Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 17 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (ТОВ "Авентус Україна") та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про споживжий кредит №2934870, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано позичальником електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 5000 грн. строком на 30 календарних днів, зі сплатою відсотків 1,90% за кожен день користування кредитом, дата повернення кредиту - 17.10.2020. Вказує, що ТОВ «Авентус Україна» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Станом на 21.04.2021 прострочена заборгованість за кредитом становить 16400 коп., з яких: 5000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 11400 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. 21.04.2021ТОВ «Авентус Україна» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал» (далі ТОВ ФК «Кредит-Капітал») на підставі договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21052021 від 21.042021. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 11400 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп, 8000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення заборгованості по тіло кредиту, у задовленні решти позовних вимог просив відмовити у зв`язку з тим, що він є військовослужбовцем, учасником бойових дій, у підтвердження чого надав докази про перебування на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають до задоволення частково. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що 17.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2934870, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 5000 грн. строком на 30 днів, дата повернення кередиту - 17.10.2020, проценти за користування кредитом, які нараховуються за стандартною ставкою 1,90 % за кожний день строку користування кредитом. Відповідно до пункту 2.1. договору кредит надано позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту Згідно із довідкою ТОВ «Авентус Україна» про ідентифікацію відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Авентус Україна», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував, підписавши 17.09.2020 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, направленого на номер телефону, договір про споживчий кредит. Свої зобов`язання за договором ТОВ "Авентус Україна" виконало належним чином, перерахувавши на картковий рахунок позичальника [PERSON] кредитні кошти в сумі 5000 грн. та надало можливість користуватися і розпоряджатися ними, що підтверджується довідкою ТОВ «Авентус Україна» №6511-ВП від 16.12.2025, повідомленням АТ КБ «Приватбанк» від 29.01.2026. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2934870 від 17.09.2020 заборгованість відповідача перед позивачем становить 16400 грн., з яких: 5000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 11400 грн. - прострочена заборгованості за відсотками. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Встанволено, що 21.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021 відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Авентус Україна», в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 2934870 від 17.09.2020, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21.04.2020 від 21.04.2021, в якому зазначено наявність заборгованості в сумі 16400 грн. 00, з яких: 5000,00 грн. - прострочена [PERSON] заборгованість за тілом кредиту, 11400 грн. - прострочена заборгованості за відсотками. Із матеріалів справи встановлено, що представником позивача на адресу відповідача направлялася досудова вимога (претензія) №20654606 від 12.01.2026 щодо сплати вказаної заборгованості, однак заборгованість у добровільному порядку не погашена. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд дійшов висновку, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання за кредитним договором №2934870 від 17.09.2020 ні перед первісним кредитором, ні перед факторами не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув. Доказів пртилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Також встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , є учасником бойових дій, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] від 13.02.2026 №663, посвідченням серії [NUMBER] від 26.04.2018. Частиною 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково та з відповідача, як з військовослужбовця, який бере участь під час дії оосбливого періоду у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, підлягає до стягнення лише заборгованість за тілом кредиту за вказаним кредитним договором, що становить 5000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2662 грн. 40 коп. , витрати на правничу допомогу 8000 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, (5000 х 100) : 16400 = 30,49%, тобто позов задоволено на 30,94%. При визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 2662 грн. 40 коп. х 30,49 % = 811,76 грн., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 811 грн. 76 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2439 грн. 20 коп. (8000 грн. х 30,49%). На підставі викладеного та

Outcome: partial