Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та просить суд витребувати у [PERSON] та передати [PERSON] , належний їй на праві власності автомобіль марки Citroen Berlingo, 2023 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 04.04.2024 року в належному технічно-справному стані та ключі від нього до замка запалення та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] на праві приватної власності належить легковий автомобіль Citroen Berlingo, 2023 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 04.04.2024 року. Вказаний автомобіль Citroen Berlingo, 2023 року випуску перебуває у користуванні відповідача, [PERSON] , який відмовляється добровільно повертати автомобіль, за час користування відповідач заподіяв механічні пошкодження автомобіля. З метою повернення транспортного засобу відповідачем позивачка подала заяву до поліції щодо притягнення до кримінальної відповідальності відповідача, талон повідомлення № 133 від 27.04.2024, талон повідомлення № 15442 від 07.05.2024, які були направлені до відділення поліції №6 Кам`янського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області, однак відповіді не надійшло. Відповідач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Територіальний сервісний центр 7341 регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області, про визнання недійсним договору відчуження транспортного засобу та скасування перереєстрації транспортного засобу, посилаючись на те, що між [PERSON] і [PERSON] 30 жовтня 1989 року було укладено шлюб, актовий запис № 10, зареєстрований виконавчим комітетом Червоноіванівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. В шлюбі у них народилось 2 доньки, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (змінила прізвище уклавши шлюб). Під час перебування у шлюбі, подружжям [PERSON] , серед іншого майна, було придбано автомобіль Citroen Berlingo E/C/YHT2-C2F300, 2023 року випуску, VIN [NUMBER] , сірий колір, держномер [NUMBER] , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , видане ТСЦ 1244 зареєстровано 04.04.2023 року на [PERSON] , як власника, натомість фактично користувався і користується дотепер цим авто [PERSON] за усною домовленістю. У серпні 2024 року [PERSON] дізнався, що авто Citroen Berlingo E/C/YHT2-C2F300, 2023 року випуску, VIN [NUMBER] , сірий колір, держномер [NUMBER] , яке в розумінні ст.65 СК України є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, відчужене [PERSON] [PERSON] без його згоди, тобто незаконно і зареєстровано 4.04.2024 року на ім`я [PERSON] , як власника згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] , виданого ТСЦ 7341, держномер [NUMBER] , однак фактично машина перебуває у користуванні [PERSON] на підставі відповідних оригіналів документів. Події щодо зміни власника авто були вчинені напередодні звернення [PERSON] до суду щодо розлучення, що свідчить про існування конфлікту і намагання [PERSON] приховати спільне майно для уникнення його поділу. [PERSON] без отримання на це відповідної згоди від [PERSON] , як чоловіка, відчужила авто на користь [PERSON] , яка будучи їх донькою, беззаперечно обізнана, що автомобіль придбано під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя, що він є цінним майном, зокрема для [PERSON] , що підтверджується його вартістю 841228 грн., яка встановлена звітом про оцінку майна, долученим до первісного позову. Прохав визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6112/24/00775 від 22.03.2024 року, укладений між [PERSON] , в інтересах якої діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «СТВ АВТО» і [PERSON] , скасувати перереєстрацію транспортного засобу марки Citroen Berlingo E/C/YHT2-C2F300, 2023 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , на ім`я [PERSON] та стягнути судові витрати. Згідно відзиву на позовну заяву [PERSON] , зазначає, що відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні в зв`язку з їх недоведеністю, наголошує, що вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, що він не знав про відчуження автомобіля, крім того воно відбулось без його згоди і всупереч його інтересам. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Мушик В.Л. пояснив, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль Citroen Berlingo, 2023 року випуску, який перебуває у користуванні відповідача [PERSON] , добровільно повертати він відмовляється, за час користування, він заподіяв механічні пошкодження автомобіля, на даний час автомобіль перебуває у відповідача поза її волею, просить зобов`язати відповідача повернути автомобіль та ключі до нього. Зазначив, що автомобіль марки Citroen Berlingo не може бути визнано спільною сумісною власністю подружжя, так як він був придбаний за спільні кошти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і є їх спільною частковою власністю, кошти на його придбання в рівних долях по 250 000 грн. були внесені на його придбання. В автосалоні ТОВ «Сінгл Авто» [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] писали заяви, що вони не заперечують проти реєстрації вказаного автомобіля на ім`я [PERSON] . Кошти на його придбання в розмірі 1 000 000 грн. були внесені [PERSON] в сумі 250 000 грн., [PERSON] в сумі 250 000 грн., а також запозичені кошти в сумі 250 000 грн. [PERSON] та 250 000 грн. [PERSON] , що підтверджується копіями квитанцій. Після розірвання шлюбу [PERSON] без погодження з [PERSON] забрав вищевказаний автомобіль та користувався ним особисто, вирішити питання щодо повернення запозичених коштів у [PERSON] та [PERSON] для придбання автомобіля в сумі 500 000 грн. [PERSON] відмовився. За таких обставин, [PERSON] була змушена продати 04.04.2024 року автомобіль. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала, пояснила, що це майно перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] , придбане в період шлюбу з 30 вересня 1989 року по 5 грудня 2024 року. Угода відчуження автомобіля є фіктивною, оскільки повинна була бути згода [PERSON] на продаж автомобіля, придбаного в період шлюбу, а він, такої згоди на відчуження автомобіля не надавав, тому угода є нікчемною, підлягає скасуванню також державна реєстрація автомобіля Citroen Berlingo, 2023 року випуску на гр. [PERSON] . [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що зустрічний позов не визнає. 03.04.2023 року вони купили авто, частку коштів, на яке вона запозичила у свого племінника і сестри, вони з чоловіком також вносили свої кошти. Потім через хворобу сестри їй необхідно було терміново віддати кошти і вона була вимушена продати вказаний автомобіль доньці. В угоді сума продажу авто вказана менша, щоб не сплачувати великий податок, а фактично продала за 500 000 грн., оскільки саме така сума була запозичена у родичів. Вона не заперечує, що вказаний автомобіль, це спільна сумісна власність. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є головою ФГ «Світлана». 03.04.2023 року до нього звернулась його тітка [PERSON] запозичити кошти на придбання авто у сумі 250 000 грн. і він їх перерахував, розписки за вказані кошти з тітки не брав. Під час хвороби його матері, йому знадобились кошти і [PERSON] їх повернула, її чоловік [PERSON] до нього не звертався. Вислухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 7341 04.04.2023 року власником транспортного засобу Citroen Berlingo, E/C/YHT2-C2F300, VIN [NUMBER] , 2023 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №6112/24/00775 від 22 березня 2024 року. 21 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СТВ Авто», який є комісіонером та [PERSON] , уклали договір комісії № 6112/24/0770 від 21 березня 2024 року, відповідно до якого комісіонер зобов`язується за дорученням і за рахунок комітента за винагороду здійснити в інтересах останнього від свого імені угоду з продажу транспортного засобу, який має наступні характеристики: Марка Citroen, модель Berlingo, рік випуску 2023, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , пробіг 50000, технічний паспорт [NUMBER] . Комітент гарантує, що майно, яке надійшло до комісіонера від комітента є власністю останнього. До моменту укладення договору транспортний засіб не відчужений, не закладений, в спорі і під арештом не перебуває, не обтяжений правами третіх осіб, права власності комітента на переданий комісіонеру транспортний засіб ніким не оспорюється. Згода іншого з подружжя на укладення цього договору отримана у встановленому законом порядку. Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6112/24/00775 від 22.03.2024 року, продавець, що діє від імені власника транспортного засобу та покупця, зобов`язується передати транспортний засіб та усі необхідні документи на нього покупцю, вільним від будь-яких прав і вимог третіх осіб, а покупець зобов`язується провести огляд транспортного засобу і підтвердити відповідність номерів вузлів та агрегатів даним,зазначеним у технічному паспорті, перевірити транспортний засіб на предмет його справності. Разом з транспортним засобом покупцю передавались технічні документи на транспортний засіб та ключі від нього в присутності власника [PERSON] в місці оформлення його продажу, яким є [ADDRESS]., вартість склала 10000,00 грн. На підставі договору №6112/24/00775 від 22 березня 2024 року складено акт огляду реалізованого транспортного засобу № 6112/24/000839 від 22 березня 2024 року у висновку якого вказано, що ідентифікаційнй номери складових частин транспортного засобу відповідають номерам, зазначеним у товаро-супровідній документації на транспортний засіб. Відповідно до акту технічного зносу або складової частини, що має ідентифікаційний номер № 6112/24/1/0008 від 21.03.2024 року, відсоток зносу транспортного засобу Citroen модель Berlingo, 2023 року випуску, склав 50%, ціна продажу 10000,00 грн., розмір комісійної винагороди - 200,00 грн. Продаж транспортного засобу вчиняється за 10000,00 грн. Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості майна від 27.02.2024 р., складеного ТОВ «Кето Груп», ринкова вартість дорожнього транспортного засобу Citroen Berlingo, 2023 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] становить 841228,00 грн. Встановлено, що відповідач [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований 30 жовтня 1989 року виконавчим комітетом Червоноіванівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 10. За час спільного проживання однією сім`єю у шлюбі [PERSON] та [PERSON] набули у власність рухоме майно, а саме: автомобіль марки Citroen Berlingo E/C/YHT2-C2F300, 2023 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , зазначена [PERSON] , дата реєстрації 04.04.2023 року. Факт придбання подружжям [PERSON] та [PERSON] 03.04.2023 р. автомобіля марки «Citroen Berlingo», рік випуску - 2023, право власності на який зареєструвала за собою [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу автомобіля № 4136 від 31.03.2023 року, згідно якого ТОВ «Сінгл Авто» зобов`язалось передати покупцю [PERSON] у термін та на умовах, вказаних у договорі новий автомобіль, а покупець зобов`язався оплатити і прийняти у власність переданий продавцем новий автомобіль з наступними характеристиками: марка Citroen Berlingo L2 BHDI 100 MTB FEEL, кузов [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , колір VLM0 сірий, рік випуску - 2023, код моделі 1CK9CLSMNKDBA0, місце передачі автомобіля: Україна, м.Дніпро, вул.Запорізьке шосе, буд.27-Б, автосалон «Сітроен».Ціна автомобіля на дату укладання договору становила 1 008 500,00 грн. з урахуванням ПДВ 20%. Відповідно до акту приймання-передавання автомобіля від 3 квітня 2023 р. ТОВ «Сінгл Авто» передало, а [PERSON] прийняла, згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 4136 від 31.03.2023 року автомобіль2023 року випуску, марки Citroen Berlingo L2 BHDI 100 MTB FEEL, вартістю 1 008 500,00 грн. Витрати на придбання автомобіля підтверджуються платіжними інструкціями: № @2Р L334919 від 03.04.2023 на суму 250 000,00 грн., призначення платежу за автомобіль Citroen Berlingo [PERSON] , в т.ч. ПДВ, платіж за власні кошти [PERSON] ; № @2Р L277796 від 01.04.2023 на суму 10 000,00 грн., призначення платежу за автомобіль [PERSON] , в т.ч. ПДВ, рахунок [NUMBER] [PERSON] ; № @2Р L338732 від 03.04.2023 на суму 248 500,00 грн., призначення платежу за автомобіль Citroen Berlingo [PERSON] , в т.ч. ПДВ, платіж за власні кошти [PERSON] ; № @2Р L323220 від 03.04.2023 на суму 250 000,00 грн., призначення платежу за автомобіль Citroen Berlingo [PERSON] , в т.ч. ПДВ, платіж за власні кошти [PERSON] ; № @2Р L328960 від 03.04.2023 на суму 250 000,00 грн., призначення платежу за автомобіль Citroen Berlingo [PERSON] , в т.ч. ПДВ, платіж за власні кошти [PERSON] ; заявою [PERSON] з проханням зарахувати внесену нею оплату за автомобіль Citroen Berlingo по договору № 4136 від 31 березня 2023 року в розмірі 248 500,00 грн. в рахунок оплати вказаного автомобіля від [PERSON] ; заявою [PERSON] з проханням зарахувати внесену ним оплату за автомобіль Citroen Berlingo по договору № 4136 від 31 березня 2023 року в розмірі 250 000,00 грн. в рахунок оплати вказаного автомобіля від [PERSON] ; заявою [PERSON] з проханням зарахувати внесену ним оплату за автомобіль Citroen Berlingo по договору № 4136 від 31 березня 2023 року в розмірі 250 000,00 грн. в рахунок оплати вказаного автомобіля від [PERSON] . Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Пленум Верховного Суду України Постановою "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року роз`яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Із системного аналізу положень статей Сімейного Кодексу України слідує, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ст.70 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд вважає доведеним, що сторонами у шлюбі було придбано легковий автомобіль «CITROEN BERLINGO», 2023 року випуску, кузов [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , колір VLM0 сірий, номерний знак [NUMBER] , право власності на який зареєстровано на [PERSON] , а отже, дане майно є спільною сумісною власністю. Згідно ст.355 ЦК України право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Відповідно до наведеної норми права, вище вказане спірне майно є спільною сумісною власністю сторін, оскільки придбано під час знаходження сторонами в шлюбі та не виключено з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно доЦК України(стаття 68 СК України). В Постанові від 08.02.2022 року по справі № 209/3085/20ВП ВС висловилася щодо нюансів поділу автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно (рухоме і нерухоме), набуте чоловіком та дружиною за час шлюбу, незалежно від рівня їхніх доходів. До нього належать доходи (зарплата, пенсія), речі для професійних занять, придбані за кошти сім`ї, а також приватизоване житло та земельні ділянки. Також об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Подружжя розпоряджається таким майном за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із них вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Оскільки, автомобіль був придбаний Позивачем та Відповідачем в період шлюбу, він належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. Стосовно доводів представника позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] про позику частини коштів [PERSON] у її родичів [PERSON] для покупки автомобіля, пояснення свідка [PERSON] , який повідомив, що дійсно надавав грошові кошти у борг своїй тітці [PERSON] , суд вважає, що вони знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, однак, вказане не впливає на встановлений судом факт набуття подружжям майна у шлюбі. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. Вирішуючи питання ефективності способу захисту порушеного права шляхом пред`явлення позовних вимог про визнання договору недійсним, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що пред`явлення позову стороною договору або іншою особою (зацікавленою особою) про визнання недійсним договору є ефективним способом захисту порушеного права у разі, якщо такий позов заявлений з метою повернення одному з подружжя, чиї права порушено, майнових прав та/або частки в спільному майні подружжя, у тому числі шляхом визнання прав на частку, та/або одночасного виділення частки в порядку поділу майна подружжя або встановлення порядку користування цим майном тощо. При цьому підлягає встановленню добросовісність, насамперед набувача за таким договором ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2813/18 (пункт 8.67)). Сторони правочинів повинні діяти добросовісно й у випадку порушення цього обов`язку вони позбавляються захисту (ст.13 ЦК України). Зазначене свідчить, що відчуження одним із подружжя спільного подружнього майна за ціною, нижчою за ринкову вартість цього майна, без згоди на таку вартість іншого з подружжя є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном. (Постанова ВП ВС від 22 вересня 2022 року справі № 125/2157/19). Презумпція розпорядження спільним майном одним з подружжя за згодою другого з подружжя встановлена саме на користь добросовісного набувача прав на таке майно. Тому укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним, якщо суд встановить, що третя знала, чи за обставинами справи, не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.( Постанова ВП ВС від 29.06.2021 у справі № 916/2813/18). [PERSON] є донькою гр. [PERSON] та [PERSON] , їй достовірно відомо про придбання майна ними за час перебування у шлюбі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні первісного позову належить відмовити. Суд вважає обґрунтованою позовну вимогу представника позивача [PERSON] по зустрічному позову, щодо визнання недійсним договору відчуження транспортного засобу та скасування його перереєстрації, що призводить до його задоволення. У відповідності ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved