Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі позивач, або АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», правонаступником якого є АТ «Таскомбанк», та відповідачем був укладений кредитний договір № 3845829537. Відповідно до умов кредитного договору № 3845829537 від 11.01.2022 позичальнику надано грошові кошти на суму 49332,28 грн., строк на який надається кредит 12 місяців, річні проценти 11,99% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,19% від суми кредиту. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений у Кредитному договорі (п. 1.2. Кредитного договору), отже кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. Зазначає, що 12.01.2022 права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021. Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 позивач є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором № 3845829537 від 11.01.2022 з усіма наступними додатками та змінами. ТОВ «ФК «ЦФР» свої зобов`язання перед позичальником виконало, шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок відповідача, а остання належним чином не виконала зобов`язання за кредитним договором. У зв`язку з невиконання відповідачем свого обов`язку, щодо повернення кредитних коштів, у неї станом на 01.05.2025 виникла заборгованість у сумі 57325,08 грн., з яких: 30390,73 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 3796,16 грн. заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 23138,19 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. 04.12.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано судді Колодяжному А.О. У зв`язку зі звільненням з посади судді [PERSON] та відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 150 від 23.12.2025 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, 23.12.2025 дану справу передано до провадження судді Мазура С.А. Ухвалою судді від 26.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та ухвалено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 29.12.2025 на адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов. Відповідач, в установлений судом строк, відзиву на позов не подала. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що 11.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3845829537 (а.с. 14). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно п. 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5829537, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору позичальник підписуючи цей договір підтверджує, що до укладення цього договору ТОВ «ФК «ЦФР» надало йому інформацію, необхідно для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення цього договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (Паспорт споживчого кредиту) відповідно до затвердженої законодавством форми. За умовами кредитного договору № 3845829537 від 11.01.2022 та Паспорту кредиту № 5829537 Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 49332,28 грн., строк користування - 12 місяців; річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,19 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 1.2 кредитного договору). Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги (п. 2.2 кредитного договору). Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі та паспорті кредиту (п.1.2. кредитного договору, п.4. паспорту кредиту), отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Судом також встановлено, що права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення прав вимог № 01/09/21 від 01.09.2021. Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору № 01/09/21 від 01.09.2021 за 12.01.2022, позивач є новим кредитором [PERSON] за кредитним договором № 3845829537 від 11.01.2022 з усіма наступними додатками та змінами (а.с. 20-23, 24-28). Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до договору відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви (а.с. 34-79, 29). Станом на 01.05.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором № 3845829537 від 11.01.2022, становить 57325,08 грн., з яких: 30390,73 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 3796,16 грн. заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 23138,19 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором № 3845829537 від 11.01.2022. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України, передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Факт надання кредитних коштів підтверджується відповідними письмовими доказами. Отже, доводи позивача про порушення відповідачем свого зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати інших платежів за користування кредитними коштами є обґрунтованими та доведеними. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (зазначений правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21). Відповідно до виписки по особовим рахункам кредитного договору № 3845829537 [PERSON] , остання у період з 11.01.2022 по 01.05.2025 користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором. Це свідчить про наявність кредитних зобов`язань та підтверджує, що відповідач отримала кредитні кошти. Отже, позивач довів факт надання коштів позичальнику (відповідачу), оскільки надав відповідні докази (зокрема виписку по особовим рахункам), наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості підтверджено належними доказами. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується, зокрема, попереднім підписанням кредитного договору та ознайомленням з його умовами, в результаті чого позичальник взяла на себе зобов`язання повернення кредиту, які вона не виконала в повному обсязі, тобто не здійснювала часткові та своєчасні погашення. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідачем на час розгляду справи судом, не надано доказів, які б свідчили про погашення заборгованості або про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 57325,08 грн, з яких: 30390,73 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 3796,16 грн. заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена); 23138,19 грн. заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена). Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 2422,40 грн. судового збору. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved