Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У січні 2026 року заявник звернувся до суду із заявою, у якій просив зобов`язати Акціонерне товариство "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (УКРАЇНА, 01011, місто Київ, вул. Алмазова Генерала, будинок 4А) розкрити та надати Головному управлінню ДПС у Донецькій області інформацію, що містить банківську таємницю відносно ПП-ФО [PERSON] шляхом надання роздруківки про рух грошових коштів (список операцій) по наступним рахункам: [NUMBER] з 21.07.2025 по 18.09.2025 [NUMBER] з 14.11.2024 по 18.09.2025 [NUMBER] з 26.01.2024 по 18.09.2025 [NUMBER] з 09.02.2024 по 18.09.2025 [NUMBER] з 01.04.2019 по 18.09.2025 [NUMBER] з 01.04.2019 по 15.08.2019 [NUMBER] з 01.04.2019 по 23.08.2019 [NUMBER] з 01.04.2019 по 30.01.2024 [NUMBER] з 01.04.2019 по 23.04.2021 [NUMBER] з 01.04.2019 по 28.08.2019 [NUMBER] з 01.04.2019 по 28.09.2020 [NUMBER] з 01.04.2019 по 15.11.2024 [NUMBER] з 29.09.2020 по 01.10.2021 [NUMBER] з 07.07.2020 по 13.03.2024 з вказівкою дати, часу, виду операції. Мотивуючи подану заяву, представник вказує, що з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності виникла необхідність у зверненні до суду з даною заявою. Ухвалою судді від 29.01.2026 у справі відкрито провадження. Представник заявника з`явилася до суду та подала заяву про проведення судового засідання без фіксації технічними засобами та задовольнити заяву про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце проведення якого повідомлялися належним чином, про причини неявки до суду не повідомлено. За приписами частини 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, та оцінивши у сукупності, вважаючи за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника банку, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З наданих матеріалів судом встановлено, що працівниками управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Донецькій області, у зв`язку з надходженням до Головного управління ДПС у Донецькій області, відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 18.09.2025 № 200270060008016134 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем за його рішенням [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з 16.12.2025 проводиться документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2019 по 18.09.2025, своєчасності та правильності нарахування, сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2011 по 18.09.2025. Копія наказу Головного управління ДПС у Донецькій області від 27.10.2025 № 257-п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та повідомлення від 27.10.2025 № 153/05-99-24-06-04 направлені платнику податків - фізичній особі [PERSON] за податковою адресою листом від 27.10.2025 № 5573/ Ж12/05-99-24-06-11 з рекомендованим повідомленням про вручення, відповідно до вимог статті 42 Податкового кодексу України, та були отримані 04.11.2025. У порушення підпунктів 16.1.2, 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44, пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2, статті 85 Податкового кодексу України ПП-ФО [PERSON] не надані до перевірки первинні документи, пов`язані із здійсненням господарської діяльності, а саме, але не виключно: господарські угоди (договори, контракти) з покупцями та постачальниками, документи на придбання та продаж товарів (робіт, послуг): видаткові накладні, акти виконаних робіт (наданих послуг), рахунки, платіжні доручення, первинні банківські документи про рух коштів по рахункам, відкритих в банківських установах (АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК"), книгу обліку доходів, документи про наявність та використання рухомого та нерухомого майна у господарській діяльності. При цьому, відповідно до даних ІКС ДПС України «Податковий блок» ПП-ФО [PERSON] має наступні банківські рахунки, відкриті в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" (УКРАЇНА, 01011, місто Київ, вул. Алмазова Генерала, будинок 4А), (додаток 1). Відповідно до статті 16 Податкового Кодексу України платник податків зобов`язаний: - ...вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; - подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; - сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи; - подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством. Відповідно до підпунктів 191.1.1, 191.1.2, 191.1.8, 191.1.35, 191.1.40 пункту 191.1 статті 191 Податкового Кодексу, контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; забезпечують достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; вживають заходів до виявлення, аналізу та перевірки фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, щодо відповідності законодавству;організовують збір податкової інформації та вносять її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Відповідно до пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії). Пунктом 521 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVI^-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. (дію пункту 522 підрозділу 10 розділу XX зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану згідно із Законом України від 15.03.2022 р. N2120-IX). Пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. З матеріаплів справи вбачається, що ПП-ФО [PERSON] встановлено наступні порушення: 1) підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України: не ведення обліку доходів від провадження господарської діяльності, у періоді з 01.04.2019 по 30.06.2025 у книзі обліку доходів, а саме для перевірки не надана книга обліку доходів; 2) підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 177.10 статті 177.10 Податкового кодексу України: не ведення обліку доходів і витрат при провадженні господарської діяльності, у період з 01.07.2019 по 18.09.2025 у книзі обліку доходів та витрат, а саме для перевірки не надана книга обліку доходів і витрат; 3) підпункту 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України: для проведення документальної позапланової перевірки не надані первинні документи, пов`язані із здійсненням господарської діяльності, а саме: документи на придбання та продаж товарів (робіт, послуг): договори (контракти), видаткові накладні, акти виконаних робіт (наданих послуг), рахунки, чеки, платіжні доручення, тощо; первинні банківські документи про рух коштів по рахункам, відкритим в АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК", книгу обліку доходів; книги обліку доходів та витрат, документи про наявність офісних, виробничих, складських, торгівельних приміщень (зокрема відповідні документи, на підставі яких приміщення перебувають у власності (оренді), іншу інформацію, що характеризує можливість їх використання у власній господарській діяльності); інші документи, пов`язані із здійсненням господарської діяльності. Таким чином, на підставі вищевикладеного, встановлено порушення податкового законодавства ПП-ФО [PERSON] в частині ненадання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), в тому числі ненадання документів, що підтверджують рух коштів по розрахунковим рахункам, відкритим в банківських установах та не сплати податків та зборів до бюджету. Для встановлення проведення господарських операцій ПП-ФО [PERSON] у повному обсязі, необхідна наявна банківська інформація та копії документів щодо руху грошових коштів по банківським рахункам ПП-ФО [PERSON] за період з 01.04.2019 по 18.09.2025. Згідно з підпунктом 20.1.5 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання, інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Відповідно до пункту 73.4 статті 73 Податкового кодексу України, інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду. Відповідно до ст. 347 ЦПК України, заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу. Згідно із ст. 348 ЦПК України, у заяві до суду про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи має бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; ім`я (найменування) заявника та особи, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, їх місце проживання або місцезнаходження, а також ім`я представника заявника, коли заява подається представником; найменування та місцезнаходження банку, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання. Відповідно до ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність». Частинами 1-3 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово- економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації; інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського та валютного нагляду, становить банківську таємницю. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки зобов`язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, за рішенням суду. Порядок та обсяги розкриття Національним банком та банками інформації, яка містить банківську таємницю, визначаються Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, які затверджені Постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267 (далі - Правила НБУ № 267). Згідно з п. 1 гл. 3 Правил НБУ № 267, банк розкриває інформацію, що становить банківську таємницю, на письмовий запит власника або з його письмового дозволу в обсязі, визначеному в такому письмовому запиті або дозволі. Пунктом 11 цих Правил визначено, що банк у разі надходження до нього запиту про надання інформації, що становить банківську таємницю, зобов`язаний розкрити цю інформацію або дати мотивовану відповідь про неможливість надання відповідної інформації протягом 10 робочих днів із дня отримання вимоги, якщо інші строки не встановлені законодавством України. Згідно з п. 14 Правил, за запитом уповноважених державних органів та осіб, визначених у Законі про банки, надають у паперовому або електронному вигляді згідно з вимогами, викладеними в додатку до цих Правил, інформацію щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, серед яких, операції без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи-підприємця про: наявність рахунків; номери рахунків; інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів; залишок коштів на рахунках; операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки; призначення платежу; ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, власне ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків України; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ); номер рахунку контрагента; інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів контрагента; єдиний ідентифікатор Національного банку України (далі - код ГО НБУ) надавача платіжних послуг контрагента; найменування надавача платіжних послуг контрагента. З огляду на встановлені обставини та мету отримання охоронюваної законом інформації, що міститься у банківській установі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про розкриття такої інформації, враховуючи, що інформація, яка містить банківську таємницю, запитується з метою проведення перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів до державного бюджету суб`єктом господарської діяльності. У відповідності до частини 3 статті 350 та пункту 6 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved