Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким ,що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог, з урахування уточненої позовної заяви, зазначив, що 04.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис за № 6848, яким стягнено з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором № 1977604 від 22.02.2019 року та додаткової угоди від 21.03.2019 зі змінами умов договору від 22.02.2019. Вважає, що виконавчий напис, зроблений нотаріусом, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки здійснений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів , кредитний договір на основі якого вчинено виконавчий напис нотаріально не посвідчено, що виключає можливість стягнення за ним коштів у порядку виконавчого напису нотаріуса, а отже вимогу, за якою вчинено виконавчий напис, не можна вважати безспірною. Враховуючи вищевикладене просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6848 від 04.04.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором № 1977604 від 22.02.2019 року в розмірі 14851,20 грн. Ухвалою суду від 15.06.2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 27.08.2020 відкрито провадження в цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 27.08.2020 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика Володимира Вікторовича про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості у розмірі 14851,20 грн., вчиненого 04.04.2020 року за реєстровим №6848, який знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, виконавче провадження ВП №61849444. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021 справу розподілено судді Шишкіну О.В. Ухвалою суду від 23.03.2021 цивільну справу прийнято до провадження, призначено справу у порядку спрощеного позовного провадження. 12.06.2023 від представника ТОВ «Алекскредит» надійшов відзив на позов в якому представник просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису таким ,що не підлягає виконанню, оскільки між позивачем та відповідачем укладений договір про надання кредиту № 1977604 від 22.02.2019 , позивач не долучив доказів які б свідчили про спірність суми заборгованості за кредитним договором. Твердження позивача про те, які саме документи надавалися приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису є лише міркуванням, та не підтверджуються жодним доказом. Також зазначає, що на момент вчинення виконавчого напису жодних змін до Постави Кабміну №662 від 26.11.2014, про втрату їх чинності внесено не було. Позивач в судове засідання не з`явилися, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився у відзиві зазначив про розгляд справи за відсутності представника. Третя особа не з`явився у судове засідання, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №6848, яким стягнено з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованість за кредитним договором № 1977604 від 22.02.2019 року в розмірі 14851,20 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. 16.04.2020 року відкрито виконавче провадження № 61849444 щодо примусового виконання виконавчого напису № 6848. Відповідно до копії договору про надання кредиту № 1977604 від 22.02.2019 року ТОВ Алекскредит надало [PERSON] кредит у розмірі 7000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення виконавчих написів визначено главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі по тексту Порядок) Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 глави 16 Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі по тексту Перелік) Відповідно до ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місця роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року були внесені зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Перелік був доповнений новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Зазначений розділ передбачав надання для одержання виконавчого напису таких документів: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконним і нечинним розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин". Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії стаття 50 ЗУ «Про нотаріат». Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Тож, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив наявності спору щодо розміру заборгованості, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, здійсненого відповідачем, тому він не може вважатися доказом безспірності заборгованості позивача. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такої. Ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 визначено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.п. 8, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Крім того, згідно з позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. В даному випадку оскаржений виконавчий напис №6848 вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович 04.04.2020, на момент вчинення виконавчого напису чинним Переліком не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченого договору. При цьому під час розгляду справи відповідачем не доведено факт надання нотаріусу на час вчинення виконавчого напису оригіналів нотаріально посвідченого договору, доказів підтвердження безспірності заборгованості, а стягнення проведено за період більший ніж 3 роки, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, а також змістом самого виконавчого напису. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю АЛЕКСКРЕДИТ, третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким ,що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в загальній сумі 1471,41 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved