Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У січні 2026 року акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ», Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами №1001120395201 від 05.09.2018 та №1001244902601 від 11.02.2019, яка в загальному розмірі становить 50 275,06 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 05.09.2018 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено договір №1001120395201, за умовами якого останній було кредит у сумі 20 180 грн та 11.02.2019 укладено договір №100124260, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 34 744 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, тому заборгованість відповідача перед позивачем станом на 24.11.2025 склала: по кредитному договору від 05.09.2018 № 1001120395201 21426,30 грн, з яких: 8861,31 грн заборгованість за кредитом, 4,35 грн заборгованість процентами, 12560,64 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 11.02.2019 № 1001244902601- 28848,76 грн, з яких: 13586,71 грн заборгованість за кредитом, 6,72 грн заборгованість процентами, 15255,33 грн заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 24.11.2025 склала 50275.06 грн, яку позивач просить стягнути із відповідача. Відповідно до ухвали судді від 02.02.2026 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. [PERSON] копії позовної заяви з додатками направлено позивачем 21.01.2026 цінним листом. Копію ухвали про відкриття провадження відповідачу судом направлено за зареєстрованою адресою місця проживання, однак згідно з відмітки відділення Укрпошти від 06.02.2026 адресат відсутній за вказаною адресою, у зв`язку з чим конверт із вкладенням повернуто суду, але згідно з положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, яка викладена у позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 05.09.2018 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] власноручно підписано заяву №1001120395201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого АТ «ПУМБ» зобов`язалося надати кредит відповідачу в розмірі 20 180 грн, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит строком 36 місяців згідно з графіком платежів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99%. Крім того, 11.02.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] власноручно підписано заяву №1001244902601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого АТ «ПУМБ» зобов`язалося надати кредит відповідачу в розмірі 34 744 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит строком 24 місяців згідно з графіком платежів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99%. АТ «ПУМБ» виконало свої зобов`язання за вищевказаними кредитними договорами та перерахувало на користь [PERSON] грошові кошти, що підтверджується платіжними інструкціями від 05.09.2018 та від 11.02.2019. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 24.11.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1001120395201 від 05.09.2018 становить 21 426,3 грн, з них: 8 861,31 грн - заборгованість за кредитом, 4,35 грн - заборгованість за процентами, 12 560 грн - заборгованість за комісією. Також за даними розрахунку заборгованості станом на 24.11.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1001244902601 від 11.02.2019 становить 28 848,76 грн, з них: 13 586,71 грн - заборгованість за кредитом, 6,72 грн - заборгованість за процентами, 15 255,33 грн - заборгованість за комісією. Зазначене також підтверджується випискою по рахунку відповідача. АТ «ПУМБ» направило відповідачу письмову вимогу (повідомлення), у якій просить погасити заборгованість за кредитними договорами у загальній сумі 50 275,06 грн не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення. Отже, АТ «ПУМБ» виконало свої зобов`язання перед позичальником, надавши йому кредитні кошти в обумовлених кредитними договорами розмірах. Однак [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконав і не повернув кредити та платежі за користування кредитними коштами у визначений строк та розмірах, що призвело до виникнення заборгованості. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначено у ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У ч.1 ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст.ст.626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як зазначено у ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено у ч.1 ст.1048 ЦК України, норми якої в силу ч.2 ст.1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч.2). У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що відповідач погодився на умови кредитних договорів шляхом їх підписання та в подальшому, порушив строки та порядок погашення заборгованості за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості за договорами. Позивачем доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем за кредитними договорами №1001120395201 від 05.09.2018 у сумі 20 180 грн та №1001244902601 від 11.02.2019 у сумі 34 744 грн, які ним в повному обсязі не повернуто. [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, викладених в позовній заяві обставин належними та допустимими доказами не спростував, власного розрахунку заборгованості не надав. Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника за кредитними договорами №1001120395201 від 05.09.2018 у загальному розмірі 8 865,66 грн (заборгованість по тілу кредиту 8 861,31 грн; заборгованість по відсотках 4,35 грн) та №1001244902601 від 11.02.2019 у загальному розмірі 13 593,43 грн (заборгованість по тілу кредиту 13 586,71 грн; заборгованість по відсотках 6,72 грн). Щодо стягнення комісії за обслуговування по кредитних договорах суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Позивачем нарахована заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості кредитом у розмірі 12 560,64 грн за договором №1001120395201 від 05.09.2018 та в сумі 15 255,33 грн за договором №1001244902601 від 11.02.2019, проте у договорах, позовній заяві та доданих до неї документах не зазначено про те, які саме послуги за вказану комісію надавались відповідачу. Таким чином, враховуючи викладене, відсутні підстави стягнення з відповідача на користь позивача комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 12 560,64 грн за договором №1001120395201 від 05.09.2018 та в сумі 15 255,33 грн за договором №1001244902601 від 11.02.2019. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 22 459,09 грн, яка складається з заборгованості за договором №1001120395201 від 05.09.2018 у розмірі 8 865,66 грн та в сумі 13 593,43 грн за договором №1001244902601 від 11.02.2019. У силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог на 44,7%, з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 190,09 грн.

Outcome: partial