Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

До Заставнівського районного суду Чернівецької області з Чернівецького районного суду м.Чернівців надійшли матеріали цивільної справи за № 725/16/26 для розгляду за підсудністю. Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, у якому позивач просить суд ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 31 900,00 грн та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.02.2024 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] , було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс ЕР.219268404, відповідно до якого забезпечений засіб - Toyota д.н.з. [NUMBER] . За умовами полісу, страхова сума за шкоду заподіяну майну становить - 160 000 грн, франшиза - 0 грн. Зазначає, що 27.03.2024 року в м.Заставна сталося дорожньо-траспортна пригода за участю транспортного засобу Toyota д.н.з. [NUMBER] під керування [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказує, що відповідно до постанови Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.06.2024 року за № 716/650/24 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4, ст.126 ч.5, ч1, ст. 130 та ст.124 КУпАП України. Внаслідок зазначеного ДТП було завдано майнової шкоди власнику транспортного засобу Volkswagen д.н.з. [NUMBER] . На підставі звернення потерпілої особи у відповідності до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс ЕР.219268404. позивачем було складено страховий акт № 40054/1 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 31 900 гривень яка була сплачена потерпілій особі. Зазначає, що оскільки, відповідно до вимог підпункту «в» підпункту 38.1.1 статті 38.1 38 цього ж закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду щодо стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо виживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь наркотики чи лікарські препарати виготовлені на їх основі. Та відповідно до вимог ч.1 ст 1191 ЦК України особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Враховуюче викладене викладене в позовній заяві позивач просить суду задоволити позовні вимоги. Ухвалою суду від 23.02.2026 року відкрито провадження у справі на призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник ПраТ СК ПЗУ України, в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову, просив провести розгляд справи за відсутності представника за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином. Про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання, однак рекомендовані поштові відправлення повернулися за зворотною адресою до суду без вручення з відміткою поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до приписів п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, зокрема про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, зі змістом процесуальних рішень у даній справі сторони могли знайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/ ,а також інформація щодо даної справи розміщується на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за наступною веб-адресою сторінки: http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/, де в розділі «Громадянам» містяться відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судових засідань у даній справі, про що також сторонам було повідомлено в ухвалі про відкриття провадження по справі. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направила відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормою ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] , 06.02.2024 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс ЕР.219268404, забезпечений транспортний засіб - «Toyota», номерний знак [NUMBER] . Страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 160 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з постанови Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.06.2024 року за № 716/650/24, 27.03.2024 року відбулася дорожньо-транспортна пригода в м.Заставна за участю транспортного засобу Toyota д.н.з. [NUMBER] під керування [PERSON] та транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст. 122-4, ст.126 ч.5, ч1, ст. 130 та ст.124 КУпАП України. Вказана постанова набрала законної сили 28.06.2024 року. З страхового акт за № 40054/1 від 29.03.2024 року вбачається, що потерпілому [PERSON] було визначено розмір страхового відшкодування в сумі 31 900 гривень. Згідно ремонтної калькуляції за № 40054 від 01.04.2024 року вартість ремонту транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу, без урахування ПДВ становить - 31 900 гривень. Платіжною інструкцією від 26.04.2024 за № 00116725 стверджена та обставина, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 31 900,00 грн потерпілому [PERSON] . Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п. 38.1, 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до вимог підпункту «в» підпункту 38.1.1 статті вищевказаного закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресивний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду щодо стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо виживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь наркотики чи лікарські препарати виготовлені на їх основі. Нормами ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно з статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту ст. 559 та ст. 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, до позивача ПрАТ СК ПЗУ «Україна» у зв`язку з здійсненням виплати страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] , перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи [PERSON] . Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 31 900,00 грн. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: approved