Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просили стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1264-4234 від 31.08.2023 р., в розмірі 90000,00 гривень, з яких: заборгованість за кредитом -18000,00 грн , заборгованість за нарахованими процентами 72000,00 гривень та стягнути судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві та згідно клопотання просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Михалевич Д.А. який діє згідно ордеру серія ВК № 1183121 від 04.08.2025, в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Свою правову позицію обґрунтував тим, що позивачем зазначається, що 31 серпня 2023 року між Позивачем та Відповідачем було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1264-4234. На умовах, Договору та відповідних додатках до нього Відповідачу було надано загальну суму кредиту у розмірі 15 000 грн. В подальшому було надано ще 3 000 грн. Проте, станом на момент подання позову до суду кошти не були повернуті, а тому з урахуванням простроченої заборгованості за нарахованими процентами, на думку Позивача з Відповідача слід стягнути 90 000 грн. Відтак, до матеріалів справи, долучені електронні докази в паперовій формі, зокрема: договір про відкриття кредитної лінії № 1264-4234 від 31 серпня 2023 року, Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту. Досліджуючи вказані докази в частині реквізитів позичальника, неможливо встановити, особу яка підписувала вказані документи та має порушення використання одноразового ідентифікатора. У випадку підписання договору індивідуальним ідентифікатором обов`язковою умовою є встановлення факту надіслання того чи іншого ідентифікатора чітко визначеній (а не будь якій третій) особі. Водночас, матеріали справи не містять доказів скерування відповідного індивідуального одноразового електронного ідентифікатору саме Відповідачу. Надано Позивачем не було, як і доказів факту скерування відповідного ідентифікатору, засіб зв`язку, взагалі Позивачем не вказаний, що свідчить про факт неукладеності відповідних (визначених Позивачем у позовній заяві Договорів) та як наслідок - безпідставності позовних вимог та окремих (у т.ч. самостійних, визначених даним розділом Відзиву на позовну заяву) підстав відмови в задоволенні позовної заяви Позивача в повному обсязі. Більше того, з Договору про відкриття кредитної лінії № 1264-4234, Правил відкриття кредитної лінії та Паспорту споживчого кредиту (як невід`ємного його складової) вбачається, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором визначений тотожний у всіх документах, Проте, вказане є прямим порушенням використання одноразового ідентифікатора, оскільки для підписання кожного окремого документу має використовуватися новий електронний підпис (ідентифікатор). Крім того, довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанси» про перерахування Відповідачу кредиту не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів, оскільки матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів отримання коштів. Зазначили, що номер банківської картки, який, як стверджує позивач, повідомлений Відповідачем для перерахування коштів , не зазначено в кредитному договорі, який долучений до позовної заяви, а також не міститься в будь яких інших документах, що містяться в матеріалах справи. Таким чином, з огляду на докази наявні в матеріалах справи, неможливо ідентифікувати належність банківської картки відповідачу, оскільки повної інформації, щодо банківської картки не надано. Просили відмовити ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у задоволенні позовних вимог до [PERSON] 14.08.2025 від представника позивача Кожушко В.О. до суду надійшли додаткові пояснення у справі, з яких вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача та просять задовольнити їх позов. Ухвалою суду від 18.07.2025 р. прийнято позовну заяву ТзОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до розгляду, у справі відкрите спрощене позовне провадження. Призначене судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 25.11.2025р. за клопотанням представника позивача постановлено витребувати у Публічного Акціонерного Товариства "БАНК ВОСТОК" підтвердження належності банківської картки № [NUMBER] [PERSON] . На виконання ухвали суду 30.12.2025 (№82578/25-вх.) надійшла інформація з АТ «ВСТ Банк» та долучено виписки по рахунку [NUMBER] за періоди 31.08.2023, 03.09.2023. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що 31.08.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1264-4234. Як вбачається із його змісту, разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого Кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений; у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А5419, для підписання Кредитного договору №1264-4234 від 31.08.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Таким чином, без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс- повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 15000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період* - 14 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка : 3.00 % в день. Також Додатковою угодою_№1 від 03.09.2023 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1264-4234 від 31.08.2023 року Кредитодавець та Позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 3 000,00 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та додаткові кредитні кошти відповідно до Додаткової угоди № 1. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Встановлено, що Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 17.06.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить**: 178 515,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом -18 000,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами -160 515,00 гривень. Також встановлено, що Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 88515,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 90000,00 гривень. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного Суду від 12.02.2025 № 679/1103/23, Верховний Суд висловив правову позицію, що вимога про нарахування та сплату відсотків (2-3% в день), які є явно завищеними, не відповідають передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). На підставі викладеного Верховний Суд скасував постанову апеляційного суду та направив справу для розгляду до суду апеляційної інстанції. Аналізуючи вище встановлені докази в сукупності, зміст наданого позивачем розрахунку суд не погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за кредитом у частині нарахованих відсотків, які слід зменшити до 36000,00 грн. А всього стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 54 000,00 грн. грн.. Відповідно суд приходить до висновку що позовна заява підлягає до задоволення частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1453,44 грн. ( 2422,40 грн. х 54000,00 грн. : 90000,00 грн.). На підставі наведеного,

Outcome: partial