Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] 05.02.2026 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 06.02.2026 року за вх. № 884, в якій просить ухвалити рішення про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] у с. Жупани Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області, право власності на 1/3 частину об`єкта нерухомого майна житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1), загальною площею 65,5 кв. м., житловою площею 44,9 кв. м., допоміжною площею 20,6 кв. м., з верандою «а», та приналежними до нього господарськими будівлями шістьма сараями (позначені у технічній документації літерами Б, В, Г, Д, Є, З), літньою кухнею (позначена у технічній документації літерою Е) з підвалом «е», верандою «е1», сходами «е2», колодязем (позначений у технічній документації літерою К), та господарськими спорудами огорожею № 1, воротами № 2, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо стягнення на свою користь з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах судових витрат у справі, котрі полягають у справлянні судового збору у розмірі 1 331 грн. 20 коп., позивачка [PERSON] не порушує. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] ус. Жупани Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області у віці 78 років помер батько сторін у справі [PERSON] , який за життя не розпорядився усіма своїми правами й обов`язками на випадок смерті. Отож, після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина за законом, у тому числі й на належне йому право на спірне домоволодіння. Сторони у справі є єдиними спадкоємцями за законом усіх прав та обов`язків, котрі залишились після смерті спадкодавця [PERSON] , у тому числі й на спірне домоволодіння, при цьому вони усі прийняли спадщину та не відмовилися від неї, а інших спадкоємців, які б прийняли таку спадщину, немає. Проте оформити відповідне право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] на відповідну частину спірного домоволодіння позивачка [PERSON] не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на цей об`єкт нерухомого майна. З огляду на вказане, отримавши 02.09.2024 року відмову державного нотаріуса Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у вчиненні нотаріальної дії, пов`язаної із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] на частину спірного домоволодіння, позивачка [PERSON] змушена була звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. При цьому, обоє відповідачів на даному етапі за захистом своїх спадкових прав після смерті спадкодавця [PERSON] на іншу частину спірного домоволодіння, до суду не зверталися. Відповідач 1 [PERSON] відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього та до відповідача 2 [PERSON] про визнання права власності на частину об`єкта нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подав. Однак зазначений відповідач у своїй поданій на адресу суду письмовій заяві про проведення підготовчого засідання за його відсутності, одночасно зазначив про те, що викладені позивачкою [PERSON] у своїй позовній заяві обставини не оспорює, а позов визнає. Зазначений відповідач вказав також про обізнаність із наслідками визнання позову. Відповідач 2 [PERSON] відзиву на позовну заяву [PERSON] до відповідача 1 [PERSON] та до нього про визнання права власності на частину об`єкта нерухомого майна у порядку спадкування за законом, у запропоновані судом строки та порядку не подав. Однак зазначений відповідач у своїй поданій на адресу суду письмовій заяві про проведення підготовчого засідання за його відсутності, одночасно зазначив про те, що викладені позивачкою [PERSON] у своїй позовній заяві обставини не оспорює, а позов визнає. Зазначений відповідач вказав також про обізнаність із наслідками визнання позову. Заяви та клопотання учасників справи. Відповідач 1 [PERSON] 03.03.2026 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області заяву про визнання позову, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 04.03.2026 року за вх. № 1567, в якій одночасно просив проводити підготовче засідання у цій справі за його відсутності, обізнаний із наслідками визнання ним позову та можливості ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог у підготовчому засіданні. Відповідач 2 [PERSON] 03.03.2026 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області заяву про визнання позову, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 04.03.2026 року за вх. № 1588, в якій одночасно просив проводити підготовче засідання у цій справі за його відсутності, обізнаний із наслідками визнання ним позову та можливості ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог у підготовчому засіданні. Позивачка [PERSON] , у порядку представництва, котре згідно ордеру на надання правничої допомоги здійснює адвокатка Павкович О.В., 10.03.2026 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 1751, про проведення підготовчого засідання у цій справі за її відсутності та відсутності її представниці адвокатки Павкович О.В., одночасно клопотала про ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог у підготовчому засіданні. Інших заяв та/чи клопотань від сторін у цій справі до Сколівського районного суду Львівської області не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки обома відповідачами у позовній заяві вказані фізичні особа, які не мають статусу підприємців, то суддею, на виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, невідкладно було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) таких фізичних осіб відповідачів [PERSON] , [PERSON] .. Так, згідно сформованої з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 2317653 від 09.02.2026 року, відповідач 1 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Своєю чергою, згідно сформованої з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 2317734 від 09.02.2026 року, відповідач 2 [PERSON] також зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 09.02.2026 року, після отримання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування відповідачів [PERSON] та [PERSON] , які не мають статусу підприємців, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 10.03.2026 року, 14:00 год.. Витребувано від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належно засвідчену копію спадкової справи № 167/2024, заведеної 05.07.2024 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Жупани Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області. Від Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 20.02.2026 року на відповідну ухвалу у частині витребування доказів засобами поштового зв`язку до Сколівського районного суду Львівської області надійшла належно засвідчена копія спадкової справи № 167/2024, заведеної 05.07.2024 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у с. Жупани Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області, разом із супровідним листом, що був зареєстрований у діловодстві за вх. № 1274. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного у ній підготовчого засідання. Судом також було задоволено заяви усіх сторін про проведення підготовчого засідання за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 200, ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у підготовче засідання усіх учасників справи, суд не вбачав перешкод для здійснення розгляду цієї справи у підготовчому засіданні за відсутності сторін у справі й ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Усі заяви сторін у цій справі були вирішені Сколівським районним судом Львівської області у встановленому порядку. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своєю чергою, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи у підготовчому засіданні порушення прав позивачки [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, зокрема щодо спадкування, та причетність до порушення таких її прав відповідачів [PERSON] , [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Сторонами у цій справі у позовній заяві та у заяві про визнання позову визнаються, а, отже, в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, згідно з котрими вони є між собою рідними сестрою та братами, а їх батьком є [PERSON] , й суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання сторонами у справі. Судом встановлено, що батько сторін у справі [PERSON] , після смерті якого позивачка [PERSON] має намір оформити спадщину за законом, помер [INFO] у віці 78 років у с. Жупани Сколівського(тепер Стрийського) району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть на бланку серії [NUMBER] , виданим Жупанівською сільською радою Сколівського району Львівської області у відповідності до актового запису про смерть за № 10 від 16.08.2018 року (копія міститься у справі, а. с. 8). За життя спадкодавець [PERSON] відповідного розпорядження щодо належних йому прав й обов`язків на випадок своєї смерті не зробив, заповіту за місцем постійного проживання у с. Жупани Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області не складав, що стверджується довідкою Жупанського старостинського округу № 3 Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 29.01.2026 року за вих. № 51 (міститься у справі, а. с. 16). Судом встановлено й те, що сторони у справі прийняли спадщину, так як на день смерті спадкодавця [PERSON] були зареєстрованими та проживали разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що стверджується вже згаданою вище довідкою Жупанського старостинського округу № 3 Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області від 29.01.2026 року за вих. № 51 (міститься у справі, а. с. 16). Відтак, саме сторони у справі як єдині спадкоємці першої черги за законом, вправі успадкувати усі права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини після його смерті і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини. Так, детально перевіряючи відповідні права та обов`язки, які належали спадкодавцю [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також входили до складу спадщини, зокрема прав на домоволодіння, котре розташоване по [ADDRESS] , та 1/3 частина котрого є предметом спору у межах пред`явлених позовних вимог, судом встановлено, що таке домоволодіння в цілому складається з житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1), загальною площею 65,5 кв. м., житловою площею 44,9 кв. м., допоміжною площею 20,6 кв. м., з верандою «а», та приналежних до нього господарських будівель шести сараїв (позначені у технічній документації літерами Б, В, Г, Д, Є, З), літньої кухні (позначена у технічній документації літерою Е) з підвалом «е», верандою «е1», сходами «е2», колодязя (позначений у технічній документації літерою К), та господарських споруд огорожі № 1, воріт № 2, воно збудоване у 1970 році із добудовами у 1991 році, в цілому не є об`єктом самочинного будівництва. Наведені вище обставини стверджуються технічним паспортом, виготовленим 05.06.2025 року суб`єктом господарювання ФОП [PERSON] на замовлення позивачки [PERSON] із реєстраційним номером у Реєстрі будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації ЄДЕСуСБ ТІ01:7421-5619-4342-6669 (копія містяться у справі, а. с. 18-23), випискою з погосподарської книги, сформованої Жупанським старостинським округом № 3 Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області 29.01.2026 року за вих. № 50 (міститься у справі, а. с. 15), а також довідкою КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 11.08.2025 року за вих. № 1890 (копія містяться у справі, а. с. 17), за змістом котрої також стверджується, що право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Як уже йшлося вище, позивачка [PERSON] , яка поряд з обома відповідачами, прийняла спадщину у встановленому порядку після смерті спадкодавця [PERSON] , 05.07..2024 року зверталася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (копія міститься у справі, а. с. 38), однак 02.09.2024 року одержала відмову у вчиненні зазначеної нотаріальної дії за вих. № 607/01-16 (копія міститься у справі, а. с. 25), через відсутність правовстановлюючих документів. Релевантні норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана у порядку їх спадкування регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Так, за загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (договорів). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, які прийняли спадщину, та той з подружжя, який пережив іншого. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи у підготовчому засіданні. Узагальнюючи оцінку доводів та аргументів позивачки [PERSON] , виходячи з відсутності у господарства, до котрого входить спірне домоволодіння, фактично статусу колгоспного двору, суд враховуючи також час побудови спірного домоволодіння (1970 рік із добудовами у 1991 році), а також ту обставину, що незаконність набуття за життя спадкодавцем [PERSON] права на спірне домоволодіння не встановлена судом і такий факт не оспорюється сторонами у справі, то суд вважає, що право на спірне домоволодіння було набуте спадкодавцем [PERSON] правомірно. При цьому, оскільки судом було також встановлено, що правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння відсутні в силу того, що спадкодавець [PERSON] не зареєстрував за життя своє право на спірне домоволодіння, у тому числі й до 31.12.2012 року, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування сторонами прав та обов`язків на цей об`єкт нерухомого майна у Сколівській державній нотаріальній конторі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначених порушених прав, зокрема позивачки [PERSON] , як однієї з трьох спадкоємців першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] та не відмовилася від такої спадщини, у спосіб визнання за нею відповідного права на 1/3 частину спірного об`єкта нерухомого майна у порядку спадкування. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. Зокрема, слід визнати за позивачкою [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку садибного типу (позначений у технічній документації літерою А-1), загальною площею 65,5 кв. м., житловою площею 44,9 кв. м., допоміжною площею 20,6 кв. м., з верандою «а», та приналежними до нього господарськими будівлями шістьма сараями (позначені у технічній документації літерами Б, В, Г, Д, Є, З), літньою кухнею (позначена у технічній документації літерою Е) з підвалом «е», верандою «е1», сходами «е2», колодязем (позначений у технічній документації літерою К), та господарськими спорудами огорожею № 1, воротами № 2, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] у с. Жупани Сколівського (тепер Стрийського) району Львівської області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 1 211 грн. 20 коп. і підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки одного з відділень АТ «Ощадбанк» від 09.08.2025 року за № 21 (оригінал міститься у справі, а. с. 2), з урахуванням відповідної позиції цієї позивачки з вказаного приводу, яка не ставить питання про їх стягнення на свою користь пропорційно з обох відповідачів у випадку задоволення вимог її позовної заяви, слід залишити за нею, відступивши таким чином від порядку розподілу судових витрат, визначеного у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачкою [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру, матеріали цієї справи не містять. Окремо належить наголосити, що відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при пред`явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно, судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки. Отож, наведені вище судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору, з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», й так належало б покласти на позивачку [PERSON] , як спадкоємицю за законом 1/3 частини спірного майн,а пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі.

Outcome: approved