Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

В жовтні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] за кредитними договорами. В позовній заяві зазначається, що 18 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (далі - ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів") та [PERSON] укладено Договір надання коштів у кредит N73886159, відповідно до п. 5 якого він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та одноразового ідентифікатора згідно Закону України "Про електронну комерцію". 27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/03/25 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі Боржників. Відповідно до реєстру боржників №2 від 27.03.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23820,00 грн, з яких: 7500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1110 грн. сума заборгованості за відсотками; 14 985,00 грн. - сума заборгованості за пенею; 225 грн. - комісія за надання кредиту. 2 листопада 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено Договір надання коштів у кредит N8775382, відповідно до п. 5 якого він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та одноразового ідентифікатора згідно Закону України "Про електронну комерцію". 27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/03/25 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі Боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 від 27.03.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15525,00 грн, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14,50 грн. сума заборгованості за відсотками; 10000,00 грн. - сума заборгованості за пенею; 510,5 грн. - комісія за надання кредиту. 03 листопада 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 259332437. 07.01.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс») укладено Договір факторингу МВ-ТП/16, відповідно до умов якого клієнт зобов`язувався відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №4 від 04.08.2025 до Договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22832,6 грн, з яких: 6517,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13057,1 грн. сума заборгованості за процентами; 3258,5 грн. - неустойка. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів первісним кредиторам, всього позивач просить стягнути заборгованість за кредитними договорами з відповідача у загальному розмірі 62177,60 грн. Ухвалою судді від 27.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. В разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання неодноразово не з`являвся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повертались до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач 24.11.2025 подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з бажанням скористатися правовою допомогою адвоката, проте відповідач цим правом не скористався. Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства («Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідач не надав суду відзиву на позов, хоча йому відомо про розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, судом встановлено, що 18.11.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73886159, відповідно до умов якого сума наданого відповідачу кредиту становить 1500 грн. (п. 2.2.1 договору), строк кредиту 30 днів (п.2.2.2 договору), процентна ставка/день 0,250% фіксована (а. с. 9-15). Згідно п. 2.1 кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. Комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 225 грн. 00 коп.) (п. 2.2.4 кредитного договору). Із дослідженого судом договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73886159 від 18.11.2024 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі, підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 78816. У наданому суду примірнику кредитного договору, у реквізитах позичальника зазначено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспортні дані позичальника, місце проживання позичальника, адресу електронної пошти, номер електронного платіжного засобу [NUMBER] . 27.03.2025 між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/03/2025 (а. с. 19-20). Пунктом 1.1 договору факторингу встановлено, що за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Відповідно до реєстру боржників №2 від 27.03.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до [PERSON] (номер в реєстрі 2478) за кредитним договором 73886159 від 18.11.2024 року на загальну суму 23820 грн. 00 коп., з яких: 7500 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1110 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками; 14985 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею; 225,00 грн. - комісія за надання позики у кредит (а. с. 24). Відтак, матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за кредитним договором позики № 73886159 від 18.11.2024 року на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». 02.11.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8775382, відповідно до умов якого сума наданого відповідачу кредиту становить 5000 грн. (п. 2.2.1 договору), строк кредиту 30 днів (п.2.2.2 договору), процентна ставка/день 0,01% фіксована (а. с. 36-42). Згідно п. 2.1 кредитного договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. Комісія за надання кредиту 10,21% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 510 грн. 50 коп.) (п. 2.2.4 кредитного договору). Із дослідженого судом договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8775382 від 02.11.2024 року встановлено, що оспорюваний договір укладено в електронній формі, підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 306514. У наданому суду примірнику кредитного договору, у реквізитах позичальника зазначено, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспортні дані позичальника, місце проживання, адресу електронної пошти, номер електронного платіжного засобу [NUMBER] . 27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів ХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/03/2025 (а. с. 19-20). Пунктом 1.1 договору факторингу встановлено, що за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Відповідно до реєстру боржників №1 від 27.03.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до [PERSON] (номер в реєстрі 1850) за кредитним договором 8775382 від 02.11.2024 року на загальну суму 15525 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 грн. 50 коп. - сума заборгованості за відсотками; 10000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за пенею; 510,50 грн. - комісія за надання позики у кредит (а. с. 46). 03.11.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №259332437 від 03.11.2024 у формі електронного документа з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором RBFX (а. с. 55-65). За вказаним договором кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 2500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти відповідно до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (з можливістю продовження строку). Згідно додаткової угоди від 14.11.2024 до Договору №259332437 від 03.11.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 3004,00 грн., відповідно до чого загальний розмір кредиту за договором 5504,00 грн. Вказана додаткова угода підписана електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 2764 (а. с. 67-68). Згідно додаткової угоди від 26.11.2024 до Договору №259332437 від 03.11.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] дійшли згоди про надання кредитодавцем позичальнику траншу в сумі 1013,00 грн., відповідно до чого загальний розмір кредиту за договором 6517,00 грн. Вказана додаткова угода підписана електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 2478 (а. с. 69-70). З копії платіжного доручення від 03.11.2024 року слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] кошти згідно договору №259332437 від 03.11.2024 року в сумі 2500 гривень (а. с. 71). З копії платіжного доручення від 14.11.2024 року слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] кошти згідно договору №259332437 від 03.11.2024 року в сумі 3004 гривень (а. с. 71зв). З копії платіжного доручення від 26.11.2024 року слідує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] кошти згідно договору №259332437 від 03.11.2024 року в сумі 1013,00 гривень (а. с. 72). Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. У свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання відповідно цього договору. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №259332437 від 03.11.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за період з 03.11.2024 року по 07.01.2025 року складає 6517 грн. 00 коп. тіла кредиту та 3258,50 процентів (а. с. 73). 07.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу МВ-ТП/16 (а. с. 76-77). В порядку та на умовах даного договору, клієнт зобов`язувався відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а. с. 76). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №259332437 від 03.11.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за період з 07.01.2025 року по 04.08.2025 року складає 6517 грн. 00 коп. тіла кредиту, 13057,10 процентів, 3258,5 грн. неустойки (а. с. 74-75). 27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а. с. 78-79). Відповідно до реєстру прав вимоги №4 від 04.08.2025 до Договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22832,6 грн, з яких: 6517,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13057,1 грн. сума заборгованості за процентами; 3258,5 грн. неустойка (а. с. 81). Розглядаючи доводи сторін щодо укладення договорів та дійсного розміру заборгованості, суд враховує норми цивільного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини. Так, згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. За змістом статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: договором факторингу від 27.03.2025 року №27/03/25, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», актами прийому-передачі боржників №№ 1, 2 від 27.03.2025 року за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року, реєстрами боржників №№ 1, 2 від 27.03.2025 року; договором факторингу від 07.01.2025 року №МВ-ТП/16, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», договором факторингу від 27.02.2025 року №27/0225-01, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», реєстром прав вимог №4 від 04.08.2025 року, підтверджується факт переходу права вимоги від первісних кредиторів до позивача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Правила про споживчий кредит, розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідачем розмір заборгованості за кредитними договорами за тілом, нарахованими процентами, комісією будь-якими доказами спростовано не було. Щодо позовних вимог про стягнення неустойки суд зазначає наступне. Судом установлено, що позивачем відповідачу до сплати також було нараховано: за кредитним договором №73886159 від 18.11.2024 року 14985 гривень суми заборгованості за пенею; за кредитним договором №8775382 від 02.11.2024 року 10000 гривень суми заборгованості за пенею; за кредитним договором №259332437 від 03.11.2024 року 3258,5 гривень суми неустойки. Однак, суд звертає увагу на те, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Верховний Суд неодноразово наводив висновки щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (див. постанова Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23(провадження № 61-8279св23). Тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У даній справі, встановлено, що позивач просив стягнути з відповідача пеню за час прострочення повернення кредиту під час дії в Україні воєнного стану. Судом враховано, що законодавець на рівні акту цивільного законодавства (п. 15 та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу до сплати було нараховано у рахунок сплати пеню, неустойку, однак, відповідно до вимог закону такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем, а, отже, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. У зв`язку із зазначеним, оскільки позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного стану, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість: за кредитним договором № 73886159 у сумі 8835 гривень 00 коп., з яких: 7500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 1110 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками; 225 грн. комісія за надання кредиту; за кредитним договором № 8775382 у сумі 5525 гривень 00 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 14,50 грн. заборгованість за відсотками; 510,5 грн. комісія за надання кредиту; за кредитним договором № 259332437 у сумі 19574 гривні 10 коп., з яких: 6517 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 13057,1 грн. заборгованість по процентам. Разом підлягає до стягнення 33934 (тридцять три тисячі дев`ятсот тридцять чотири) гривні 10 коп. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Судом позовні вимоги задоволено частково у розмірі 33934,10 грн., тому з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1652,37 грн. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві, суд в тому числі керується практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29).

Outcome: partial