Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У листопаді 2025 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом. Вимоги позову обґрунтовані тим, що малолітній [PERSON] , відповідно до рішення Служби у справах дітей, знаходиться на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Батьками дитини є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьки не перебувають у зареєстрованому шлюбу, але проживають однією родиною за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є біологічною матір`ю ще п`ятьох дітей, стосовно яких на підставі рішення суду вона позбавлена батьківських прав. 20.01.2022 до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області надійшло повідомлення від завідуючої медичної лабораторії загальної практики сімейної медицини с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області Бурієвої А.І., згідно із яким дитина [PERSON] не набирав вагу відповідно до віку. [PERSON] рекомендовано та надано направлення на госпіталізацію дитини до педіатричного відділення Комунального непрофільного підприємства Фастівської міської ради «Фастівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» для лікування та обстеження, однак мати відмовилася їхати. Декларацію з сімейним лікарем не укладала. Під час візитів встановлено, що батьки новонародженої дитини зловживають алкогольними напоями. 08.02.2022 надійшов лист КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ» про доставку малолітнього [PERSON] за направленням сімейного лікаря педіатра Кривобок Г.О. до педіатричного відділення без супроводу батьків, які відмовилися їхати з дитиною у медичний центр за сімейними обставинами. Дитина приїхала у супроводі старшого брата [PERSON] . За час перебування дитини у закладі батьки не цікавились станом здоров`я дитини, не з`являлися до лікарні. 08.02.2022 виникла потреба у госпіталізації малолітнього [PERSON] до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня», батьки відмовилися супроводжувати дитину до лікарні, здоров`ям сина не цікавилися. З березня 2022 року батьки почали цікавитися життям дитини та питанням повернення сина їм на виховання. 26.04.2022 малолітнього [PERSON] переведено до педіатричного відділення КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ». У [PERSON] встановлені медичні діагнози: доброякісні новоутворення гемангіоми, м`язева дистонія внаслідок гіпоксичної енцифалопатії, затримка психомоторного росту, білково-енергетична недостатність, фетальний алкогольний синдром, які потребують консультування невролога та хірурга. 29.04.2022 до Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області надійшла заява [PERSON] та [PERSON] про повернення їм сина на виховання у біологічну родину. Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області встановила, що батьки не зловживають алкоголем, створили належні умови для проживання, піклувалися про сина в лікарні та забезпечували його потреби. З 16.02.2022 родині надавалася послуга соціального супроводу Фастівським міським центром соціальних служб. 06.05.2022 на комісії з питань захисту прав дитини прийняте рішення про повернення малолітнього сина на виховання батькам. До початку 2023 року батьки виконували свої батьківські обов`язки, здійснювали догляд за сином, згідно з встановленим графіком відвідували сімейного лікаря. Родині надавалися роз`яснення щодо створення умов для повноцінного виховання та розвитку дитини і задоволення її потреб. 03.03.2023 надійшло повідомлення від Фастівського міського центру соціальних служб щодо нездійснення батьками планових медичних обстежень сина. На момент візитів у родину фахівця з соціальної роботи упродовж лютого 2023 року в будинку було прохолодно, мати дитини мала ознаки алкогольного сп`яніння. 20.07.2023 стало відомо про необхідну госпіталізацію малолітнього сина до хірургічного відділення КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня». Після притягнення його матері до адміністративної відповідальності, 01.08.2023 малолітньому [PERSON] проведене хірургічне втручання. Після виписки дитини додому на місці проведення оперативного втручання виникло запалення, однак батьки не звертали увагу на погіршення його здоров`я, за медичною допомогою не зверталися, відмовилися від госпіталізації. Малолітній син на постійній основі потребував консультування невролога та хірурга. Батьки не проводили обстеження сина у лікарів. Обстеження у лікарів були проведенні лише в березні 2024 року, лікар невролог призначив медикаментозне лікування та повторне обстеження через 3 місяці. Лікування не було проведене, а чергове обстеження дитини проведене лише у листопаді 2024 року після тривалих нагадувань фахівців Служби у справах дітей і сім`ї та Фастівського міського центру соціальних служб. 05.12.2024 [PERSON] психіатр встановив діагноз системне недорозвинення мовлення 1 рівня, моторна алалія, призначене медикаментозне лікування, логокорекція, корекційно-розвиткові заняття. Мати дитини деякий час мала офіційне працевлаштування, батько непрацевлаштований, мав тимчасові підробітки. 19.05.2025 надійшло повідомлення до Фастівського міського центру соціальних служб про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Під час відвідування родини зафіксовано, що у помешканні брудно, речі розкидані по кімнаті, сміття по всьому будинку, дитина спала у ліжку без постільної білизни, вкрита брудною ковдрою, у помешканні відсутнє електропостачання. У зв`язку з відсутністю щеплень та байдужим ставленням батьків до розвитку сина він не був влаштований до закладу дитячої освіти. Питання ухилення батьків від виконання своїх обов`язків винесене на розгляд комісії з питань захисту прав дитини 04.06.2025 та 01.07.2025, на які батьки не з`явилися. 01.08.2025 на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини протокольним рішенням вирішено про взяття родини на соціальний супровід та влаштування матері на роботу. 11.09.2025 та 25.09.2025 надійшли повідомлення Фастівського міського центру соціальних служб щодо здійснення соціального супроводу родини [PERSON] , згідно з відомостями якого дитина отримала щеплення та влаштована до Великоснітинського закладу дошкільної освіти Фастівського району Київської області. Під час візитів у родину, здійснених спільно зі старостою Великоснітинського старостинського округу, встановлено, що у помешканні брудно, запах у приміщенні нестерпний, обоє батьків перебували в стані алкогольного сп`яніння, відсутня постільна білизна. Під час візиту 24 вересня 2025 року [PERSON] був у садочку, постільна білизна чиста, продукти харчування наявні, дитячий одяг складений на полиці, батьки готують їжу на вулиці. За повідомленням Фастівського міського центру соціальних служб від 13.11.2025 за період здійснення соціального супроводу з 26.08.2025 батьки здебільшого не виконують умови договору. У помешканні безлад, холодно, відсутні дрова для опалення, дитина майже не відвідує садочок. [INFO] у ході здійснення рейду «Сім`я» виявлено, що умови проживання дитини не відповідають санітарно-гігієнічним нормам та несуть загрозу життю та здоров`ю дитини. 18.11.2025 виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області прийняв рішення № 669 «Про негайне відібрання дитини від батьків». Оскільки відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про дитину, не дбають про стан її здоров`я, систематично зловживають алкогольними напоями, у зв`язку із чим умови перебування дитини з батьками несуть загрозу життю та здоров`ю дитини, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Фастівський міськрайонний суд Київської області від 07 січня 2026 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив справу до підготовчого судового засідання на 28.01.2026. Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до правил ст. 178 ЦПК України, відповідачі не скористалися своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву. Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 28 січня 2026 року закрив підготовче провадження у справі та призначив її до розгляду по суті на 18.02.2026. 18.02.2026 до суду надійшла заява представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про відкладення розгляду справи на інший день, у зв`язку з її перебуванням в іншому судовому засіданні. Розгляд справи відкладений на 11.03.2026 Представник позивача Небрат Н.В. у судовому засіданні підтримала вимоги позову з підстав, що викладені у ньому, просила його задовольнити. Додатково пояснила, що [PERSON] є біологічною матір`ю ще п`ятьох дітей, стосовно яких вона позбавлена батьківських прав на підставі рішень суду. За її родиною служби соціального захисту спостерігають не один рік та достовірно встановили, що у сім`ї присутнє постійне та систематичне зловживання алкогольними напоями. Ситуація у сім`ї є настільки загрозливою для перебування там дитини, що компетентні органи прийняли рішення про негайне вилучення дитини [PERSON] . Під час здійснення цієї процедури батькам дитини повідомлено про те, що не пізніше наступного дня на комісії відбудеться розгляд питання про відібрання дитини. Батьки на засідання комісії не з`явились, після вилучення дитини не цікавились її долею. Вперше поцікавитись про сина [PERSON] прибула до служби через кілька тижнів. Їй повідомили про те, що наразі Орган опіки ініціював у судовому порядку процедуру позбавлення її та [PERSON] батьківських прав, під час якої вони можуть висловити заперечення проти вимог позову. Також зазначила, що [PERSON] встановлена низка серйозних діагнозів, працівники соціальних служб та медичних закладів неодноразово звертались до батьків дитини з вимогами здійснити обстеження дитини у профільних лікарів, укласти декларацію з лікарем, провести щеплення дитині та здійснити необхідне лікування дитини, проте ці заходи не давали позитивного результату. Батьки обіцяли та не виконували обіцянки, часто не відкривали помешкання під час здійснення візитів соціальними службами. 04.02.2022 [PERSON] потрапив до лікарні, встановлено, що дитина хвора, але мати не хотіла його супроводжувати до медичного закладу, незважаючи на наявність загрози життю та здоров`ю дитини. Вона доручила супровід [PERSON] своєму старшому 15-річному сину. 4 дні у лікарні з [PERSON] перебував його старший брат, батьки жодного разу не навідались до дитини, не намагались з`ясувати стан його здоров`я чи потреби. Після цього у лікарні було виявлено ковідне захворювання, у зв`язку із чим виникла нагальна необхідність перемістити дитину до лікарні у м. Боярка для здійснення негайного лікування. Однак, батьки на телефонні дзвінки не відповідали, двері до помешкання не відчинили, у зв`язку із чим [PERSON] госпіталізований до медичного закладу без супроводу дорослих. Батьки не звертались до медичного закладу, не цікавились долею та станом дитини. Лише у березні 2022 звернулися до органу опіки та піклування з проханням повернути дитину у біологічну родину. Повідомили про те, що вони вирішили побутові проблеми, припинили вживання алкоголю. У квітні 2022 дитину повернули в сім`ю. Після цього нетривалий час батьки дитини виконували рекомендації соціальних служб та умови соціального супроводу. Дитина має складні вроджені захворювання та потребує обов`язкових постійних консультацій профільних лікарів, а також лікування. За допомогою працівників соціальних служб до кінця 2022 мати дитина виконала основні вимоги лікарів та уклала декларацію з лікарем, провела планові щеплення дитині та деякі обстеження. Проте з початку 2023 батьки не здійснюють планові медичні обстеження дитини, які є вкрай необхідні для підтримки здоров`я дитини. Батьки систематично зловживають спиртним, ухиляються від виконання батьківських обов`язків по догляду за дитиною. Під час візитів працівники соціальних служб постійно фіксують жахливі умови проживання дитини, бруд та антисанітарію, відсутність сезонного одягу та взуття, окремого спального місця, постільної білизни, відсутність електричного освітлення та будь-якого опалення у житлі (у тому числі і в осінньо-зимовий період). Батьки дитини постійно у стані алкогольного сп`яніння. Крім цього, відповідачам повідомлено про нагальну необхідність здійснення дитині хірургічного втручання, але вони ігнорували рекомендації та настанови лікарів. Працівники соціальних служб самостійно записували дитину до лікаря, але батьки неодноразово не з`являлись до лікарні. Соціальні служби кілька разів здійснили виїзд до помешкання відповідачів разом із працівниками поліції, проте двері ніхто не відчинив. Улітку 2023 стосовно [PERSON] складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення яке полягає у невиконанні батьківських обов`язків. У судовому порядку вона притягнута до адміністративної відповідальності, проте належні висновки після цього не зробила та продовжила разом зі своїм співмешканцем - батьком [PERSON] ухилятись від виконання батьківських обов`язків. Після проведеного дитині оперативного втручання відбулося нагноєння рани, але батьки не звертались до лікарів. Під час візиту до помешкання відповідачів працівники соціальної служби виявили, що дитина через вказане нагноєння має температуру та больовий стан. Батькам вказано про необхідність звернутись до лікарні, але вони проігнорували цю рекомендацію, через деякий час стан дитини відновився без медичної допомоги, рана загоїлась самостійно. Лише у березні 2024 мати [PERSON] спромоглася здійснити обстеження дитини у лікаря-невролога та дитині нарешті було призначене лікування з повторним оглядом через 3-4 місяці. Під час виїзду за місце проживання сім`ї відповідачі не змогли показати наявність вдома ліків та медичних препаратів, які дитина повинна була вживати. Також після обстеження дитини лікарем-психіатром йому рекомендоване лікування проблем з мовленням. Батьки таке лікування дитині не забезпечують. Мати дитини короткий проміжок часу працювала на фермі, батько не має постійного місця роботи, інколи буває на підробітках. Батьки не слідкують за дитиною, у зв`язку із чим зафіксовано кілька разів,, що хлопчик самостійно виходив із помешкання без супроводу дорослих, пішов до сусідів, на нього напала собака. Батьки такими обставинами не переймаються, хоча поруч з їхнім помешканням є дорога, що становить небезпеку для перебування дитини без супроводу дорослих. Крім цього, батьки не займаються розвитком дитини, не забезпечують наявність освітніх чи ігрових матеріалів, не влаштували дитину до дитячого садка. Лише після тривалих повчальних заходів працівникам соціальних служб у серпні 2025 вдалося змусити батьків влаштувати дитину до дитячого садочка. Хлопчик відвідав освітній заклад у серпні 5 днів та з осені припинив відвідувати. Наступні кілька місяців дитина була у садочку лише декілька днів на місяць. Батько дитини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повідомив, що його не влаштовують умови перебування дитини у садку, оскільки його там погано годують, а тому він не бачить необхідності його туди водити. Дитячий садочок знаходиться приблизно за 15 хв пішої ходи від помешкання відповідачів. Восени 2025 до поля зору соціальних служб потрапила та обставина, що крім відключеного кілька років тому електропостачання, відповідачі не здійснили заготівлю пального для обігріву оселі. Починаючи з жовтня 2025 працівники соціальних служб під час кожного візиту фіксували низький температурний режим у помешканні, переохолодження дитини та наявність у нього ознак сильного респіраторного захворювання. На зауваження щодо налагодження нормальних умов проживання дитини батьки не реагували, дитина опинилась в умовах, що несуть загрозу його здоров`ю та життю, у зв`язку із чим хлопчика вилучили із сім`ї, комісія ухвалила рішення про його відібрання та влаштування до дитячого будинку. Коли дитину привезли до цього закладу, то він був дуже брудний, голодний та переохолоджений, з сильними ознаками ГРВІ. Батьки-вихователі повідомили, що дитина не могла втамувати голод кілька тижнів. Наразі дитина весела, нею опікуються. Після цього мати з`явилась до органу опіки приблизно через 2 тижні, повідомила, що поприбирала вдома. Визнала, що зловживає алкогольними напоями, цікавилась сином, принесла якийсь одяг для нього, оскільки дитину вилучили майже голою і босою, бо весь наявний одяг був брудний. Після цього ні батько, ні мати дитиною не цікавились. Батько взагалі зайняв стосовно дитини повністю пасивну позицію. Всі описані раніше дії вчиняла лише мати, батько у житті дитини участі ніколи не брав. Батько має складний характер та кримінальне минуле. На усі зауваження відповідає різко: «Чого пристали? Усе добре». Представник органу опіки та піклування висловила думку про те, що зміна у поведінці відповідачів неможлива, оскільки таке ставлення до дітей для них є нормою, відповідачка позбавлена батьківських прав стосовно своїх старших п`ятьох дітей, відомості про батька яких записані з її слів, проте належні висновки не зробила та разом із [PERSON] продовжує систематично зловживати спиртним та ухилятись від догляду за [PERSON] . Психо-емоційний зв`язок між хлопчиком та відповідачами відсутній, оскільки дитина жодного разу не запитала про відповідачів та з першого дня перебування у дитячому закладі називає батьків-вихователів татом та мамою. Відповідачі не хочуть опікуватись [PERSON] та не цікавляться ним, тому позбавлення їх батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дитини, оскільки повернення дитини до біологічних батьків згубно вплине на стан його здоров`я, загрожує життю дитини. Підтверджені обставини ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, систематичне вживання ними алкогольних напоїв свідчить про обгрунтованість вимог позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Водночас надіслана судом на адресу відповідача кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», «вручено адресату». Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подала, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Також суд здійснив виклик відповідача через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Водночас надіслана судом на адресу відповідача кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою», «невдала спроба вручення, інші причини». Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, з`ясувавши обставини, які мають значення для вирішення справи, дослідивши докази, якими обґрунтовуються вимоги заяви, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини суд встановив таке. Згідно з відомостями свідоцтва про народження [PERSON] , виданого повторно Фастівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії [NUMBER] , у графі «батько» вказаний [PERSON] , а в графі «мати» - [PERSON] (а.с.23) Відповідно до повідомлення завідуючої медичної амбулаторії загальної практики сімейної медицини у с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області Бурієвої А.І. , яке надійшло 20.01.2022, доведено до відома начальника Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Змаженко Л.А. про те, що на території с. Велика Снітинка проживає родина [PERSON] , на вихованні якої знаходиться малолітня дитина [PERSON] . Дитина народилася з масою тіла 2200,00 кг, переведена до Київської обласної дитячої лікарні м. Боярка у відділення недоношених та патології новонароджених, де перебувала до 26.11.2021. Хлопчик не набирає вагу відповідно до віку, Матері неодноразово рекомендовано госпіталізуватися до педіатричного відділення Фастівської центральної районної лікарні. 6 січня отримала направлення на госпіталізацію, але відмовилась. Декларацію з сімейним лікарем не уклала. Під час виїздів встановлено, що батьки зловживають спиртним. Дитина забезпечена одягом, харчуванням та засобами догляду для немовлятами (а.с. 40). Згідно з листом Генерального директора Комунального непрофільного підприємства Фастівської міської ради «Фастівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Герцуна А.В. №01-06-170 від 07.02.2022, проінформовано начальника Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Змаженко Л.А. про те, що 04.02.2022 о 13 годині 00 хвилин сімейний лікар-педіатр Кривобок Г.О. без батьківського супроводу з паперовим направленням направив [PERSON] , [INFO] , до педіатричного відділення. Мама відмовилась супроводжувати дитину до лікарні, відправила зі своїм молодшим 15-річним сином [PERSON] , [INFO] . Також висловлене прохання обстежити умови проживання сім`ї (а.с. 39). Відповідно до наказу Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 13 від 17.02.2022, малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 52). Згідно з листом директора Фастівського міського центру первинної медичної допомоги Людмили Дубас №117 від 22.02.2023, малолітній [PERSON] народився від 6 вагітності 6 пологів недоношеним. З народження має низку діагнозів. До року мати щотижнево приходила на контрольне зважування, прислуховувалась до порад і виконувала вказівки, була направлена на консультації до м. Боярка. З травня 2022 року на телефонні дзвінки не відповідає, за медичною допомогою не звертається, планові щеплення не виконуються. Зі слів медичної сестри зловживає спиртним та не проводить належного догляду за дитиною (а.с.38). Відповідно до листа директора Фастівського міського центру соціальних служб Жанни Бортовської № 01-29/75 від 03.03.2023, сім`ї надавався комплекс соціальних послуг відповідно до плану соціального супроводу. Дитину повернуто в біологічну родину. Батькам надавалися роз`яснення щодо створення умов для повноцінного виховання та розвитку дитини. Здійснювалися відвідування родини за місцем проживання і повідомлено про плановий візит сімейного лікаря. Зазначено, що на теперішній час батьки не виконують рекомендацій фахівця та не здійснюють належного догляду за дитиною. Мати дитина мала ознаки алкогольного сп`яніння (а.с. 36). Згідно з листом директора Фастівського міського центру соціальних служб Жанни Бортовської №01-29/75 від 20.07.2023, на теперішній час син потребує лікування та оперативного втручання. 11 липня мав бути госпіталізований в хірургічне відділення КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня», проте батьки не виконали призначення лікаря. 12 липня фахівець із соціальної роботи та сімейний лікар здійснили виїзд до родини та роз`яснили про госпіталізацію. 14 липня знову відвідали родину, батьки пообіцяли, що в понеділок поїдуть до лікарні. Щодня 17, 18, 19 липня здійснювали візити до родини, але двері були зачинені, у телефонній розмові мати повідомляла, що перебуває у лікарні. Повідомлено, що на теперішній час батьки не виконують рекомендацій фахівця та не здійснюють належного догляду за дитиною, зловживають алкогольними напоями (а.с. 34) Відповідно до виписки із картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ», [PERSON] встановлений діагноз доброякісне новоутворення, гемангіома, м`язева дистонія внаслідок гіпоксичної енцифалопатії, затримка психомоторного росту, білково-енергетична недостатність (а.с. 46-47). Згідно з відомостями консультативного висновку КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 07.03.2024, [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз енцефалопатія, неуточнена (а.с. 45). Відповідно до відомостей консультативного висновку КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 05.11.2024, [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз затримка психомовного розвитку та надані рекомендації (а.с. 43). Згідно з відомостями консультативного висновку КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 05.11.2024, [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз гемангіома шкіри та підшкірної клітковини (а.с. 44). Згідно з відомостями консультативного висновку КЗ КОР «Київська обласна дитяча лікарня» від 05.12.2024, [PERSON] , [INFO] , говорить прості слова, звуки, може повторити слово за батьками, любить іграшки, підтримує спілкування (а.с. 42). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.05.2025, складеного головними спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Гонзелінською Вікторією та [PERSON] , проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання: у помешканні брудно, речі розкидані по всьому будинку, на підлозі сміття. У дитини є власне ліжко. Продукти харчування у незначній кількості (а.с. 29). Згідно з листом директора Фастівського міського центру первинної медичної допомоги Людмили Дубас № 374 від 23.05.2025, [PERSON] знаходиться на обліку в закладі у лікаря Бурієвої А.І. з діанозом енцефалопатія неуточнена, синдром рухових порушень, м`язовий гіпертонус внаслідок гіпертоксичного ураження головного мозку, затримки розвитку. Дитина невакцинована. Зі слів лікаря, батьки не виконують свої обов`язки (а.с.37). Відповідно до листа директора Фастівського міського центру соціальних служб Жанни Бортовської № 01-29/226 від 25.09.2025, дитина отримала перші щеплення та влаштована до Великоснітинського ДНЗ. Батьки дитини не усвідомлюють проблему та переважно не виконують план соціального супроводу та умови договору (а.с. 31). Згідно з характеристикою від 30.09.2025, виданою старостою Великоснітинського старостинського округу Тетяною Шевчук, [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . В 2008 році [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно трьох дітей. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . На даний момент батьки дитини зловживають спиртними напоями. У будинку та на прибудинковій території безлад та антисанітарія, сім`я має низький матеріальний достаток (а.с. 29). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 06.11.2025, складеного головними спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Гонзелінською Вікторією та [PERSON] , проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання: не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, спальне місце дитини не облаштоване, білизна брудна (а.с. 27). Згідно з актом обстеження умов проживання від 14.11.2025, складеним головними спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Гонзелінською Вікторією та [PERSON] , проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання: незадовільні, у помешканні не дотриманний тепловий режим, у помешканні безлад, брудно (а.с. 26). Відповідно до листа директора Фастівського міського центру соціальних служб Жанни Бортовської № 01-29/114 від 19.05.2025, 15 травня надійшло повідомлення від жителів села Велика Снітинка про родину [PERSON] , яка належним чином не доглядає за малолітнім сином [PERSON] , 2021 року народження. Зі слів сусідів, дитина, одягнута у брудний одяг, без супроводу дорослих зайшла до чужого двору, де на неї напала собака. 16 травня фахівець із соціальної роботи спільно зі старостою округу здійснив виїзд у родину. Будинок був зачинений, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідача. Зі слів сусідів, батьки останнім часом зловживають спиртними напоями. 18 травня фахівцю із соціальної роботи зателефонували сусіди та повідомили, що до них прийшов [PERSON] , який був у мокрому одязі та голодний. Вони переодягнули, нагодували дитину та відвели додому (а.с. 33). Згідно із листом директора Фастівського міського центру соціальних служб Жанни Бортовської № 01-29/202 від 10.06.2024, [PERSON] неодноразово рекомендовано звернутися для повторного огляду до Київської обласної дитячої лікарні. Фахівець із соціальної роботи записав записав дитину для проходження медичного обстеження на 06.06.2024. Напередодні обстеження [PERSON] нагадали про візит до лікарні, але 07.06 та 08.06 батьки не відповідали на телефонні дзвінки. 08.06 та 10.06.2024 були здійснені виходи в родину, але в помешкання не допустили,хоча родина знаходилась у будинку. На даний час телефони вимкнені, зі слів односельчан, [PERSON] бачили у нетверезому стані. Подальша співпраця фахівця із соціальної роботи та сім`ї [PERSON] не є ефективною, адже члени родини не усвідомлюють проблему та відмовляються від співпраці (а.с. 35). Відповідно до листа директора Фастівського міського центру соціальних служб Жанни Бортовської № 01-29/259 від 13.11.2025, за період здійснення соціального супроводу батьки здебільшого не виконують умови договору, у помешканні безлад, холодно, відсутні дрова для опалення, немає електропостачання, дитина майже не відвідує садок, батьки не звертаються до лікаря. 12 листопада здійснено візит до родини, двері зачинені, батьки на телефоні дзвінки не відповідають. Зі слів сусідів, [PERSON] та [PERSON] зловживають спиртними напоями (а.с. 30). Згідно з актом обстеження умов проживання від 17.11.2025, складеним головними спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області Гонзелінською Вікторією та [PERSON] , проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання: незадовільні, умови не відповідають санітарно-гігієнічним нормам (а.с. 25). Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 17.11.2025, складеного спеціалістами служби у правах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради та представниками Фастівського РУП ГУНП в Київській області, умови проживання дитини не відповідають санітарно-гігієнічним нормам та несуть загрозу життю та здоров`ю дитини. Батьки вдома мали ознаки вживання алкогольних напоїв. Дитина роздягнута, має ознаки ГРВІ, відсутні ліки. У помешканні холодно, відсутні засоби обігріву (а.с. 19-23). Відповідно до листа Великоснітинського закладу дошкільної освіти «Сонечко» від 19.11.2025, [PERSON] зарахований до Великоснітинського закладу дошкільної освіти «Сонечко» з 19 серпня 2025 року по теперішній час. Дитина активна, зацікавлена у нових предметах, охоче реагує на яскраві та рухливі види діяльності. Емоційні реакції переважно адекватні, можуть бути імпульсивні або нестійкі у ситуаціях перевантаження. Емоційно-вольова сфера недорозвинена, нестійка. На контакт з дорослими іде охоче. До однолітків ставиться доброзичливо, але грає переважно поруч. Дитина постійно у памперсі, в туалет не проситься, навички самостійно їсти та тримати ложку сформовані, але навички поводження за столом відсутні. Навички одягання, роздягання не сформовані, розуміє короткі інструкції, але з багаторазовим повторенням (а.с.24). Згідно з повідомленням Генерального директора КНП ФРР Фастівської БЛІЛ Герцуна А.В. № 01-06/1234 від 25.11.2025, за період перебування [PERSON] у педіатричному відділенні батьки не провідували дитину, продуктами харчування, одягом, засобами гігієни дитину не забезпечували (а.с. 18). Відповідно до характеристики № 01-17/69 від 05.03.2026, виданої старостою Великоснітинського старостинського округу Тетяною Шевчук, [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. За період проживання на території старостинського округу родина характеризується негативно. Вони систематично зловживають алкогольними напоями, що призвело до неналежного виконання своїх батьківських обов`язків. У помешканні постійна антисанітарія, відсутні належні умови для дітей. У зв`язку із систематичним ухиленням від своїх обов`язків та зловживанням спиртним, рішенням суду вони позбавлені батьківських прав стосовно 5 дітей. Щодо повернення сина [PERSON] в біологічну родину жодного звернення та прохання усного чи письмового не надходило. Згідно з листом директора Фастівського міського центру соціальних служб Жанни Бортовської № 01-29/53 від 05.03.2026, [PERSON] та [PERSON] не зверталися до Центру та фахівця соціальної роботи, щодо повернення сина [PERSON] . Крім того, суд встановив, що Фастівський міськрайонний суд Київської області рішеннями від 27.05.2008 та 29.11.2021 року позбавив [PERSON] батьківських прав стосовно 5 їхніх дітей (а.с. 48-51). Відповідно до постанов Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2023 у справі № 381/3369/23, від 10.10.2024 у справі 381/3555/24, від 25.09.2023 у справі № 381/3980/23, які перебувають у вільному доступі державної інформаційної системи ЄДРСР, [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП, на неї накладені адміністративні стягнення у виді штрафу. Відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2025 у справі № 381/119/25, яка перебуває у вільному доступі державної інформаційної системи ЄДРСР, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно з висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 06-23/6533 від 19.11.2025, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей, позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.12-17). Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі статтею 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Відповідно до частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі статтею 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами 2 та 4 статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків. У цій справі спір стосується питання позбавлення відповідачів батьківських прав. Суд враховує, що позбавлення особи батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з іншого ? заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Першочергово суд бере до уваги, що взаємне задоволення батьків і дітей від товариства одне одного становить фундаментальний елемент «сімейного життя». Інтереси дитини вимагають збереження зв`язків дитини з її сім`єю, за винятком випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною, і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., наприклад, пункт 143 рішення Європейського Суду з прав людини (далі ? ЄСПЛ) від 14 березня 2017 року у справі «KB та інші проти Хорватії», заява № 36216/13). Розрив таких зв`язків означає відрізання дитини від її коріння, що можна зробити лише в дуже виняткових випадках, необхідно зробити все для збереження особистих стосунків і, якщо і коли це доречно, для «відбудови» сім`ї. У цьому контексті ЄСПЛ підкреслив, зокрема, зобов`язання держави вживати заходів для збереження зв`язку між батьками та дитиною, наскільки це можливо (див., наприклад, пункт 48 рішення ЄСПЛ від 13 жовтня 2015 року у справі «СH проти Італії, заява № 52557/14). Вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їхнє право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Водночас суд зауважує, що втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04). Підстави для позбавлення батьківських прав, що закріплені у статті 164 СК України, є вичерпними, і жодні інші обставини не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав одного з батьків. Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок про те, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України. У поданому до суду позові позивач як підставу для позбавлення батьківських прав зазначає пункт 2 частини першої статті 164 СК України, тобто ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та/або забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти, також вказала на відсутність з боку відповідача матеріальної допомоги на утримання дітей, не забезпечення ним ні першочергових необхідних потреб дітей, ні вирішення будь-яких питань, що стосуються життя дітей. З огляду на вказане суд вважає беззаперечним у цій справі те, що втручання у право відповідачів має законні підстави. Також суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції. Визначаючи чи є захід щодо втручання у право відповідачів необхідним в демократичному суспільстві, суд, беручи до уваги обставини справи у цілому, розглядає також підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти «інтереси дитини», є дуже важливим у таких справах (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України»). Суд наголошує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці вказує, що оцінюючи те, чи був оскаржуваний захід «необхідним у демократичному суспільстві», суд має розглянути, чи у світлі справи в цілому причини, наведені для виправдання оскаржуваного заходу, були «відповідними та достатніми» для цілей статті 8 Конвенції. З цією метою Суд повинен з`ясувати, чи національні суди провели поглиблений аналіз усієї сімейної ситуації та цілого ряду факторів, зокрема факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і здійснили збалансовану та обґрунтовану оцінку відповідних інтересів кожної особи, постійно піклуючись про те, яке рішення було б найкращим для дитини. Суд також повинен буде визначити, чи процес ухвалення рішення, розглядаючи його в цілому, був справедливим і забезпечив заявниці необхідний захист її інтересів, гарантований статтею 8 Конвенції (див. пункт 47 рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11). Суд підкреслює, що у спірних правовідносинах на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» (стаття 3 Конвенції ООН про права дитини). Важливо, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Верховний Суд виробив сталий підхід щодо застосування положень статі 8 Конвенції у поєднанні зі статтею 164 СК стосовно того, що врахував суд першої інстанції під час вирішення спору відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК. Так, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер (постанова Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 756/6112/18). Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача (див. постанову Верховного Суду від 29 травня 2020 року у справі № 739/2159/18). Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 року у справ № 459/3411/18 зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на вказане за результатами розгляду цієї справи суд дійшов таких висновків. У цій справі суд встановив, що відповідачі не відповідають вимогам, необхідним для виховання дітей, вони своїми свідомими та регулярними діями та бездіяльністю заподіюють шкоду своїй дитині, не дбають про неї, не виховують її, не надають їй доступ до культурних та інших духовних цінностей, їхній безвідповідальний, аморальний спосіб життя та морально-етичні переконання становлять загрозу для здоров`я та розвитку дитини, спілкування дитини з відповідачами порушувало права дитини на безпечне дитинство на захист, піклування, виховання, а також необхідне медичне лікування. Суд обґрунтовано вважає відсутньою у спірних правовідносинах можливість відновлення зв`язків між батьками та дитиною, оскільки суд встановив повну й абсолютну свободу доступу відповідачів до дитини і їхнє свідоме уникання та небажання виконувати батьківські обов`язки та дбати про дитину. З огляду на це суд вважає, що така бездіяльність відповідачів свідчить про наявність правових підстав для позбавлення його батьківських прав і відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 24 Лісабонського договору, діти мають право на захист і турботу, необхідну для їхнього благополуччя. Усі дії, що стосуються дітей, повинні керуватися найкращими інтересами дитини. У п. 100 рішення у справ «Мамчур проти України» Суд Справедливості зазначив що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. При оцінці та визначення найкращих інтересів дитини суд враховує такі елементи: погляди дитини, індивідуальність дитини, збереження сімейного оточення і підтримання відносин, піклування, захист і безпеку дитини, вразливе положення дитини, право дитини на здоров`я, право дитини на освіту та розвиток. У цих правовідносинах, співставляючи інтереси окремої особи, в право якої здійснюється втручання (відповідача), враховуючи суспільні інтереси та інтереси дитини, суд вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав буде кращим заходом для дитини, ніж зворотне, оскільки таке позбавлення батьківських прав впливає на обставини щодо виховання і розвитку дитини, створює додаткові умови щодо її безпечного виховання, захисту її здоров`я, сприяє захисту її прав взагалі, а невжиття такої процедури створює умови для зловживання відповідачами своїми правами стосовно дитини. Крім цього, суд бере до уваги твердження позивача про те, що теперішній спосіб життя відповідачів, які не дбають про свою дитину на необхідному чи хоча б мінімальному рівні для забезпечення її розвитку, освіти, безпечних і стабільних умов життя у благополучному середовищі. Водночас суд встановив достатні підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їхньої дитини, а також те, що сім`я перебуває на обліку, Служба у справах дітей здійснила передбачені законодавством дії та провела процедури, однак вказане не дало позитивних результатів, ситуація та обставини життя дитини не змінились. Суд також керується тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу за доведеності винної поведінки батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості змінити цю поведінку. Окремо суд бере до уваги на те, що, відповідно до частини першої та другої статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суд безальтернативно встановив у цій справі, що у взаємовідносинах батьків (відповідачів) з дитиною наявна стала відсутність між ними будь-якого психо-емоційного зв`язку, спілкування, а також стійке, свідоме та непохитне небажання відповідачів відновити та встановити контакт із дитиною (з часу відібрання у них дитини вони не цікавляться її життям та не виявили бажання забрати дитину в сім`ю), їхнє винне та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, усунення від піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; відсутність бажання до спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявленні інтересу до внутрішнього світу дитини; не створення умов для отримання дитиною освіти. Крім цього, під час розгляду цієї справи суд бере до уваги виявлені та перевірені судом факти вчинення відповідачами домашнього насильства (психологічного \- у сім`ї постійні сварки, економічного - дитина не одягнена по сезону, постійно голодна) стосовно дитини та за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Також суд бере до уваги, що матеріали справи та пояснення учасників справи у судовому засіданні свідчать про те, що відповідачам достовірно відомо про порушення позивачем процедури позбавлення їх батьківських прав стосовно їхньої дитини. Водночас, відповідачі будь-якого інтересу до спрямованих до них вимог позову протягом всього часу розгляду справи у суді не виявили, заперечень щодо суті позовних вимог не подали. На думку суду, така поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дитини. Відповідно до постанов Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2023 у справі № 381/3369/23, від 10.10.2024 у справі 381/3555/24, від 25.09.2023 у справі № 381/3980/23, які перебувають у вільному доступі державної інформаційної системи ЄДРСР, [PERSON] визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 184 КУпАП, на неї накладені адміністративні стягнення у виді штрафу. Відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2025 у справі № 381/119/25, яка перебуває у вільному доступі державної інформаційної системи ЄДРСР, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 06-23/6533 від 19.11.2025, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки він належно обґрунтований, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Також за підсумками розгляду справи суд встановив, що батьківські обов`язки стосовно дитини батьки не виконують. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення батьками від виховання своєї дитини, свідоме нехтування ними своїми обов`язками, за наявності винної поведінки. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою вагомі правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав ? це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. В цій справі суд достовірно встановив, що у спірних правовідносинах мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, рішення про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини з огляду на проведений судом ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, висновок органу опіки ґрунтується на достатній доказовій базі. З огляду на викладене суд вважає, що під час розгляду справи знайшли підтвердження обставини того, що відповідачі без поважних причин свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дитини, без поважних причин залишили її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідачів стосовно дитини є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов`язками. На думку суду, у спірних правовідносинах позбавлення відповідачів батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідачів на повагу до їхнього сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції. Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. З наведених вище обставин, суд вважає, що у спірних правовідносинах наявні підстави, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їхньої дитини і це сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини. Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині вимог. Водночас, суд роз`яснює, що, відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім цього, позивач у позові просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь законного представника дитини, аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом; кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] . Отже, відповідачі мають конституційний обов`язок утримувати свого малолітнього сина до досягнення ним повноліття. Суд бере до уваги, що аліменти - це платіж, спрямований на утримання дітей, і повинен бути достатнім для цього та співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дітей в коштах у розмірі, необхідному для їх життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, їх гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом рекомендованого розміру прожиткового мінімуму для дитини. При визначені розміру аліментів суд також враховує, що, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дітей, виходячи із принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, беручи до уваги передбачені ст. 182 СК України обставини, виходячи з принципу розумності та достатності забезпечення належного матеріального утримання дитини, враховуючи відсутність між сторонами домовленості щодо розміру участі обох батьків в утриманні дитини, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів є помірним для відповідачів, забезпечить права дитини на належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку і на збереження достойного рівня життя до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, суд враховує, що відповідно до рішень суду, які набрали законної сили та копії яких містяться у матеріалах справи, з [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох дітей, стосовно яких вона позбавлена батьківських прав. Відомості про наявність аліментних зобов`язань у [PERSON] у матеріалах справи відсутні. З огляду на вказане суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням результату вирішення цієї справи з відповідачів на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved