Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У жовтні 2024 року представник ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.06.2024 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір Позики №78937343. Умови договору відповідач не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 34 000,00 грн. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 34 000,00 грн., з яких: - 8 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 25 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором позики №78937343 в розмірі 34 000,00 грн. 19.06.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір № 101648244, на підставі чого відповідач отримав кредит. Умови договору відповідач не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 12 570,00 грн. 27.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27102023/1. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 27.10.2023 року до Договору факторингу №27102023/1 від 27.10.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 570,00 грн., з яких: - 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9 000,00 грн сума заборгованості за відсотками; - 570,00 грн. сума заборгованості за комісією. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №101648244 від 19.06.2023 року в розмірі 12570,00 грн. 24.06.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 5756196, на підставі чого відповідач отримав кредит. Умови договору відповідач не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 4 870,50 грн. 15.11.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 15-11/2023. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 15.11.2023 року до Договору факторингу №15-11/2023 від 15.11.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4870,50 грн., з яких: - 1 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 3 370,50 грн сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №5756196 від 24.06.2023 року в розмірі 4870,50 грн. 18.02.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 6801166, на підставі чого відповідач отримав кредит. Умови договору відповідач не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 4 186,50,00грн. 13.02.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13022024. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №13022024 від 13.02.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4 186,50 грн., з яких: - 1 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 2 686,50 грн сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №6801166 від 26.06.2023 в розмірі 4 186,50 грн. Враховуючи те, що відповідач всупереч умов надання кредиту, не повертає кредитні кошти, право вимоги щодо яких набуло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами та судові витрати. 05 листопада 2024 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда суддею Павелко І.Л. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження по справі. 04 березня 2025 року від представника відповідача Зачепіло З.Я. надійшов відзив, у якому зазначено наступне. По-перше, за договором № 78937343 позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 34 000,00 грн. Однак нарахована сума заборгованості, а саме заборгованість за відсотками у розмірі 25 500,00 грн, на думку представника відповідача, не підлягає задоволенню, оскільки строк кредитування за договором становить 30 днів. Водночас положення договору позики містять зобов`язання позичальника сплачувати проценти у підвищеному розмірі понад строк кредитування. Проте новий строк кредитування після 03.07.2023 року між сторонами не погоджувався та договором не передбачений, у зв`язку з чим, на думку відповідача, кредитодавець втратив право нараховувати проценти після спливу строку кредитування. Крім того, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який здійснено розрахунок. Також позивачем не надано до суду виписки з рахунку, якщо такий рахунок був відкритий на ім`я відповідача. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які б підтверджували суму наданого відповідачу кредитного ліміту, а також виписки за картковими рахунками та розрахунок заборгованості з моменту укладення кредитного договору, з якого можна було б встановити виконання відповідачем умов зобов`язань за вказаним кредитним договором. По-друге, щодо кредитного договору № 101648244 позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12 570,00 грн. Однак, на думку представника відповідача, сума заборгованості за процентами підлягає відмові у задоволенні з огляду на таке. 21.11.2023 року були внесені зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якими обмежено максимальний розмір денної процентної ставки до 1 % на день. Водночас відповідно до умов укладеного кредитного договору проценти на прострочену позику відповідачу нараховувалися у розмірі понад 1 % на день, а процентна ставка не була приведена у відповідність до змін законодавства, що, на думку представника відповідача, суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, позивач заявляє вимогу про стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту у розмірі 570,00 грн. Разом з тим зазначена комісія може включати плату за надання інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач запитує частіше ніж один раз на місяць. При цьому умова договору про споживчий кредит, укладеного після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач отримує один раз на місяць, є нікчемною. По-третє, щодо кредитного договору №5756196 позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4 870,50 грн., щодо суми заборгованості за процентами за користування позикою у розмірі 3 370,50 грн., варто зазначити наступне, що після спливу першого розрахункового періоду у межах всього подальшого строку позики, проценти за користування позикою нараховуються за основною процентною ставкою в розмірі 3,00% за кожен день користування позикою в межах строку позики, 21.11.2023 року були внесені зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якими обмежено максимальний розмір денної процентної ставки до 1 % на день. Водночас відповідно до умов укладеного кредитного договору проценти на прострочену позику відповідачу нараховувалися у розмірі понад 1 % на день, а процентна ставка не була приведена у відповідність до змін законодавства, що, на думку представника відповідача, суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». По-четверте, надання позивачем детальних розрахунків заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками ТОВ « ЄААПБ» - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір. По-п`яте, подана позовна заява не відповідає, вказаним вимогам ЦПК України вона не відповідає, зокрема, позивачем не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводились, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також, хочу зазначити, що матеріали справи не містять доказів (поштових квитанцій) направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. 04 березня 2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву. 11 березня 2025 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Всі нараховані відсотки, нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов укладених Договорів ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «МІЛОАН». Відповідно Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» п. 6.5 у разі неповернення/повернення не в повному обсязі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною) починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частиною) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частиною) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. Відповідно до кредитного договору № 101648244: п. 1.2. Сума (загальний розмір) кредиту становить 3000.00 гривен та п. 1.3. Кредит надається загальним строком на 105 днів; Проценти за користування кредитом плата за користування Позичальником кредитним коштами, яка нараховується Кредитодавцем щоденно на фактичний залишок заборгованості в межах строку кредитування, згідно п.1.5.2, п.1.5.3. цього Договору. Відповідно до кредитного договору № 5756196: п. 2.3.3. Сума позики: 1500 грн. 00 коп. та п. 2.3.4. Строк позики: загальний строк до «12» вересня 2023 року (80 днів). Відповідно до кредитного договору № 6801166: п. 1.3. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 1 500,00 гривень та п. 1.4. Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Також слід зазначити, що згідно Кредитних договорів, підписаних Відповідачем, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з Правилами надання коштів у позику, Відповідачем при укладенні договорів висловлено не було. 07 травня 2025 року розпорядженням №628 керівника апарату Фортечного районного суду міста Кропивницького було прийнято рішення про повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з поданням судді [PERSON] про відставку. 04 липня 2025 року ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження та без повідомлення сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково із наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2024 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір Позики №78937343. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників № 27 від 19.07.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 19315,00 грн., з яких: - 5500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 13815,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором позики №79478369в розмірі 19315,00 грн. 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21. Відповідно до Реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 34 000,00 грн., з яких: 8 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 25 500,00 грн. сума заборгованості за відсотками. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] отримав у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позику, суму якої вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредиторів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 8500,00 грн. Що стосується заборгованості по сплаті процентів у вищезазначеному кредитному договорі, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що відповідач у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», отримав позику, суму якої вчасно не повернув, а тому з нього на користь правонаступника кредиторів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути заборгованість за відсотками. Зважаючи на вказане, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позики, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 03.07.2023 року відповідно відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 лютого 2019 року в справі № 175/4753/15-ц. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник не виконав свої зобов`язання за договором позики № 78937343 від 03.06.2023 року, проте ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» продовжувало нараховувати проценти поза межами дії договору позики, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 8500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 2550,00 грн. сума заборгованості за відсотками за період з 03.06.2023 року по 03.07.2023 року, а всього кошти в розмірі 11 050,00 грн. 19.06.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено кредитний договір № 101648244, на підставі чого відповідач отримав кредит. Умови договору відповідач не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 12 570,00 грн. 27.10.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27102023/1. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 27.10.2023 року до Договору факторингу №27102023/1 від 27.10.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 570,00 грн., з яких: - 3 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9 000,00 грн сума заборгованості за відсотками; - 570,00 грн. сума заборгованості за комісією. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №101648244 від 19.06.2023 року в розмірі 12570,00 грн. 24.06.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 5756196, на підставі чого відповідач отримав кредит. Умови договору відповідач не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 4 870,50 грн. 15.11.2023 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 15-11/2023. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу від 15.11.2023 року до Договору факторингу №15-11/2023 від 15.11.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4870,50 грн., з яких: - 1 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 3 370,50 грн сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №5756196 від 24.06.2023 року в розмірі 4870,50 грн. 18.02.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 6801166, на підставі чого відповідач отримав кредит. Умови договору відповідач не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість на загальну суму 4 186,50,00грн. 13.02.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13022024. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №13022024 від 13.02.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 4 186,50 грн., з яких: - 1 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 2 686,50 грн сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №6801166 від 26.06.2023 в розмірі 4 186,50 грн. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За змістом ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронна форма представлення інформації - спосіб документування інформації, що означає створення, запис, передачу або збереження інформації у цифровій чи іншій нематеріальній формі за допомогою електронних, магнітних, електромагнітних, оптичних або інших засобів, здатних до відтворення, передачі чи зберігання інформації. Електронною формою представлення інформації вважається документування інформації, що дає змогу її відтворювати у візуальній формі, придатній для сприйняття людиною; електронне повідомлення - інформація, представлена в електронній формі, надана учасником відносин у сфері електронної комерції з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положеннями ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Частиною 3, 4 статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Отже, підпис [PERSON] договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором прирівнюється до його власноруч здійсненого підпису. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (чч. 1-3 ст. 207 ЦПК України). У чч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513, ст. 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 1055 ЦК України, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п.п. 2.2. Договору позики № 78937343 від 03.06.2023 року позика надається строком на 30 днів, тобто до 03.07.2023 року. Зважаючи на вказане, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії позики, є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 03.07.2023 року відповідно відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06 лютого 2019 року в справі № 175/4753/15-ц. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник не виконав свої зобов`язання за договором позики № 78937343 від 03.06.2023 року, проте ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» продовжувало нараховувати проценти поза межами дії договору позики, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 8500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 2550,00 грн. сума заборгованості за відсотками за період з 03.06.2023 року по 03.07.2023 року, а всього кошти в розмірі 11 050,00 грн. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за цими кредитними договорами у добровільному порядку відповідачем за час розгляду справи в суді не надано. Враховуючи, що до теперішнього часу [PERSON] свої зобов`язання за Договорами не виконала, заборгованість не сплатила, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 32 677, що складає 58,74% від загальної ціни позову (55 627,00 грн.), то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1778,64грн.

Outcome: partial