Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 08.03.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3213911818/646687. 09.12.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 09122021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» і боржниками. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 09122021 від 09.12.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 11250,00 грн., з яких: 3000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 8250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. 22.03.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 16824-03/2021. 29.10.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29102021, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» і боржниками. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 29102021 від 29.10.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 12425,00 грн., з яких: 3500,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 8925,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. 08.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір Позики № 1217665. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і боржниками. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 14/06/21від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 447,50 грн., з яких: 5000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 10447,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо повернення суми кредиту, змусив позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 16.11.2022 року, відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 19.01.2023 року. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви та додатками до нього направлено відповідачу з роз`ясненням права на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У судове засідання, призначене на 19.01.2023 року не з`явився. Будь яких заяв, клопотань про відкладання розгляду справи суду не заявляв. 19.01.2023 року суд, розглянувши матеріали справи, ухвалив заочне рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договором позики № 1217665 в розмірі 15447 грн. 50 коп., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 10447,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; суму заборгованості за Кредитним договором № 3213911818/646687 в розмірі 11250 гривень 00 коп., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8250,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; суму заборгованості за Кредитним договором № 16824-03/2021 в розмірі 12425,00 (Дванадцять тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень 00 коп., з яких: 3500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8925,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, стягнуто судові витрати в сумі 2481 гривень у вигляді судового збору. 07 серпня 2023 року адвокат Темненко В.О. яка представляє інтереси [PERSON] подала до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 22 серпня 2023 року, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2023 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Справу призначено до розгляду на 01 листопада 2023 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника позивача та ухвалити рішення на підставі наданих ним письмових доказів в обґрунтування позовних вимог. Представник відповідача, який брав участь в режимі відеоконференції заявив клопотання про витребування доказів, обґрунтовуючи його тим, що [PERSON] заперечує сам факт отримання кредиту, укладання та підписання кредитних договорів. З вищенаведених підстав, представник відповідача просив суд витребувати у позивача оригінали електронних доказів, оскільки у паперовому варіанті дані докази були долучені до позову, проте сам факт підписання кредитних договорів електронним ключем мають відображатися в електронному варіанті. Ухвалою суду від 11.02.2025 року, суд витребував від позивача оригінали електронних доказів на носії їх створення (флеш- накопичувач, жорсткий диск тощо): договір про надання фінансового кредиту №1682403/2021 від 22 березня 2021 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] ; (Електронна форма); пропозицію (оферту) укласти договір про надання фінансового кредиту №16824 03/2021 від 22 березня 2021 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] ; (Електронна форма); прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір про надання фінансового №1682403/2021від 22березня 2021 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] ; (Електронна форма); договір позики №1217665 від 08 березня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВ НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] ; пропозицію (оферту) укласти договір позики №1217665 від 08 березня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВ НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] ; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір позики №1217665 від 08 березня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВ НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] ; договір про надання фінансового кредиту №3213911818/646687 від 08 березня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] ; пропозицію (оферту) укласти договір про надання фінансового кредиту №3213911818/646687 від 08 березня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] ; прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір про надання фінансового кредиту №3213911818/646687 від 08 березня 2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] . Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» письмові докази на підтвердження факту належності платіжної картки № 516780….5052 п/р [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , а також підтвердження факту зарахування коштів 08.03.2021 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк» у сумі 3000 гривень від ТОВ «Кредитна Установа «Європейська Кредитна Група» (код ЄДРОУ 40203427) та 22.03.2021 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк» у сумі 3500 гривень від ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» (код ЄДРОУ 42201361). На виконання ухвали суду, АТ КБ «Приватбанк» надав суду інформацію, що платіжна картка № [NUMBER] ….5052 п/р [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] не емітована в банку. Представником позивача на виконання ухвали суду про витребування доказів, надані докази у паперовому вигляді. При цьому, представник позивача зазначив, що паперові документи для електронного документу є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчено в порядку, встановленого законодавством. Інших процесуальних дій не вчинялося. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином. В поданій позовній заяві представник позивача просив розглянути справу за наявними у справі матеріалами та письмовими доказами. У судовому засіданні представник відповідача, адвокат Темненко В.О. просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та не доведеність їх представником позивача в ході судового розгляду. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову та обґрунтування заперечень проти нього, суд прийшов до висновку, про відсутність підстав для незадоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, 08.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір Позики № 1217665 на суму 5000 грн. строком до 23.03.2021 року. 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і боржниками. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 14/06/21від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 15447,50 грн., з яких: 5000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 10447,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Відповідач зазначає, що він не підписував вищевказаний договір та, як наслідок, не отримував грошові кошти. Як зазначено в п.1 договору кошти позики надаються товариством шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника. При цьому, в самому договорі взагалі не заначено, коли та як сума позики перераховується товариством Позичальнику, лише зазначено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику грошові кошти. В розділі «Реквізити та підписи сторін» з боку відповідача міститься підпис «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1. електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2. 3. електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61 8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61 7203св20). Зазначений договір є публічним договором приєднання. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Відповідно до ч.4ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1ст.3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем до суду надані докази щодо укладення договору позики, а саме: копія договору, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису. Разом з тим, із наданих суду позивачем доказів не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій, спрямованих на отримання кредиту від Позикодавця, а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора. Матеріали справи не містять доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором за зазначеними реквізитами. Позивачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував факт заходу відповідача на сайт позивача та реєстрацію відповідача в Інформаційно телекомунікаційній системі позивача та взагалі її існування, принципи роботи, функціонал тощо; здійснення [PERSON] будь-яких дій, що підтверджують обрання ним умов кредитування та ознайомлення її з будь-якими текстами договорів тощо; факт прийняття позикодавцем позитивного рішення про кредитування відповідача та надання йому пропозиції про кредитування в особистому кабінеті, існування будь-якого кабінету відповідача, його місце знаходження тощо; обставини надсилання відповідачу будь-якого ідентифікатору, відношення даного ідентифікатору саме до кредитного договору та до кожної з його умов, факт введення відповідачем відповідних символів в будь-якій системі позикодавця, співпадіння надісланих символів та отриманих від відповідача тощо. Також, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували вказані обставини, що вбачається з наступного. Так, в матеріалах справи відсутні докази, які би підтверджували факт належності позикодавцю будь-якої інформаційно телекомунікаційної системи, факт користування відповідачем цією системою, а також укладення за її допомогою будь-якого договору. З матеріалів справи не зрозуміло, про яку систему йде мова і чим це все підтверджується. Крім того, відсутні будь які докази того, що відповідач підписував будь-який кредитний договір з ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»,. Суду не надало доказів підписання відповідачем кредитного договору. Обґрунтування наявності обставин, на які посилається позивач, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. А надані позивачем правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем. Отже, позивач не надав суду належних та переконливих доказів вчинення відповідачем відповідних дій щодо укладання договору. Разом з цим, не надано суду доказів проведення ідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують вказані обставини, суд зазначає, що позивачем не доведено факт укладення відповідачем будь-якого договору позики з ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Отже, з урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази укладання з відповідачем вказаного вище договору позики, отримання відповідачем коштів та інформації про належність відповідачу платіжної картки, а також підтвердження зарахування грошових коштів саме на картку [PERSON] , суд дійшов до висновку про недоведеність позовних вимог в цій частині. Стосовно наступного договору, укладеного 08.03.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] про надання фінансового кредиту №3213911818/646687 на суму 3000 грн. строком до 27.03.2021 року та підписаний електронним підписом позичальника, суд зазначає наступне. Як встановлено в ході судового розгляду, 08.03.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №3213911818/646687 на суму 3000 грн. строком до 27.03.2021 року. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника. 09.12.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 09122021, у відповідності до умов якого, ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» і боржниками. Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази фактичного перерахування коштів відповідачеві. Умовами даного кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, тобто в самому договорі відсутній повний номер банківської картки, на яку кредитор мав перерахувати грошові кошти, а також і не обумовлено в який саме спосіб та за допомогою яких саме систем мають бути перераховані такі кошти. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У даному випадку, позивачем не доведено факт укладення договору саме з [PERSON] , адже не доведено ідентифікацію позичальника при укладенні договору та факт надання кредитних коштів відповідачеві. Щодо наступного кредитного договору № 16824-03/2021 на суму 3500 грн., укладеного 22.03.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] , який також був проданий ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» згідно укладеного договору факторингу № 29102021, матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, а також відсутні докази отримання саме відповідачем коштів згідно з цим договором. Позивач стверджує, що грошові кошти, надані [PERSON] згідно кредитного договору, були перераховані платіжну картку № [NUMBER] ….5052 п/р [NUMBER] . Проте, як свідчить довідка АТ КБ «Приватбанк», платіжна картка № [NUMBER] ….5052 п/р [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] не емітована в банку, звідси інформація щодо перерахування [PERSON] кредитних коштів відсутня. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства заснована на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Відповідно до ч. 2ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). При цьому, на виконання вимог ч.1ст. 638 ЦК України сторони у вказаних договорах про споживчий кредит досягли згоди щодо всіх істотних умов цих правочинів, в зв`язку з чим вони в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Аналізуючи всі надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено факту укладання кредитних договорів [PERSON] не надано також первинних документів на підтвердження факту перерахунку відповідачу коштів на його картковий рахунок та розміру заборгованості позичальника. Надані позивачем розрахунки заборгованості не є таким доказом, а тому не може беззаперечно свідчити про існування у позичальника заборгованості за договором позики у визначеному ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розмірі, за відсутності інших допустимих доказів на підтвердження виконаних за день фінансових операцій чи руху грошових коштів за договором позики. Наявність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, у розумінні статей 77,78 ЦПК України, на підтвердження тієї обставини, що [PERSON] укладав кредитні договори та отримував від позичальника грошові кошти, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивач набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами. За таких обставин, позовні вимоги з приводу стягнення заборгованості не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволені позову судові витрати по справі залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed