Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача АТ «Таскомбанк» звернулося до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.05.2023 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] було підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування. Заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування від 14.05.2023 слід розуміти як кредитний договір №002/20355596-CK_SB від 14.05.2023. [PERSON] з 14.05.2023 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-договору на укладання договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору №002/20355596-CK_SB. Відповідач свої обов`язки за договором не виконує, станом на 16.05.2025 заборгованість за кредитним договором №002/20355596-CK_SB від 14.05.2023 становить 86264,19 гривень, а саме: заборгованість по тілу кредиту 50000 гривень; заборгованість по процентам 36264,19 гривень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.09.2025 було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 16.10.2025. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.10.2025 відкладено розгляд справи до 01.12.2025. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 01.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 27.01.2026. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27.01.2026 розгляд справи відкладено до 10.03.2026. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. Виходячи з наведеного, з урахуванням положень частини 4 статті 223, статей 280, 281 ЦПК України, судом 10.03.2026 постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. За правилом частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 14.05.2023 [PERSON] було підписано заяву-договір на укладання договору про комплексне банківське обслуговування. Заява містить персональні дані відповідача, його фото з паспортом громадянина України, фото документів (паспорт, РНОКПП) та підписана кваліфікованим електронним підписом. У зазначеній заяві вказано, що сторони погодили встановлення кредитного ліміту на максимально доступну суму, що складає 200000 гривень. Відповідно до пункту 1 згоди та запевнення клієнта до договору, що є невід`ємною частиною заяви-договору, позичальник підтвердив, що до укладення договору ознайомлений з умовами договору, у тому числі тарифами, правилами користування електронними платіжними засобами, емітованими АТ «Таскомбанк», з умовами відкриття та обслуговування рахунків, з умовами розміщення вкладу, отримання споживчого кредиту. Станом на 16.05.2025 заборгованість за кредитним договором №002/20355596-CK_SB від 14.05.2023, становить 86264,19 гривень, а саме: заборгованість по тілу кредиту 50000 гривень; заборгованість по процентам 36264,19 гривень. Розмір заборгованості підтверджується випискою по особовим рахункам за період з 14.05.2023 по 16.05.2025. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно з статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 525, 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). За змістом статті 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). На виконання вимог частини 1 статті 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частин 1, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17). Приписами частини 2 статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт отримання кредиту та користування кредитними коштами або неправильність розрахунку заборгованості, а також не заявив заперечень щодо її розміру. При цьому з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачем здійснювалися платежі на погашення кредитної заборгованості, що є додатковим підтвердженням факту отримання кредитних коштів та визнання існування зобов`язань за кредитним договором. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги у межах заявлених вимог обґрунтовані і підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки в сумі 2422,40 гривень, які, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved