Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу № 007/012-Ж квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] з іншої сторони, яка діяла за себе та своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» 06 липня 1999 року. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що 06 липня 1999 року між відповідачем [PERSON] , яка діє за себе та за своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] з одного боку, та Позивачем [PERSON] , з другого боку, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі якого Продавець продав, а Покупець купив квартиру загальною площею 64,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] . Вказаний об`єкт нерухомого майна був проданий за 3000,00 гривень, які відповідач одержала від позивача до підписання Договору. Таким чином, в укладеному Договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 06 липня 1999 року, зареєстрованому Жовтоводським представництвом Товарної біржі «Дніпродзержинська» під реєстраційним номером № 007/012-Ж, сторони повністю оговорили всі істотні умови договору. Всі зобов`язання за даним Договором сторонами виконані в повному обсязі, зокрема: продавець продав, а покупець придбав об`єкт нерухомого майна. Даний Договір Жовтоводським міським бюро технічної інвентаризації було записано в реєстрову книгу № 56, стор. 37, відомості про Покупців, як нових власників, було внесено до технічного паспорту на квартиру. Отже, 06 липня 1999 року позивач фактично вступила у володіння і користування вказаним об`єктом нерухомості. Проте, на теперішній час не має можливості розпоряджатися придбаним об`єктом нерухомого майна та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки вказаний Договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений. У зв`язку з цим вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 04 лютого 2026 року, відкрито провадження по вищезазначеній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Позивач вернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутінсть. Позовні вимоги підтримує та просять задовольнити. Також просила судові витрати залишити за нею. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно, належним чином. Причини неявки суду не відомі. Відзиву на позов від відповідачів до суду не надходило. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ч.1,2 ст.4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно до договору купівлі-продажу майна від 06 липня 1999 року [PERSON] , яка діє за себе та за своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , з другого боку укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна. ПРОДАВЕЦЬ продав, а ПОКУПЕЦЬ купив квартиру загалною площею 64,9 кв.м., житловою площею 37,6 кв.м що знаходиться за адреосю [ADDRESS] . Вказані квартира належить ПРОДАВЦЮ на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 14 січня 1999 року. Вказаний об`єкт нерухомого майна був проданий за 3000,00 гривень, які відповідач одержала від позивача до підписання Договору Договір купівлі-продажу укладено на виконання біржевої угоди Жовтоводським представництвом товарної біржи « Дніпродзержинська» 06 липня 1999 року за № 012-Ж. 07 липня 1999 року договір купівлі продажу зареєстровано Жовтоводським бюро технічної інвентарізації. Слід зазначити, що нотаріусом договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року), діючого на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю, або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди, повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору. Всі зобов`язання за даним договором нерухомого майна сторонами виконані. Фактично позивач вступила у володіння і користування квартирою за адресою [ADDRESS] . На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі продажу не пройшов нотаріального посвідчення. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Позивач поніс судові витрат у вигляді сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн, які які просив залишити за ним.

Outcome: approved