Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

30.12.2025 позивач ТОВ «Сучасний факторинг» звернулося до Холодногірського районного суду м. Харкова з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ТОВ «Сучасний факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого сума кредиту становить 35068,71 грн. між сторонами погоджено умови кредитування. Позивачем взяті на себе зобов`язання виконано, проте відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, не повернула кредит. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 40632,00 грн, з яких 20457,20 грн тіло кредиту та 20174,80 грн комісія. При цьому, позивач зазначає, що [PERSON] частково здійснено сплату за кредитом на загальну суму 20916,20 грн. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір 2422,40 грн та витрати на правову допомогу 10000 грн. 05.01.2026 ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова вказану справу направлено до Шевченківського районного суду м. Харова за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2026 вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В. 10.02.2026 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Вирішено здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній формі (паперовій та електронній). Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14.03.2021 [PERSON] заповнила та підписала заяву на отримання споживчого кредиту, якою просила ТОВ «Сучасний факторинг» надати їй споживчий кредит на оплату товару та страхового платежу. У вказаній заяві [PERSON] зазначено персональні дані, а також повідомлено про товар, який вона має намір придбати за рахунок кредитних коштів. 14.03.2021між ТОВ «Сучасник факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір №10210981792. Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язався надати кредит покупцю, а покупець зобов`язався повернути кредит та внести плату за користування кредитом у розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Згідно з п. 3.1 договору назва кредитного продукту розстрочка 6-24. Вартість товару складає 29197.80 грн (п. 3.2 договору). П. 3.3 та п. 3.4договору між сторонами погоджено, що перший внесок за товар складає 500 грн та сплачується покупцем в момент придбання товару. Вартість послуги, що придбавається за рахунок кредитних коштів складає 6370,91 грн. Сума кредиту становить 35068,71 грн (п. 3.6 договору). Згідно з п. 3.7 договору строк кредиту становить 24 календарних місяці. Відповідно до п. 3.8 договору плата за користування кредитом складає: річних відсотків 0,01% від суми кредиту. Реальна річна процента ставка встановлюється на рівні 49,43% річних від загальної вартості. Щомісячна комісія за управління кредитом 4,5% від суми кредиту. Розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 1461,27 грн з моменту укладення договору до 14.09.2021. З 15.09.2021 розмір щомісячного платежу становить 3093,36 грн. Розмір останнього платежу може відрізнятися від розміру попередніх платежів (п. 3.9 договору). Згідно з п. 3.11 договору сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг 63476,16 грн. Додатком №1 до кредитного договору між сторонами погоджено графік платежів та основні умови кредитування. Окрім того, 14.03.2021 [PERSON] підписала договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування фінансового ризику №10210981792 від 14.03.2021. Відповідно до п. 5 договору страхування договір страхування набирає чинності та моменту, вказаного як початок строку дії договору, але не раніше 00-00 год. дня наступного за днем надходження страхового платежу у повному розмірі на поточний рахунок страховика. Умовами п. 6 договору страхування визначено, зо страхова сума за договором 35068,71 грн, загальна страхова премія 6370,91 грн, загальний страховий тариф 22.2% Заяву на отримання кредиту, договір кредиту та графік платежів, договір добровільного страхування підписано [PERSON] власноруч. Відповідно до рахунку фактури №ФТ2-0160-6324796 від 14.03.2021 ТОВ «Сав дістрибтюшн», магазин «Фокстрот» надало надало переліком товарів та їх вартість, що підлягає оплаті. Так, у вказаному рахунку фактурі найменування товару у кількості шість та вартістю 29197,80 грн. Згідно з видатковою накладною [PERSON] отримала товар від ТОВ «Сав дістрибтюшн» у кількості шість та загальною вартістю 29197,80 грн. Відповідно до чеку здійснено плату у загальній сумі 29197,80 грн. З наданої позивачем виписки по рахунку за кредитним договором, яка фактично є розрахунком заборгованості, вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] за кредитом становить 40632,00 грн, з яких тіло кредиту 20457,20 грн, комісія 20174,80 грн. Окрім того, у розрахунку відображено, що [PERSON] здійснювалася сплата за кредитом. так, 14.04.2021 внесла плату у розмірі 1461,28, 14.05.2021 -1461,13 грн, 14.06.2021 -1461,27 грн, 16.08.2021 1461,27 грн, 14.09.2021 1461,27 грн, 14.10.201- 1461,27 грн, 15.11.2021 3039,36 грн, 14.12.2021 3039,36 грн, 14.02.2022 6070 грн. Загальна сума здійснених оплат становить 20916,20 грн. За змістом ч.1ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ч. 1 ст.1048 та ч. 1ст.1054 ЦК України передбачають, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц). Сторонами було погоджено, що відсотки за користування кредитом становлять 49,43% річних від загальної суми кредиту. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем здійснено нарахування відсотків у сумі 20174,80 грн, які підлягають стягненню відповідача, оскільки вказаний розрахунок відповідає умовам договору, підписаного [PERSON] . При цьому, суд зазначає, що у позовній заяві вказано, що сума у розмірі 20174,80 грн є комісією, проте з розрахунку заборгованості вбачається, що комісія за обслуговування кредиту (управління кредитом) позивачем не нараховувалася, проте у графі відсоток за кредитом зазначено суму у розмірі 26479, 49 грн. Отже, зазначена комісія фактично є відсотками, які підлягають стягненню. Окрім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] була здійснена плата за кредитом на загальну суму 20916 грн, яка врахована позивачем при складанні розрахунку заборгованості. Що стосується витрат на правову допомогу. У позовній заяві ТОВ «Сучасний факторинг» просив стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу: у розмірі 10000 грн. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підставі п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За нормами ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137ЦПК України). Нормою ч. 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial