Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

16 жовтня 2025 року від [PERSON] до Бориспільського міськрайонного суду Київської областінадійшов позов, який позивач уточнивши 07.01.2026 року просила суд : стягнути з [PERSON] , [INFO] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення дочкою навчання у Київському університеті інтелектуальної власності та права, але не більше, ніж до досягнення 23-х років. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 2006 року по 2008 рік позивач проживала з відповідачем [PERSON] однією сім`ю без шлюбу. [INFO] в сторін народилась донька [PERSON] . Батьком записаний відповідач [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2012 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до повноліття дитини. Також, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2018 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] з 10 вересня 2025 року навчається на денній формі навчання у Київському університеті інтелектуальної власності та права та є здобувачем ступеня освіти за спеціальністю В11 Філософія. Згідно Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця бакалавра від 13 серпня 2025 року слідує, що вартість навчання за 152500 грн. 00 коп. Розмір оплати за надання освітньої послуги у 2025-2026 р.р. складає 49500 грн. 00 коп. Дочка є повнолітньою, однак працювати та отримувати заробітну плату не може, тому потребує матеріальної допомоги. Позивач стверджує, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Зважаючи на це, звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням та викликом сторін. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для їх реалізації. 26 грудня 2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову, та визначити аліменти до стягнення у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу). В обґрунту-вання представник вказав, що між відповідачем та [PERSON] 01 серпня 2014 року укладено шлюб, в якому народилось двоє дітей. Народження дітей змінило матеріальний стан відповідача. Крім того, на утриманні відповідача також перебуває мати-пенсіонер. Також, представник вказав що відповідач не відмовляється від обов`язку сплачувати аліменти, однак в посильному для нього розмірі. 07 січня 2026 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просила аргументи викладені у відзиві вважати неналежними, та враховуючи, що на утриманні відповідача знаходиться двоє неповнолітніх дітей, стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення дочкою навчання у Київському університеті інтелектуальної власності та права, але не більше, ніж до досягнення 23-х років. 19 січня 2026 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення аліментів, в яких представник просив стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] у розмірі 1/8 частини з усіх видів (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її та представника відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач та представник відповідача належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, до суду також не з`явилися. Проте представник подав заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи у його та відповідача відсутність, у задоволені позову просив відмовити з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, повно і всебічно дослідивши заяви сторін та докази, які наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 28 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 26 червня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 26 квітня 2012 року, до дня досягнення дитиною повноліття. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2018 року позов [PERSON] задоволено та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . З довідки Київського університету інтелектуальної власності та права №2/2481 від 30 вересня 2025 року вбачається, що [PERSON] дійсно є студентом 2 курсу Київського університету інтелектуальної власності та права денної форми навчання за спеціальністю В11 Філологія. Термін навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр з 10.09.2025 року по 30.06.2028 року. Наведене також підтверджується копією копію Договору про навчання від 13 серпня 2025 року, копією Індивідуального договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівця бакалавр від 13 серпня 2025 року та копією Платіжної інструкції № 8385-3687-7371-7809 від 20 липня 2025 року. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що 01 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим 01 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від даного шлюбу у них [INFO] народилась донька [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] . Наведене підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспіль-ського міськрайонного управління юстиції у Київській області, та свідоцтва про народ-ження виданим 04 листопада 2021 року Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). [PERSON] 09 січня 2025 року призваний на військову службу. Загальна сума доходу за період з травня 2025 року по серпень 2025 року становить 108542 грн. 72 коп. Наведене підтверджується копією довідки № 215/18 від 15 січня 2025 року та копією довідки про доходи № 167 для подання до банківської установи від 15 вересня 2025 року. Відповідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Слід зазначити, що умовою отримання повнолітньою дитиною аліментів в ст. 199 СК України визначено, саме можливість надавати матеріальне утримання. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Відповідач посилаючись на відсутність у нього можливості надавати матеріальне утримання повнолітній дитині, не надав суду доказів щодо утримання ним своєї матері. За таких обставин, та враховуючи, що відповідач працює, отримує дохід, суд вважає не доведеною обставину неможливості батьком надавати матеріальну підтримку повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Разом з тим, визначаючи розмір аліментів в частці від доходу - частину, суд враховує, що у відповідача є ще дві неповнолітні дитини. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що справедливим розміром аліментів на повнолітню дитину буде 1/8 частина всіх доходів батька. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Інші доводи відповідача не впливають на висновки суду та не спростовують їх. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову про стягнення аліментів [PERSON] звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial