Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

В лютому 2026 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної повнолітньої дитини. В позовній заяві вказала, що 15 квітня 2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області. Від шлюбу вони мають спільну повнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Син досягнув повноліття, на даний час є особою з інвалідністю групи А з дитинства, тобто є особою з винятково високою мірою втрати здоров`я, надзвичайно залежний від постійного стороннього догляду та допомоги, фактично нездатний до самообслуговування. Він не може виконувати ніякі види праці, потребує постійного догляду, допомоги сторонніх осіб та постійної реабілітації в спеціалізованих центрах не менше ніж два рази на рік. [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. У зв`язку із доглядом за дитиною з інвалідністю з дитинства позивачка не має можливості працевлаштуватися і тому не здатна в повній мірі забезпечити сина. Єдиним джерелом її доходу є державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та державна соціальна допомога особі з інвалідністю з дитинства. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина [PERSON] попри те, що він є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати сина, не надає. Тому [PERSON] просить стягувати з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина, який є особою з інвалідністю підгрупи А з дитинства, в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і на строк встановленої інвалідності. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходили, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали згідно рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2009 року у справі № 2-416/2009. [PERSON] народився [INFO] в м. Чортків Тернопільської області, його батьки: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03 квітня 2018 року серії [NUMBER] . Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого 02.09.2013 УСЗН Чортківської РДА, [PERSON] , 2008 року народження, призначена державна соціальна допомога як дитині-інваліду. [PERSON] встановлений діагноз: церебральний параліч, форма подвійної геміплегії, спастичний тетрапарез з переважним ураженням нижніх кінцівок, зі стійким вираженим порушенням функції ходи та самообслуговування, рухові порушення V рівня за класифікацією GMFCS, функції рук V рівня МАSС, глибока розумова відсталість, патологічний вивих лівого стегна, дегенеративна міопія високого ступеня обох очей, кіркова сліпота, білково-енергетична недостатність важкого ступеня, внаслідок чого він не може виконувати ніякі види праці, потребує постійного догляду, допомоги сторонніх осіб та постійної реабілітації в спеціалізованих центрах не менше ніж два рази на рік, що підтверджується наданими суду виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Згідно довідок про розмір отриманих виплат управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Тернопільській області [PERSON] за період з 01.08.2025 по 31.01.2026 отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям в розмірі 33 763,21 гривень та державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю в розмірі 48 268,20 гривень. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків (частина друга); сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя). Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів (частина перша статті 1). Відповідно до ч. 2 ст. статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частини першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Проте досягнення дитиною повноліття не є перешкодою для судового захисту прав і свобод сина або дочки, які досягли повноліття і потребують матеріальної допомоги. Так, статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. У Рішенні від 11 лютого 2014 року № 1-рп/2014 Конституційного Суду України, розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти» вказав, що воно ґрунтується на положеннях частиною третьою статті 75 СК України, який відносить до категорії «непрацездатні» осіб з інвалідністю I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний» (абзац перший підпункту 2.3 пункту 2 мотивувальної частини). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Суд зазначає, що законодавець статтею 198 СК України для правильного вирішення спору у такого роду правовідносинах зобов`язує суд з`ясувати такі аспекти: 1) наявність родинно-юридичного зв`язку між батьками та дітьми; 2) наявність у повнолітніх непрацездатних сина або дочки потреби у матеріальній допомозі; 3) наявність у батьків матеріальної можливості надавати відповідну допомогу. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] є сином відповідача та особою з інвалідністю групи А з дитинства. За станом свого здоров`я він не може виконувати жодні види роботи, потребує постійного догляду, допомоги сторонніх осіб та постійної реабілітації. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка, обґрунтовуючи свої доводи щодо необхідності стягувати з відповідача аліменти в розмірі 3 000 гривень, посилається на те, що він не сплачує аліменти в добровільному порядку, не надає жодної матеріальної допомоги. Саме вона фактично здійснює догляд та забезпечує всім необхідним сина, який потребує постійного стороннього догляду. При визначенні розміру аліментів суд, беручи до уваги те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, лікування, враховуючи інфляційні процеси, постійне зростання цін на товари і послуги, а також обставини того, що обов`язком обох батьків є належне утримання своїх дітей, те, що позивачка фактично утримує повнолітнього сина самостійно, відповідачем не надано жодних доказів про неможливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який є інвалідом групи А з дитинства, враховуючи також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову на строк встановленої інвалідності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1 331,20 гривень судового збору.

Outcome: approved