Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до Покровського міського суду Дніпропетровської області із вказаним вище позовом про стягнення заборгованості у розмірі 69 741, 86 грн. та судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на наступні обставини. 05 серпня 2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05561-08/2024. 24.12.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 35450,00 грн. Крім того, 24 вересня 2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір Позики №2119539. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ і «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №43 від 21.02.2025 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 19800,00 грн. Також, 31.08.2024 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] уклали кредитний договір №00-9941455 у вигляді електронного документу, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Відповідно до умов договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. 19.03.2025 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» уклали договір факторингу №19032025-МК/ЄАПБ, відповідно до якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників від 19.03.2025 до Договору факторингу №19032025-МК/ЄАПБ від 19.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 14491,86 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами №05561-08/2024 від 05.08.2024, №2119539 від 24.09.2024 та №00-9941455 від 31.08.2024. Представник відповідача Якимцов В.А. надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитними договорами №05561-08/2024 в сумі 35450,00 грн., №2119539 в сумі 19800,00 грн., №00-9941455 в сумі 14491,86 грн., а також у стягненні судового збору. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що сам факт укладання кредитних договорів, зазначених у позовній заяві не оспорюється. Сторона позивача вказує на те, що факт перерахування первісними кредиторами кредитних коштів по даним договорам на рахунок відповідача по справі позивачем документально не доведений. Позивачем не надано документальних доказів (первинних фінансових документів) про перерахування первісними кредиторами коштів на картковий рахунок відповідача. Вважає, що позивач не має права на стягнення боргу, оскільки позичальник не повідомлявся про зміну кредитора. Щодо кредитного договору №5561-08/2024 від 05.08.2024 представник відповідача вказує, що позивач додав до позовної заяви лист від третьої особи ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який видає за доказ надання кредиту відповідачу. Автор листа, повідомляє первісного кредитора про те, що між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Аванс кредит» укладено договір на переказ коштів ФК- П-2022/01-1 від 01.12.2022. Позивач в позовній заяві нічого не вказав про даний лист. Не пояснив його призначення. Але до позову додав. Сторона відповідача допускає, що позивач, напевне, намагається задіяти даний лист, як доказ надання кредиту відповідачу по справі. В листі вказується про наступне: призначення платежу - зарахування 14 000 грн. на карту [NUMBER] (четвертий абзац листа). Відповідач вважає, що цей лист нічого не доказує. Згідно п. 1.1. розділу № 1 «Предмет договору», товариство (кредитор) надає клієнту (позичальнику) кредит в порядку та на умовах визначених даним договором. Згідно п.1.6 розділу № 1 «Предмет договору», кредит надається у безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] хххххх 8115. Згідно п.2.21 договору, товариство (кредитор) надає кредит позичальнику шляхом перерахування коштів на рахунок позичальника. Тобто, вище зазначеними трьома пунктами договору передбачається, що кредит позичальнику, надає саме кредитор, а не хто небудь інший. А позивач, надав суду лист від третьої особи про те, що начебто ця третя особа, всупереч умовам кредитного договору, надала кредит позичальнику замість кредитора. До того ж, в листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відсутні дані про банк отримувач платежу. Та без зазначення даних про особу отримувача платежу. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає банк. Наявність паспорту кредиту не являється фактом укладення самого кредитного договору, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. А посилання позивача, як на підставу задоволення його позовних вимог, на підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту є необґрунтованим. Позивач не має права на витребування боргу з відповідача по справі по причині того, що відповідач не повідомлявся про зміну кредитора по даному кредитному договору. Позивач не довів, що первісний кредитор, при підписанні позичальником електронного кредитного договору, повністю та у необхідному об`ємі, роз`яснив позичальнику усі істотні умови та правила отримання кредиту. Щодо договору позики № 2119539 від 24.09.2024 сторона відповідача, вважає, що надана позивачем суду копія договору кредиту, без підтвердження надання такого кредиту первинними фінансовими бухгалтерськими документами, які б підтвердили дану фінансову операцію, не може бути доказом надання кредиту відповідачу по справі. Позивач не надав суду доказів перерахування кредитних коштів позичальнику та відповідачу по справі по даному договору позики. В матеріалах справи, первинні фінансові бухгалтерські документи, які б підтвердили проведення фінансової операції про перерахування кредитних коштів первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» на банківський (картковий) рахунок відповідача по справі відсутні. Позивачем, до позовної заяви, не додані, оформлені належним чином, розрахунки того боргу, який він просить суд стягнути з відповідача. 15.08.2025 представником позивача надано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до одного і того ж відповідача, в якій об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення, однорідністю позовних вимог та поданими доказами. Крім того, зазначає, що договір, укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайті за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Щодо нарахування відсотків за вищезазначеними договорами позики, то представник позивача зазначає, що вони є абсолютно правомірно нарахованими, це підтверджується умовами договору позики та доведені доказами кредитної заборгованості. Крім того, зазначає, що в законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті заборгованості на рахунки первісного позикодавця. В запереченні на відповідь на відзив представник відповідача просить відмовити у повному обсязі у задоволенні позовної заяви, оскільки позивач не додав до матеріалів справи, передбачених чинним законодавством, первинних фінансових документів, які б підтвердили фінансову операцію по перерахуванню кредитних коштів з рахунків первісних кредиторів, як це передбачено кредитними договорами, на рахунок відповідача по справі. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримую у повному обсязі. Представник відповідача Якимцова В.А. в судовому засіданні позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та поясненнях на позов. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, 05 серпня 2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 05561-08/2024 , відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 14000,00 грн, на строк 120 днів, тобто датою повернення кредиту є 02.12.2024 р. (п. 1.1-1.2 Договору). Процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього Договору. Укладений договір про надання фінансового кредиту №05561-08/2024 підписаний електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора W0427, і надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчать умови договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до договору про надання фінансового кредиту №05561-08/2024 кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки [NUMBER] , вказаної клієнтом. В матеріалах справи наявний графік платежів, який є невід`ємною частиною до кредитного договору №05561-08/2024 від 05.08.2024, згідно якого сторони домовилися про щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Позивачем надано докази про те, що ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" надавало послуги з переказу коштів на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 2022-01-12. 05-08-2024 на суму 14000 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 473072528, призначення платежу : Зарахування 14000,00 грн. на картку [NUMBER] . 24.12.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 24122024, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-я Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний і Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 до Договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 35450,00 грн., з яких: 14000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;14700,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 6750,00 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 05561-08/2024 від 05.08.2024 відповідачем [PERSON] було внесено оплату: 29.08.2024 в сумі 5250, 00 грн. за відсотками, 24.09.2024 в сумі 5 000,00 грн. за відсотками, 250,00 грн. штраф, 250,00 грн. штраф, всього на суму 10750,00 грн. З огляду на викладене, зазначаємо, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Аванс Кредит» та Відповідачем не був би укладений. На підставі викладеного, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 000,00 грн. Щодо стягнення заборгованості за відсотками, слід вказати наступне. Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як було зазначено вище, сторонами погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами. Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20). Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. На підставі викладеного, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за процентами в розмірі тіла кредиту в сумі 14 000,00 грн. Однак, оскільки відповідачем згідно розрахунку заборгованості було сплачено суму у розмірі 10750,00 грн., то стягненню підлягає сума в розмірі 3250,00 грн. (14 000,00 10 750,00). Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за договором становить 17 250,00 грн. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на свою користь штрафних санкцій у розмірі 6750,00 грн., суд зазначає таке. Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а саме п. 18. Законодавцем унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи те, що на час ухвалення судом цього рішення воєнний стан в Україні не скасовано, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій задоволенню не підлягають. Крім того, судом встановлено, що 24.09.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №2119539, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. строком на 30 днів, процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики в день складає 0,01% (фіксована), комісія за надання позики 29,71% (фіксована) від суми наданої позики, що у грошовому виразі складає 1782,60 грн. Дата надання позики 24.09.2024, дата повернення позики 23.10.2024, денна процентна ставка/день складає 1%, проценти за понадстрокове користування позикою - 5% за день, пеня в день складає 5%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2617,16%, орієнтовна загальна вартість позики 7800 грн. Згідно п. 21 цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на яку були перераховані грошові кошти. Вищезазначений Договір позики підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 802435. 14.06.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату, а ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступити «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною Договору. 28.07.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, згідно якої ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» надати інформацію, передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. 21.02.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено додаткову угоду № 48 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, якою визначено загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру Боржників № 43 від 21.02.2025. Згідно Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 43 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» прийняло Реєстр Боржників № 43, після чого, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Як вбачається з витягу з Реєстру боржників № 43 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та розрахунку заборгованості сума заборгованості відповідача за Договором позики №2119539 становить 19800,00 грн, в тому числі: за основною сумою боргу 6000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 17,40 грн., 0,00 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою, 12000,00 грн. сума заборгованості за пенею, 1782,60 грн. комісія за надання позики. Позивачем долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" про реєстрацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» , копію статуту ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (нова редакція), копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ"ФК" ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ ". Розрахунок відсотків відповідає умовам договору щодо розміру та строку нарахування. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн., 17,40 грн. проценти, 1782,6 грн. комісія, в загальній сумі 7800,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею розмірі 12 000,00 грн., то суд зважає на таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ(зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан, який продовжений відповідними Указами Президента України та Законами України. Позивачем не враховано вищевказаних Перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок неустойки за кредитним договором №2119539 від 24.09.2024. З огляду на зазначене, пеня в розмірі 12 000,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, судом встановлено, що 31 серпня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9941455, за яким кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.1 кредитного договору). Згідно вищезазначеного договору та паспорту споживчого кредиту ТОВ «МАКС КРЕДИТ» сума кредиту 4300,00 гривень, строк кредитування 360 днів, процентна ставка, відсотків річних - 343,10 % річних стандартна процентна ставка - 0,94% за кожен день користування кредитом з 1 дня по дату повернення, комісія за надання кредиту 860,00 грн., реальна річна процентна ставка, відсотків річних 2442,38%. Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 31 серпня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 4300,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п.2.8. кредитного договору). Відповідно до п. 9 кредитного договору договір підписаний сторонами електронними підписами, зокрема підписаний електронним підписом [PERSON] одноразовим ідентифікатором 29391. 19.03.2025 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» укладено Договір факторингу №19032025-МК/ЄАПБ. Відповідно до п. 2.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №19032025-МК/ЄАПБ від 19.03.2025 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» реєстр боржників. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, до договору факторингу №19032025-МК/ЄАПБ від 19.03.2025, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ І БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 00-9941455 в сумі 14491,86 грн., з яких: 5160,00 грн. - сума заборгованості за по тілу кредиту, 7396,86 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1935,00 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ТОВ "Макс Кредит" свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ "Маккс Кредит" не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість. Укладаючи Кредитний договір Відповідач та ТОВ «Макс Кредит» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, зазначаємо, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ Макс Кредит та Відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20), від 2 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. На підставі викладеного, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4300,00 грн. Щодо стягнення заборгованості за відсотками, слід вказати наступне. Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як було зазначено вище, сторонами погоджено розмір процентів і порядок їх нарахування, який відповідно до розрахунку заборгованості в рази перевищує суму отриману відповідачем у позику 4 300,00 грн. Отже, суд враховує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз.3 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11 липня 2013року № 7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п.6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч.1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити. Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення. У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами. Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20). Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Відповідно до пункту 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 7396,86 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у розмірі 4 300,00 грн. за договором, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що необхідно зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів. На підставі викладеного, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за процентами в розмірі 4300,00 грн., а також комісію в розмірі 860,00 грн. Загальна сума заборгованості за договором №00-9941455 від 31.08.2024, що підлягає стягненню з відповідача складає 9460,00 грн. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на свою користь штрафних санкцій у розмірі 1935, 00 грн., суд застосовує Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України, а саме п. 18. Відтак, враховуючи те, що на час ухвалення судом цього рішення воєнний стан в Україні не скасовано, вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих штрафних санкцій задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Змістом ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» а саме електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що кредитні договори та договори позики № 05561-08/2024 від 05.08.2024, №2119539 від 24.09.2024, №00-9941455 від31.08.2024 були укладені первісними кредиторами з [PERSON] відповідно до чинного законодавства. Крім того, на виконання ухвали суду від 24.09.2025 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомляє, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , в Банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів: 31-08-2024 в сумі 4300,00 UAH, інформація про платника відсутня; 05-08-2024 в сумі 14 000,00 UAH, інформація про платника відсутня; 24-09-2024 в сумі 6 000,00 UAH, платник PAY_TRMC_2, KYIV. Таким чином банком підтверджена інформація про зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача за трьома договорами, чим спростовується позиція представника відповідача про недоведеність перерахування кредитних коштів відпвідачу. З огляду на встановлені судом обставини, наявні підстави вважати, що позовні вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ» підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача за вищезазначеними кредитними договорами слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 34 510,00 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1498,25 грн. (3028х49,48%).

Outcome: partial