Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 09 червня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» уклало з [PERSON] . Договір про надання кредиту №502089-КС-001. Відповідно до договору ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 16 000 грн зі строком користування коштами протягом 24 тижнів, а відповідач зобов`язався частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 24 листопада 2024 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,15184513 % за кожен день користування коштами (знижена процентна ставка, що застосовується у разі належного виконання позичальником своїх зобов`язань), а в разі прострочення виконання зобов`язань проценти за стандартною ставкою в 1,5 % за кожен день користування коштами (починаючи з восьмого дня від дня прострочення), а також комісію за надання кредиту у розмірі 2 400 грн. У разі порушення позичальником виконання взятих на себе зобов`язань останній зобов`язався сплачувати на користь кредитодавця неустойку (штраф). 10 червня 2024 року сторони уклали між собою Додаткову угоду №1 до основного договору, згідно якої узгодили збільшення розміру кредиту на 3 000 грн до 19 000 грн зі сплатою комісії за надання додаткового кредиту у розмірі 450 грн. В іншій частині умови договору залишили без змін. Проте позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 09 жовтня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 24 304,84 грн, у тому числі: -заборгованість за простроченим кредитом 7 769,53 грн; -заборгованість за простроченими процентами 14 557,10 грн; -заборгованість за простроченою комісією за надання кредиту 1 978,21 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. В судове засідання представник позивача Мовчан В.В. не з`явився, проте у позові просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві (позові) не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 09 червня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» уклало з [PERSON] . Договір про надання кредиту №502089-КС-001. Відповідно до договору ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 16 000 грн зі строком користування коштами протягом 24 тижнів, а відповідач зобов`язався частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі не пізніше 24 листопада 2024 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,15184513 % за кожен день користування коштами (знижена процентна ставка, що застосовується у разі належного виконання позичальником своїх зобов`язань), а в разі прострочення виконання зобов`язань проценти за стандартною ставкою в 1,5 % за кожен день користування коштами (починаючи з восьмого дня від дня прострочення), а також комісію за надання кредиту у розмірі 2 400 грн. У разі порушення позичальником виконання взятих на себе зобов`язань останній зобов`язався сплачувати на користь кредитодавця неустойку (штраф). 10 червня 2024 року сторони уклали між собою Додаткову угоду №1 до основного договору, згідно якої узгодили збільшення розміру кредиту на 3 000 грн до 19 000 грн зі сплатою комісії за надання додаткового кредиту у розмірі 450 грн. В іншій частині умови договору залишили без змін. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір (з додатковою угодою) в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник, погодившись з ним, підписав договір (та додаткову угоду) за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Бізнес Позика». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Водночас, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Матеріалами справи (а.с. 80-90) підтверджений факт повного виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором. У той же час, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 09 жовтня 2025 року виникла заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, вказана заборгованість становить 24 304,84 грн, у тому числі: -заборгованість за простроченим кредитом 7 769,53 грн; -заборгованість за простроченими процентами (за період з 09 червня 2024 року до 24 листопада 2024 року) 14 557,10 грн; -заборгованість за простроченою комісією за надання кредиту 1 978,21 грн. Однак суд не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком. Зокрема, суд констатує, що проценти за користування кредитом нараховані у повній відповідності з умовами кредитного договору, а саме за узгодженими сторонами процентними ставками та в межах встановленого строку кредитування. Однак умови кредитного договору в цій частині суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (який набрав чинності 24 грудня 2023 року) статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено: ч. 4 цієї статті, у якій зазначено формулу розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом; ч. 5 цієї статті, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За встановленого, оскільки кредитний договір укладений між сторонами після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів за денною ставкою, що перевищує 1 %, починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX (тобто з 20 серпня 2024 року) є нікчемними, а нарахування процентів протягом вказаного періоду повинно здійснюватися за денною ставкою не більше 1 %. Судом встановлено, що застосування встановлених в договорі процентних ставок з 20 серпня 2024 року призвело до перевищення дозволеної денної ставки в 1 % процент. Таким чином, починаючи з 20 серпня 2024 року, нарахування процентів повинно було здійснюватися за процентною ставкою не більше 0,92 %, що (враховуючи загальні витрати за кредитом при її застосуванні, строк кредитування та порядок повернення кредиту) не перевищує дозволеної денної ставки в 1 %. Тобто, належна заборгованість за процентами до стягнення за період нарахування становить: - за період з 09 червня 2024 року до 19 серпня 2024 року 6 578,58 грн (згідно наданого розрахунку заборгованості, що враховує сплату відповідачем частини процентів протягом цього періоду); - за період з 20 серпня 2024 року до 24 листопада 2024 року 6 933,53 грн (7 769,53 грн (сума заборгованості за кредитом) х 0,92 %/100 х 97 (днів користування кредитом)). Однак, враховуючи сплату відповідачем 01 вересня 2024 року процентів у розмірі 2 406,16 грн, обґрунтований розмір процентів до стягнення становить 11 105,95 грн (6 578,58 грн + 6 933,53 грн 2 406,16 грн). В іншій частині суд погоджується за наданим розрахунком, який повністю відповідає умовам договору. Тому, встановлена судом заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати (згідно розміру задоволених вимог), а саме 2 078,42 грн судового збору.

Outcome: partial