Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

В провадженні судді Центрального районного суду м. Миколаєва Шолох Л.М. перебуває цивільна справа за заявою [PERSON] , заінтересована особа Миколаївської міської ради, про визнання фізичної особи [PERSON] , [INFO] , недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.07.2024 року відкрито провадження за вказаною заявою. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.02.2025 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено ряд запитань, щодо встановлення психічного стану [PERSON] . Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. До суду 03.12.2025 року надійшов висновок судово-психіатричної експертизи № 258 від 17.10.2025 року. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.12.2025 року провадження у справі відновлено. У судовому засіданні 16.02.2026 року [PERSON] вимоги заяви підтримала, просила її задовольнити у повному обсязі, визнати її доньку недієздатною та призначити себе її опікуном. Особа, стосовно якої розглядається заява [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Представник особи, щодо якої вирішується питання [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити. Від органу опіки та піклування до суду надійшла заява, в якій зазначено, що заперечень проти задоволення заяви [PERSON] не має. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви, суд зазначає таке. Згідно зі статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Відповідно до положень статті 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , стосовно якого вирішується питання про визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки. [PERSON] , [INFO] , є інвалідом І А групи, з дитинства, безстроково, про що свідчить довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №510644 від 23.01.2024 року. У довідці також зазначено, що потребує постійного стороннього нагляду та догляду, спостереження та лікування у психіатра. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 258 від 17.10.2025 року [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним стійким психічним розладом глибокою розумовою відсталістю. За своїми психічним станом здоров`я не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом статті 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Вивчивши матеріли судової експертизи та у присутності адвоката Царик Р.М., суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] та про необхідність її задоволення та визнання [PERSON] недієздатною. Згідно із частиною першою статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За змістом статті 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до частини першої статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Частинами другої, третьої та четвертої статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном лише за її письмовою згодою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Абзацом 2 пункту 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року, опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Відповідно до положень частини першої статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Як вбачається з подання виконавчого комітету Миколаївської міської ради орган опіки та піклування рекомендує визначити [PERSON] , 1983 року народження, опікуном [PERSON] , 2005 року народження. Інформації про судимість, перебування у розшуку, на обліку у психіатричному, наркологічному кабінеті заявника матеріали справи не містять. Інформації про те, що [PERSON] була призначена опікуном чи піклувальником, або позбавлена батьківських прав матеріали справи також не містять. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Тому, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що заявник може бути призначений опікуном недієздатного [PERSON] . Вирішуючи питання щодо призначення опікуна суд бере до уваги, що [PERSON] потребує фізичного догляду, який може бути забезпечений її матір`ю. Згідно частини шостої статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Суд вважає за необхідне встановити строк дії рішення строком на два роки. Суд зазначає, що відповідно до частини сьомої статті 300 ЦПК України опікун, представник органу опіки та піклування має право подати клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не пізніше, ніж за 15 днів до закінчення визначеного судом строку визнання особи недієздатною. Згідно з частини другої статті 299 ЦПК України судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved