Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

20.08.2025 року Акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 09.05.2023 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.11.2022 року [PERSON] ознайомився з умовами кредитування та підписав власноруч на планшеті Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, чим погодив умови кредитування. Відповідачем також погоджено використання ОТР в якості підпису при здійсненні будь-якої операції та правочинів між сторонами. В подальшому [PERSON] виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою». Ознайомившись з умовами кредитування, він підписав Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля, після чого відповідачем за допомогою ОТР пароля був підписаний кредитний договір б/н від 09.05.2023 року про надання строкового кредиту в розмірі 64 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням відсоткової ставки у розмірі 18%. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кошти. Відповідач, в свою чергу, грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до графіку кредиту виконав не в повній мірі. Так, станом на 21.07.2025 року заборгованість складає 37 738,75 грн., з них: 31 999,96 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5 738,79 грн. заборгованість за простроченими відсотками. З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь дану заборгованість та відшкодувати судові витрати. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2025 року відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву (а.с.62-63). Позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на електронну адресу, зазначену в позові. До позову додано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.59). Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження, про що свідчить поштовий конверт (а.с.65), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за закінченням терміну зберігання. Крім того, в матеріалах справи наявні докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками (відправлення (ШКІ) №05053528088223) (а.с.22). Своїм правом на підготовку відзиву на позовну заяву не скористався, а тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, та у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, 29.11.2022 року здійснено ідентифікацію клієнта, та [PERSON] підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (далі по тексті Заява). Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» (а.с.41-52). Відповідно до п.3 Заяви, із відповідачем погоджено використання ОТР-пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме, при здійсненні будь-якої операції та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР-паролю, як простого електронного підпису. Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. Надалі відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 09.05.2023 року за допомогою ОТР-пароля підписав Кредитний договір №б/н, Графік платежів за споживчім кредитом та Загальні умови надання кредитів «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» АТ КБ «Приватбанк» (а.с.25-27, 28-29,30-38). Відповідно до Договору із відповідачем погоджені наступні умови послуги «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою»: сума кредиту 64 000,00 грн.; строк кредитування 36 міс.; процентна ставка 1,5% на місяць (18% річних); тип процентної ставки - фіксована. Визначено, що платежі здійснюються щомісячно рівними частинами згідно Графіку платежів (а.с.25). Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. З наданої позивачем виписки по особовому рахунку за період з 09.05.2023 року по 10.05.2025 року вбачається, що відповідач активно користувався грошовими коштами позивача, частково сплачував заборгованість (а.с.54-55). З наданого банком розрахунку вбачається, що станом на 21.07.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 37 738,75 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 31999,96 грн., та 5 738,79 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.19-24). Доказів сплати відповідачем указаної суми матеріали справи не містять. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем доведено користування відповідачем кредитними коштами, а також порушення [PERSON] умов кредитного договору, а відповідачем, в свою чергу, розрахунок позивача жодним чином не спростовано, суд виснує про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 738,75 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved