Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Бойко-Марусенко Т.С., звернувся до суду з позовною заявою вказуючи, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який уклали 20.10.2017 року. Шлюб зареєстровано у виконавчому комітеті Тарасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис № 2. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне проживання і збереження сім`ї стали неможливими, так як у них з відповідачкою різні характери, погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. На даний час вони припинили шлюбні відносини та не проживають однією сім`єю. Примирення з відповідачкою не можливе. Просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 16.02.2026 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачка у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 18.02.2026р. від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримують та просять задовольнити його у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, надала суду письмову заяву 04.03.2026р., в якій вказала, що позов визнає та просить суд його задовольнити. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність нез`явившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши клопотання представника позивача та відповідачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 20.10.2017 року у виконавчому комітеті Тарасівської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис № 2. Згідно копії Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та матеріалів справи місцем реєстрації позивача зазначено: [ADDRESS] , адреса проживання: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей відділу «ЦНАП» Кам`янецької селищної ради від 12.02.2026р. №06-19/73 місцем реєстрації відповідачки зазначено: [ADDRESS] . Позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначені підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Також ч.2 передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У матеріалах справи відсутня інформацію від відповідачки, щодо зміни свого прізвища. Відповідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає доведеними доводи позивача, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, а тому враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує проти цього, про примирення не заявляють, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому його права підлягають судовому захисту, в зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати, а позов задовольнити. Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатив позивач при подачі позову слід зазначити наступне. Так, відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно положень ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи, що позивач при зверненні до суду поніс судові витрати, а саме сплатив судовий збір у вірному розмірі 1331,20 грн., а відповідачка до початку розгляду справи по суті позов визнала, в зв`язку з чим його позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним при подані позову судового збору в сумі 665,60 грн, а решту суми судового збору в розмірі 665,60 грн. слід стягнути з відповідачки на його користь.

Outcome: approved