріальну допомогу, ще одному неповнолітньому синові [PERSON] та на його утриманні перебуває його мати [PERSON] [INFO] , однак дані обставини жодним доказом не підверджено. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд вважає, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про неможливість стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу та не наведена об`єктивна необхідність стягувати аліменти в розмірі 1500 грн., а тому суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, представником позивача до суду надано договір про надання правової (правничої) допомоги, укладений 22 грудня 2025 року, додаток до договору про надання правничої допомоги від 22.12.2025 року , квитанція до касового прибуткового ордеру№77 від 22 грудня 2025 року. В питанні критеріїв також слід зауважити на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, за яким при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з висновками у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved