Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

До суду звернулося ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.11.2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір №161685, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 12000 грн зі сплатою процентів та комісії на умовах, визначених договором. Позивач зазначає, що відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала, кредит та нараховані платежі у встановлені строки не повернула, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 16 354,25 грн. 16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №16042025, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань позивач просить стягнути заборгованість у судовому порядку, а також понесені судові витрати. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2026 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Не повідомила відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2026 року вирішено проводити заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. При цьому суд виходив із наступного. Так, судом встановлено, що 25.11.2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №161685 (а.с.9-12), відповідно до якого первісний кредитор зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у сумі 12000 грн строком на 84 дні з 25.11.2024 року по 17.02.2025 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту та інші платежі на умовах, визначених договором. Дані обставини знайшли своє підтвердження також копією договору про споживчий кредит (публічна частина) редакція діє з 21.11.2023 року (а.с.13-15), заявою на видачу кредиту №100706578 від 24.11.2024р. (а.с.16), паспортом споживчого кредиту (а.с.17-18), правилами надання коштів та банківських матеріалів у кредит ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (а.с.19-24). Згідно з п. 2.3, п.2.5 Договору проценти за користування кредитом нараховуються за фіксованою процентною ставкою 390,00 % річних протягом строку кредитування. Комісія за надання кредиту становить 3000 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту. Умови договору щодо нарахування процентів та комісії визначені договором та його додатками, підписані відповідачем та ним не оспорені. Договір укладено в електронній формі шляхом акцепту відповідачем пропозиції кредитодавця в інформаційно-комунікаційній системі останнього та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується відміткою про підписання 25.11.2024 року о 10 год. 35 хв. 23 сек. На підтвердження обставин укладення та виконання кредитного договору, а також розміру заборгованості позивачем подано до суду копію виписки з особового рахунку за кредитним договором №161685 від 25.11.2024 року (а.с.41), картку обліку виконання договору №161685 (а.с.39), довідку ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» від 30.10.2025 року (а.с.25). Із зазначених документів вбачається, що 25.11.2024 року відповідачу надано кредитні кошти, які зараховано на його платіжну картку, що свідчить про належне виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання кредиту, а відповідач у свою чергу не виконав зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту та сплати процентів і комісії, у зв`язку з чим станом на 01.11.2025 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 16654,25 грн (з урахуванням штрафних санкцій), яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10629,15 грн, заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом в розмірі 5225,10 грн, заборгованості по комісії в розмірі 500,00 грн, заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) в розмірі 300 грн. Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що до стягнення заявлено суму заборгованості без урахування штрафних санкцій, однак із включенням до її складу комісії. 16.04.2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №16042025, згідно якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №161685 від 25.11.2024 року, щодо [PERSON] (а.с.30-32). Що також стверджується копією витягу з додатку №1 до договору факторингу від 07.05.2025 (а.с.35), копією акту прийому-передачі реєстру прав вимоги №2 від 07.05.2025 року (а.с.37), копією платіжної інструкції (а.с.38). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем. Разом з тим, оцінюючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 500 грн, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення. Як встановлено судом, відповідно до умов кредитного договору комісія за надання кредиту визначена як плата за видачу кредиту та становить 3000 грн, при цьому частина заборгованості за комісією заявлена позивачем до стягнення у розмірі 500 грн. Разом з тим, будь-які окремі додаткові чи супутні послуги, за надання яких встановлена така комісія, умовами договору не передбачені, а позивачем не доведені. З аналізу положень п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що комісії можуть встановлюватися виключно за додаткові та/або супутні послуги, які мають самостійний характер і не охоплюються змістом основного зобов`язання за кредитним договором. Водночас надання кредиту є сутністю кредитного договору, а плата за користування ним вже врегульована процентами. Отже, встановлення комісії саме за надання кредиту фактично призводить до подвійної оплати однієї й тієї ж послуги. Оскільки позивачем не доведено надання відповідачу будь-яких додаткових послуг, за які могла б нараховуватися комісія, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для її стягнення. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії у розмірі 500 грн слід відмовити. Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову: з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №161685 від 25.11.2024 року у загальному розмірі 15 854,25 грн, з яких: 10 629,15 грн заборгованість за тілом кредиту, 5 225,10 грн заборгованість за процентами, тоді як у частині стягнення комісії у розмірі 500 грн слід відмовити. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Позивач просив стягнути з відповідача в його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, виходячи з такого розрахунку. Сума задоволених вимог позивача складає 15 854,25 грн зі заявлених 16 354,25 грн, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2 348,34 грн (15 854,25 грн ?16 354,25 грн * 2 422,40 грн = 2 348,34). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано копію договору про надання правової допомоги від 10.09.2025 року (а.с.42-43), копію протоколу вартості послуг (а.с.43), копію додаткової угоди №25770873305 від 11.09.2025 року (а.с.44), копію акту прийому-передачі наданих послуг (а.с.45), з яких убачається, що вартість наданої правничої допомоги становить 7 000 грн. Оскільки позовні вимоги у даній справі задоволено частково, а саме на суму 15 854,25 грн із заявлених 16 354,25 грн, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 785 грн 99 коп. (7 000 грн ? 16 354,25 грн ? 15 854,25 грн = 6 785,99 грн). На підставі наведеного та

Outcome: partial