Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представник позивача Скребець О.С. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 01.02.2008 року, між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №759902/МБ на підставі якого ВАТ КБ «Надра» надав відповідачу кредитні кошти на суму 27720,00 доларів США. Того ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» укладено договір поруки №759902/МБ-П, відповідно до якого у разі невиконання відповідачем умов кредитного договору, [PERSON] стає солідарним боржником та відповідає перед банком всім своїм майном, яке їй належить на праві власності та особистими коштами. Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 року по справі №194/733/16-ц позовні вимоги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. до [PERSON] , [PERSON] задоволено частково, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра», заборгованість за кредитним договором №759902/МБ від 01.02.2008 року станом на 17.07.2015 року в розмірі 39206,07 доларів США та 412056,29 грн. Згідно договору №GL48N718070_І_3 про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 509, право вимоги за кредитним договором №759902/МБ від 01.02.2008 року, укладеним з ВАТ КБ «Надра», право вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року по справі №194/733/16-ц заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було задоволено та замінено сторону стягувача у виконавчих листах виданих на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 року по справі №194/733/16-ц. Оскільки, судове рішення про стягнення з боржника коштів не виконувалось досить тривалий час, враховуючи, що таке прострочення є триваючим правопорушенням, кредитор - позивач вправі вимагати стягнення з боржника відповідача в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та 3 % процентів річних за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання аж до повного його виконання. Просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 4933,52 дол. США та інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 204 941,86 грн., а також суму судового збору та витрати на правову допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 року по справі №194/733/16-ц позовні вимоги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. до [PERSON] , [PERSON] задоволено частково, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра», заборгованість за кредитним договором №759902/МБ від 01.02.2008 року станом на 17.07.2015 року в розмірі 39206,07 доларів США та 412056,29 грн. які складаються з: заборгованість за сумою кредиту - 24367,58 доларів США (що еквівалентно 535762,35 грн.), заборгованість по сплаті відсотків - 14838,49 доларів США (що еквівалентно 326,249,24 грн.), пеня - 326198,01 грн., штраф - 85858,28 грн. В задоволенні позову до [PERSON] суд відмовив, оскільки позивач звернувся з позовом до суду 06.06.2016 року, після припинення поруки. Рішення набрало законної сили 15.12.2017 року. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2021 року по справі №194/733/16-ц заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було задоволено та замінено сторону стягувача у виконавчих листах виданих на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 року по справі №194/733/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра», заборгованості за кредитним договором №759902/МБ від 01.02.2008 року станом на 17.07.2015 року в розмірі 39206,07 доларів США та 412056,29 грн., які складаються з: заборгованість за сумою кредиту - 24367,58 доларів США (що еквівалентно 535762,35 грн.), заборгованість по сплаті відсотків - 14838,49 доларів США (що еквівалентно 326,249,24 грн.), пеня - 326198,01 грн., штраф - 85858,28 грн. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 року по справі №194/1167/25 замінено позивача по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп». Як вбачається з розрахунку 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 39206,07 дол. США, за період з 15.12.2017 року по 23.02.2022 року розмір нарахованих 3% річних на суму боргу становить 4933,52 дол. США. Як вбачається з розрахунку інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 412056,29 грн., за період з 15.12.2017 року по 23.02.2022 року розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 204941,86 грн., що складається з: інфляційне збільшення - 153090,50 грн.; 3% річних 51851,36 грн. Відповідно до ч. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до ч. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу, з 12 березня 2020 року по на всій території України було встановлено карантин. У подальшому, строк дії карантину неодноразово продовжувався. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, та він діє по теперішній час. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Водночас,ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилось та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитор має право на отримання сум, передбачених у статті 625 ЦК України, за увесь час прострочення. При цьому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає в кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином враховуючи, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за укладеним кредитним договором на час звернення з позовною заявою, відповідно зобов`язання відповідача сплатити борг не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості 3% річних та інфляції вбачається, що 3% річних та інфляція нараховані за період з 15.12.2017 року по 23.02.2022 року. Відповідач не надав суду доказів щодо відсутності заборгованості за кредитним договором. Оскільки, рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18.10.2017 року по справі №194/733/16-ц за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкової І.О. до [PERSON] , [PERSON] в частині задоволення позову до [PERSON] суд відмовив, так як позивач звернувся з позовом до суду 06.06.2016 року, після припинення поруки, тому у позовних вимогах ТОВ «Дніпрофінансгруп» до [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Дніпрофінансгруп» інфляційні витрати і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15.12.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 4933,52 доларів США, що за курсом НБУ встановленим на 23.07.2025 року становить 206023,79 грн. та 204 941,86 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже вимоги представника позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу є передчасними, оскільки не підтверджуються відповідними доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 4931,58 грн.

Outcome: partial