Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) в інтересах якої діє адвокат Бовшик Микола Юрійович звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від спільного проживання з відповідачем у позивачки народилися дочки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 19.01.2026 рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дочки проживають з мамою і повністю перебувають на її утриманні. При цьому, [PERSON] є особою з інвалідністю та не працює. Відповідач цілком здоровий та працездатний, має стабільний дохід у вигляді грошових коштів, але на утримання доньок ніяких коштів не надає. Інших дітей у відповідача немає, аліментів нікому не платить, тому він, на думку позивача, має змогу сплачувати аліменти на утримання їх спільних дітей. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового , духовного, морального і соціального розвитку, який у будь-якому разі не повинен бути менший, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень життя позивач одна, з урахуванням наявної інвалідності, не може забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, відповідно може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від доходу щомісячно на своїх дочок, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Добровільно виділяти кошти на утримання дітей відповідач відмовляється, інтереси дітей його не цікавлять. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягненням дітьми вісімнадцяти років. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представляти свої інтереси уповноважила представника - адвоката Бовшика М.Ю. Представник позивача - адвокат Бовшик М.Ю. у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує (а.с.21). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов визнає, не заперечує щодо його задоволення. Не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку. (а.с.23). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам законодавства та відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 10.01.2023 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народилася [INFO] в м. Канів, Черкаського району Черкаської області. Батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-зворот). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 10.01.2023 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] народилася [INFO] в м.Канів, Черкаського району Черкаської області. Батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Канівської міської ради від 30.01.2026 № 491-01-09, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-зворот). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, що передбачений законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтується така вимога, врахувавши визнання позову відповідачем та обставини для визначення розміру аліментів, передбачені ст. 182 СК України, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дітей підлягає задоволенню повністю, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 06.02.2026 і до досягнення дітьми повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1331,20 грн.). Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що до розгляду справи по суті відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів визнав, а тому з останнього на користь держави підлягає стягненню 50% судового збору, що складає 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).

Outcome: approved