Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У листопаді 2025 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позов обґрунтовувала тим, що з 15 жовтня 2021 року вона перебувала з [PERSON] у шлюбі, який заочним рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 19 серпня 2024 року розірвано. У цьому шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Позивач зазначала, що син зареєстрований та проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні сина; матеріальної допомоги на утримання сина не надає; відповідач є працездатною особою та перебуває наразі на військовій службі. Посилаючись на зазначене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, і до досягнення сином повноліття. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської територіальної громади - в реєстрі Кропивницької міської територіальної громади громадянин [PERSON] , [INFO] , значиться знятим із зареєстрованого місця проживання з 11 липня 2019 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 27 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначена на 18 лютого 2026 року о 09 год 30 хв. 18 лютого 2026 року розгляд справи відкладено до 09 години 30 хвилин 5 березня 2026 року у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі неявки відповідача щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, направлені йому судові повістки повернулася до суду не врученими з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, шляхом розміщення оголошення про виклик особи на офіційному веб-сайті Рокитнянського районного суду Київської області [PERSON] було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи (частина перша статті 280 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Стислий виклад позиції інших учасників справи Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що з 15 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який заочним рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 19 серпня 2024 року розірвано. У цьому шлюбі [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З довідки Рокитнянської селищної ради (с. Савинці) від 29 листопада 2021 року № 357 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована на [ADDRESS] . Відповідно до довідки Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області (старостинський округ № 10) від 9 жовтня 2025 року № 170, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований на [ADDRESS] та знаходиться на утриманні [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина 3 статті 51 Конституції України). Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до вимог частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (частина 1 статті 191 СК України). Таким чином, аналізуючи викладене та те, що відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву, доказів про неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та відомостей про його доходи. Беручи до уваги положення статей 182 Сімейного кодексу України, прожитковий мінімум передбачений Законом України «Про Державний бюджет України» та обставини справи, суд дійшов до висновку, що задля забезпечення гармонійного розвитку дитини позов підлягає задоволенню. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. З урахуванням зазначеного, враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 18 листопада 2025 року і до досягнення сином повноліття. Відповідно до частини 1 статті 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, в сумі 1 211,20 грн, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved