Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

28 січня 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 11.12.2023 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 002/23476935-СК_SB шляхом підписання відповідачем заяви-договору на укладення договору про комплексне банківське обслуговування. Вказує, що [PERSON] з 11.12.2023 року є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору № 002/23476935-СК_SB. Відповідно до умов договору, позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200000 грн), а саме надані кредитні кошти в розмірі 39970,94 грн з процентною ставкою 59 % річних, строк кредитування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно з умовами кредитного договору. В свою чергу, [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Однак, в порушення умов вищевказаного договору, останній свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.09.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 71298,81 грн, яка складається з: 39970,94 грн - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 31327,87 грн - заборгованість за процентами. Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ "Таскомбанк"заборгованість за кредитним договором № 002/23476935-СК_SB від 11.12.2023 року у розмірі 71298,81 грн та судові витрати у розмірі 2662,40 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 03 лютого 2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 119 на звороті). Одночасно, у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 3 зворот). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с 121). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.12.2023 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту "izibank", в якій відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривні [NUMBER] , оформити на його ім`я платіжну картку Master Card World Contactless (віртуальну та фізичну) та встановити кредитний ліміт на суму до 200000 грн, зі строком на 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації на той самий строк (а.с. 6-7). Згідно з п. 5 даної Заяви-договору, відповідач зазначив, що підтверджує генерацію ключової пари Удосконаленого Електронного Підпису (УЕП) з особистим ключем та відповідним відкритим ключем, що буде використовуватися ним в Мобільному застосунку izibank для вчинення правочинів (у вигляді електронного документу), розрахунково-касовому обслуговуванні та/або при отриманні банківських, платіжних та інших фінансових послуг. Визнає, що УЕП є аналогом власноручного підпису, його накладення має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Також відповідачем 11.12.2023 року було підписано згоду та запевнення клієнта до договору та заяву-договір на відкриття банківського вкладу на вимогу для фізичних осіб «zanachka» (а.с. 7-9, 9 зворот -11). На виконання умов вищевказаного правочину позивачем 11.12.2023 року відкрито відповідачу поточний рахунок у гривні [NUMBER] , з номером кредитного договору № 002/23476935-СК_SB, № картки [NUMBER] , що підтверджується довідкою, наданою АТ «Таскомбанк» (а.с. 13). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 02.09.2025 року становить 71298,81 грн, з яких: 39970,94 грн - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 31327,87 грн - прострочена заборгованість по процентам (а.с. 95-96). Випискою по рахунку [PERSON] за період з 11.12.2023 року по 02.09.2025 року, підтверджується, що відповідач користувався кредитними коштами (а.с. 97-100). 25.09.2025 року позивачем було надіслано відповідачу повідомлення-вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором (ас. 101). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 664 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування № 002/23476935-СК_SB від 11.12.2023 підписано відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «Таскомбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-який час. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини та відповідні їм норми права, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, про що свідчить підписання заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту "izibank" від 11.12.2023 року [PERSON] за допомогою електронного підпису. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Факт користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, зокрема у виписці по кредиту за період 11.12.2023 по 02.09.2025. При цьому, розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив умови погашення заборгованості, кредит та відсотки по кредиту вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до долученого банком до позовної заяви розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 002/23476935-СК_SB від 11.12.2023 станом на 02.09.2025 становить 71298,81 грн, з яких: 39970,94 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31327,87 грн - заборгованість за процентами (а.с. 95-96). Наданий банком розрахунок відповідає умовам укладеного договору та узгоджується з випискою по кредиту. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені, свого розрахунку відповідач не надав. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов АТ «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002/23476935-СК_SB від 11.12.2023 року в сумі 71298,81 грн підлягає задоволенню. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн. На підставі ст. ст. 207, 509, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved