Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У листопаді 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк», Банк) звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВНОСТ155101713594688891 від 20 квітня 2024 року (далі кредитний договір), яка утворилась станом на 11 листопада 2025 року в сумі 59455,93 грн, з яких: 28934,16 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 26167,79 грн загальний залишок заборгованості за процентами, 4353,98 грн загальний залишок заборгованості за пенею. В обґрунтування позову АТ «А-Банк» посилається на те, що 20 квітня 2024 року [PERSON] , бувши клієнтом Банку, уклала кредитний договір №АВНОСТ155101713594688891, за умовами якого отримала кредит в сумі 30000 грн строком на 36 місяців, тобто до 19 квітня 2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 85% річних. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно з умовами кредитного договору. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 11 листопада 2025 року виникла заборгованість в сумі 59455,93 грн. , яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 05 січня 2026 року у цій справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, позовної заяви, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом за її зареєстрованим місцем проживання. Поштовий конверт повернувся на адресу суду 20.01.2026 з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат 16.01.2026 отримала відправлення. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 квітня 2024 року між АТ «А-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №АВНОСТ155101713594688891 шляхом підписання відповідачем Заяви про надання послуги «Швидка готівка», яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір (а.с. 8-9). Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с. 7), заява про надання послуги «Швидка готівка» №АВНОСТ155101713594688891 від 20 квітня 2024 року, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 9, зворот 10) підписані [PERSON] електронним підписом за допомогою відкритого ключа. Із заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВНОСТ155101713594688891 від 20 квітня 2024 року вбачається, що [PERSON] просить Банк надати їй кредит за послугою «Швидка готівка» в сумі 30000 грн на строк кредитування 36 місяців зі строком повернення по 19 квітня 2027 року включно, зі сплатою процентів у розмірі 85% на рік, розмір щомісячного платежу 2349,85 грн. , номер платіжної картки, на яку зараховується сума кредиту - 5169155128746201 , загальна сума кредиту до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків, комісії становить 84594,98 грн. Відповідно до меморіального ордера №TR.35879066.30528.65455 від 20 квітня 2024 року Банк видав [PERSON] кредит в сумі 30000 грн згідно з кредитним договором №АВНОСТ155101713594688891 від 20 квітня 2024 року (а.с. 13). Згідно із наданим Банком розрахунком заборгованості відповідача за договором кредиту вбачається, що [PERSON] будь-яких коштів на погашення кредиту згідно з графіком платежів не вносила, тим самим допустила прострочення чергових щомісячних платежів (а.с. 11, зворот 12). У зв`язку із неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань із повернення грошових коштів, станом на 11 листопада 2025 року її заборгованість за договором кредиту становить 59455,93 грн, з яких: 28934,16 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 26167,79 грн загальний залишок заборгованості за процентами, 4353,98 грн загальний залишок заборгованості за пенею. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Через частину першу статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). Внаслідок пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Сторони мають право укласти кредитний договір в електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Досліджені судом докази вказують на те, що АТ «А-Банк» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», заяву про надання послуги «Швидка готівка» від 20 квітня 2024 року, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які становлять кредитний договір, електронним підписом за допомогою відкритого ключа. При укладанні кредитного договору відповідач вчиненила ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що своєю чергою підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. [PERSON] була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору, отримала грошові кошти в сумі 30000 грн на вказану нею у Заяві про надання послуги «Швидка готівка» від 20 квітня 2024 року банківську картку, однак не виконує грошове зобов`язання з повернення кредитних коштів, допустила прострочення чергових платежів, а тому заборгованість по договору кредиту підлягає стягненню за рішенням суду. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» підлягає стягненню заборгованість, яка утворилась станом на 11 листопада 2025 року в сумі 55101,95 грн, з яких: 28934,16 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 26167,79 грн загальний залишок заборгованості за процентами. Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «А-Банк» просило також стягнути з [PERSON] на свою користь 4353,98 грн заборгованості за пенею. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У п. 12 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» від 20 квітня 2024 року сторони передбачили, що у випадку порушення [PERSON] зобов`язань із погашення заборгованості, вона сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути понад 15% суми простроченого платежу. Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки пеня за кредитним договором в розмірі 4353,98 грн нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь АТ «А-Банк». З огляду на викладене, з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 20 квітня 2024 року, яка утворилась станом на 11 листопада 2025 року в розмірі 55101,95 грн, з яких: 28934,16 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 26167,79 грн загальний залишок заборгованості за процентами. У стягненні пені в розмірі 4353,98 грн слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 59455,93 грн, а задоволено на суму 55101,95 грн, тобто на 92,68% (55101,95 х 100 : 59455,93). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2245,08 грн. (2422,40 грн х 92,68%) судового збору.

Outcome: partial