Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У провадження суду надійшла позовна заява [PERSON] , подана в її інтересах представником - адвокатом Зизич Наталією Юріївною, до [PERSON] про розірвання шлюбу, та залишення дитини проживати разом із матір`ю, у якій позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 09 травня 2024 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №270, та залишити сина, [PERSON] [INFO] після розірвання шлюбу проживати разом із матір`ю. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 09 травня 2024 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Ще до моменту реєстрації шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом виданим Чеською Республікою. Сімейне життя подружжя не склалося. Кожен має протилежні погляди на шлюб. Відповідач не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову відносин. Почуття любові між ними втрачено. Майнові спори відсутні. Позивач зазначає про існування між сторонами домовленості стосовно залишення проживання дитини разом із матір`ю. Враховуючи викладене, подальше збереження шлюбу є недоцільним, а тому позивач наполягає на його розірванні. Ухвалою суду було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце його проведення, її представник - адвокат Зизич Н.Ю. просила проводити розгляд даної справи за їх відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також шляхом направлення судових повісток за адресою фактичного місця проживання, зазначеного позивачем у позовній заяві. Враховуючи факт неявки в судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 09 травня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №270, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , від 09 травня 2024 року (а.с. 10). Позивачем надано копію свідоцтва про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , виданого 20 жовтня 2022 року органом реєстрації актів цивільного стану Чеської Республіки - муніципалітетом міста Пршеров (мовою оригіналу Magistrбt mмsta Pшerova, Иeskб republika) актовий запис № 98, с. 273, порядковий № 507, за підписом уповноваженої посадової особи Анети Лейткепової (Aneta Leitkepova ) (а.с. 3), де батьком зазначено [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Вугледар. Сімейне життя позивача та відповідача не склалось, сторони мають різні погляди на сімейні відносини та обов`язки, кожен живе окремим життям. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, відповідно до статті 16 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок», ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а отже шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відносно позовної вимоги залишити сина, [PERSON] [INFO] після розірвання шлюбу проживати разом із матір`ю, суд виходить з наступного. Згідно ч. 4, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. На момент розгляду справи суд з жодних відкритих відомостей, або матеріалів справи, не вбачає наявності між батьками спору щодо місця проживання дитини, такий позов ані позивач, ані відповідач не пред`являли. Також згідно поданої позивачем довідки ЦНАП у Закарпатській області, [PERSON] [INFO] проживає разом із матір`ю - [PERSON] (а.с. 6). Такі обставини не спростовані відповідачем під час розгляду справи, відповідно суд дійшов висновку про задоволення позову в частині вимоги залишити сина [PERSON] [INFO] проживати разом із матір`ю - [PERSON] . При цьому суд звертає увагу сторін, що залишення дитини проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки, як встановлено, після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилася проживати разом з матір`ю. Судове рішення про залишення проживання дитини разом із матір`ю не перешкоджає розгляду спору про визначення місця проживання дитини та не носить преюдиційного характеру. При цьому матеріали справи не містять даних про те, що залишення проживання дитини разом з матір`ю на даний час суперечить будь-яким інтересам сторін або дитини. Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 110 - 112, 141 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved