Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд: визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; звільнити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з 01.03.2025 року від сплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн., щомісяця до його повноліття тобто до [INFO] , що стягуються на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 26.10.2025 року по справі №496/3861/21. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 18.08.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. У шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.06.2021 року по справі № 496/1684/21 розірвано шлюб, зареєстрований 18.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 71. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 26.10.2021 року по справі № 496/3861/21 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн., щомісяця до його повноліття, тобто до [INFO] , починаючи з дня подачі позовної заяви з 01.09.2021 року. Постановою старшого державного виконавця від 10.01.2022 року про відкриття виконавчого провадження відкрито ВП № 68095007 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн., щомісяця до його повноліття, тобто до [INFO] , починаючи з дня подачі позовної заяви з 01.09.2021 року. Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 17.09.2025 року у ВП № 68095007 встановлено, шо Боржник ( [PERSON] ) щомісячно сплачував аліменти на утримання сина з початку відкриття виконавчого провадження. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.01.2025 року по справі № 496/5066/21 закрито провадження у справі та затверджено мирову угоду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на частку у майні, яка перебуває у спільній власності подружжя. З моменту розірвання шлюбу між сторонами дитина - [PERSON] , [INFO] за домовленістю сторін почергово проживав то з матір`ю [PERSON] то з батьком [PERSON] без конкретного графіку періодичності та тривалості почергового проживання. З 01.03.2025 року [PERSON] , [INFO] , постійно проживає разом з позивачем у будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить позивачу на праві особистої приватної власності згідно з мировою угодою, затвердженою ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.01.2025 року по справі № 496/5066/21. Проживання дитини з батьком обумовлене бажанням дитини. Дитина проживає з батьком з 01.03.2025 року. Позивач повністю забезпечує дитину матеріально, дбає про освіту та виховання сина. Після розірвання шлюбу сторін, відповідач уклала новий шлюб у якому у неї нещодавно народилась дитина та вона з об`єктивних причин змушена приділяти багато уваги та часу новонародженій дитині. Місце проживання відповідача зареєстроване у батьків позивача, проте, фактично вона проживає та орендує житло у м. Біляївка за іншою адресою. Натомість позивачу на праві особистої приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 116,8 кв.м., житловою площею 57 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1325217951210. [PERSON] висловив чітке бажання проживати разом із батьком. Він почувається у стабільному, безпечному та гармонійному середовищі, де має всі умови для розвитку. Відривати дитину від цього середовища означало б створити для нього психологічний дискомфорт, що суперечить принципу найкращих інтересів дитини. Отже позивач займається вихованням та розвитком дитини, в його силах забезпечити повноцінний та гармонійний розвиток дитини через визначення місця проживання сина разом із батьком. Позивач на психіатричному обліку не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Позивач вважає, що в інтересах дитини проживати разом з позивачем. Позивач здатен у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток особистості сина в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Таким чином, саме проживання дитини разом із позивачем відповідає принципу найкращих інтересів дитини, а також фактично відображає вже усталений спосіб житія дитини, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити. Від відповідача надійшла заява в якій остання просила розглядати справу у її відсутність, в якій також зазначила, що позов визнає та просить задовольнити. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору надійшла заява про проведення судового засіданні у її відсутність, та просила при ухваленні рішення прийняти до уваги висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав. Так, за змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Так, ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що від позивачки та відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивачка підтримує позовні вимоги, а відповідачі позов визнали, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого позивача та відповідачки, на підставі наявних у суду матеріалів та

Outcome: approved