Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ « Новий Колектор» (по тексту позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] (по тексту відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.08.2020 між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачкою укладено кредитний договір № 13.08.2020-100000148. Строк користування кредитом за умовою "Короткий кредит": 14 календарних днів з дати отримання; строк користування кредитом за умовою "Довгий кредит": 28 календарних днів з дати отримання; проценти за умовою "Короткий кредит": 1960,00 грн, що становить 28 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); проценти за умовою "Довгий кредит": 4900,00 грн, що становить 70 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); графік платежів за умовою "Короткий кредит": сума кредиту 7000,00 грн та проценти 1960,00 грн сплачуються до 26.08.2020 включно; графік платежів за умовою "Довгий кредит": сума кредиту 7000,00 грн та проценти 4900,00 грн сплачуються до 09.09.2020 включно. Між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ "Новий Колектор" укладено договір факторингу № СЦ-280325-15 від 28.03.2025. На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 13.08.2020- 100000148 від 13.08.2020 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів. Позивач вказує, що відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконувала, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість, яка станом на 23.12.2025 становить 11900,00 грн та складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 7000,00 грн та за відсотками у розмірі 4900,00 грн . На підставі викладеного позивач просить суд стягнути із відповідачки прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 11900,00 грн, а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 30.12.2025 представник позивача Линник В.К. в інтересах ТОВ «Новий Колектор» через систему «Електронний Суд» скерувала до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.02.2026 здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. У судові засідання відповідачка не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, однак конверти з поштовою кореспонденцією повернулися до суду без вручення, з підстав відсутності адресата. За приписами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судом вживалися вимоги закону щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Застосовані норми права . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Статтею ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд установив, що 13.08.2020 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою укладений кредитний договір № 13.08.20204-100000148 шляхом підписання відповідачкою заявки кредитного договору (а.с. 6), пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (а.с. 10-12) . ТОВ «Споживчий центр» підтвердив укладення кредитного договору № 13.08.20204-100000148 з відповідачкою на наступних умовах: строк користування кредитом за умовою "Короткий кредит": 14 календарних днів з дати отримання; строк користування кредитом за умовою "Довгий кредит": 28 календарних днів з дати отримання; проценти за умовою "Короткий кредит": 1960,00 грн, що становить 28 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); проценти за умовою "Довгий кредит": 4900,00 грн, що становить 70 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка); графік платежів за умовою "Короткий кредит": сума кредиту 7000,00 грн та проценти 1960,00 грн сплачуються до 26.08.2020 включно; графік платежів за умовою "Довгий кредит": сума кредиту 7000,00 грн та проценти 4900,00 грн сплачуються до 09.09.2020 включно (а.с. 9). Відповідно до копії чеку про електронний перерахунок коштів ТОВ «Споживчий центр» 13.08.2020 о 07:51 на номер картки [NUMBER] перерахував грошові кошти у розмірі 7000,00 грн за договором № 13.08.2020-100000148 (а.с. 13). Щодо набуття позивачем права вимоги за кредитними договорами суд зазначає таке. 28.03.2025 було укладено договір факторингу № СЦ-280325-15 відповідно до якого ТОВ «Споживчий центр» відступило на користь ТОВ « Новий Колектор» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 13.08.2020-100000148 від 13.08.2020 (а.с. 14-17). Вказане також підтверджується переліком № 1 до вказаного договору (а.с. 19-20). Таким чином, ТОВ « Новий Колектор» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 13.08.2020-100000148 від 13.08.2020 . Відповідно до наданої позивачем довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 13.08.2020-100000148 від 13.08.2020 , станом на 29.10.2025, заборгованість відповідачки становить 11900,00 грн та складається із основного боргу у розмірі 7000,00 грн та відсотків у розмірі 4900,00 грн (а.с. 25). Висновки суду. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши надані позивачем докази суд дійшов висновку, що відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, не повернула позивачу грошові кошти та проценти за користування кредитними коштами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути із відповідачки на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн (а.с. 5).

Outcome: approved