Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Уно Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 13.08.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 937720, відповідно до умов якого, ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу кредит в сумі 12 000 грн. із сплатою процентів за користування кредитом за кожен день користування кредитом, шляхом їх перерахування на картку відповідача . 02.04.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Уно Капітал» укладений договір факторингу №02/04/24, відповідно до умов якого, ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «Уно Капітал» право вимоги від відповідача кредитних коштів та відсотків за користування кредитом № 937720 від 13.08.2023 року, право на одержання яких, належить ТОВ «Селфі Кредит», а ТОВ «ФК «Уно Капітал» набуло право вимоги грошових коштів за цим договором. Відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість в сумі 73 512 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 000 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 61 512 грн. Просив стягнути суму заборгованість у розмірі 43430 грн. 00 коп. та витрати по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін . Представник позивача ТОВ «ФК «Уно Капітал» в судове засідання не з`явився, в позовні заяві просив розгляд справи проводити у відсутніст представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома. Відзив на позовну заяву відповідно до норм ст. 178 ЦПК України не надавав, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надходило. Третят ососба ТОВ «Селфі Кредит» у судове засідання не з`явились належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 13.08.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 937720 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та одноразового ідентифікатора C889, згідно Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору № 937720 від 13.08.2023 року, ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачці кредит в сумі 12000 грн., строком на 360 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів за користування кредитом кожні 30 днів, у розмірі 2,2% за кожен день користування кредитом. Надані ТОВ «Селфі Кредит» відповідачу [PERSON] кредитні кошти в сумі 12 000 грн. на підставі договору про надання споживчого кредиту № 937720 безготівковим шляхом перераховані на банківський картковий рахунок відповідача. Свої зобов`язання первісний кредитор виконав та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача [PERSON] кошти в розмірі 12000 грн., дата і час виконання 13.08.2023, що підтверджується листом від фінансової установи, яка надає послуги з переказу коштів ТОВ «Пейтек». Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує, у зв`язку із чим має заборгованість в розмірі 73 512 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 000 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 61 512 грн. 02.04.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Уно Капітал» укладений договір факторингу №02/04/24, відповідно до умов якого, ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «Уно Капітал» право вимоги від відповідачки кредитних коштів та відсотків за користування кредитом №937720 від 13.08.2023 року, право на одержання яких, належить ТОВ «Селфі Кредит», а ТОВ «ФК «Уно Капітал» набуло право вимоги грошових коштів за цим договором про споживчий кредит №937720 від 13.08.2023 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02/04/24 від 02 квітня 2024 року, ТОВ "ФК "Уно Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 937720 в сумі 73512 грн. Згідно ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагається, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/5 від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також Іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наданими суду і дослідженими в судовому засіданні доказами, що наявні в матеріалах справи, підтверджується те, що кредитором ТОВ «Селфі Кредит» виконано зобов`язання за договором про надання кредиту № 937720 від 13.08.2023 і перераховано на користь відповідача позичальника обумовлену договором суму. Це вбачається, зокрема, зі змісту підписаного відповідачем указаного договору, а також підтверджується довідкою про видачу коштів із сумою транзакцій по договору. Доказів ненадходження на банківський рахунок коштів за вказаним договором відповідач суду не надав. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надала до суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 937720 від 13.08.2023 про надання споживчого кредиту в розмірі, що становить 73 512 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 12 000 грн; заборгованість за відсотками в розмірі 61 512 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved