Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Михайлюцької сільської ради про визнання права власності на будинок за набувальною давністю, посилаючись на те, що в 2003 [PERSON] продав їй без оформлення документів будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В 2004 році позивачка вселилася у цей будинок та проживає у ньому по теперішній час. Сільська рада проти її вселення не заперечувала, так як власник будинку не з`являвся, а вона придбала в нього цей будинок і з ним розрахувалася. Позивачка фактично з 2004 року, тобто понад 21 рік, проживає в будинку [ADDRESS] , а зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За час її проживання доглядає за будинком, проводить ремонтні роботи, обробляє біля нього земельну ділянку. З 2004 року [PERSON] в с. Дубіївку не приїжджав, що засвідчує його відмову від права власності на належне йому нерухоме майно, так як він його продав для позивача. Зі слів односельців, [PERSON] є громадянином російської федерації та помер приблизно 18 років тому. Власника будинку [ADDRESS] , не має. Вважає, що вона правомірно, безперервно та добросовісно володіє зазначеним житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, користується земельною ділянкою вже понад 21 рік як своїм власним майном, несе тягар його утримання в повному обсязі. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 425563333 від 06.05.2025 відомості права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Докази того, що будь-яка інша особа виявила інтерес до вказаного житла відсутні. З технічного паспорту від 02.07.2025, на замовлення позивача, слідує, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] збудований у 1955 році, веранда в 1991 році. Вказане будинковолодіння складається з дерев`яного житлового будинку під літерою «А-1», шлакоблочної веранди з дерев`яним перекриттям під літерою «а», загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 19,4 кв.м. Відповідно до звіту про проведення технічного огляду житлового будинку від 03.07.2025, житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , відповідає вимогам ДБН. Згідно довідки №439 від 03.07.2025, виданої КП «Шепетівське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що [PERSON] був включений в списки власників будинків, що складалися сільськими радами по с. Дубіївка Шепетівського району про оформлення права власності на домоволодіння під [ADDRESS] . Згідно архівних матеріалів КП ШБТІ станом на 31.12.2012 домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] зареєстроване в реєстровій книзі №1 по с. Дубіївка на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Шепетівської районної ради народних депутатів 28.11.1990, під №9. Згідно довідки №333 від 03.07.2025, виданої ПП Шепетівське регіональне бюро технічної інвентаризації на домоволодіння [ADDRESS] технічна документація та свідоцтво про право власності на [PERSON] відсутні. Вартість домоволодіння становить 86454,00 грн. Відповідно до довідки №147 від 26.06.2025 Михайлюцької сільської ради Шепетівського району будинок [PERSON] фактично знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до довідки №148 від 26.06.2025 Михайлюцької сільської ради Шепетівського району в будинку за адресою: [ADDRESS] з 1986 року ніхто не зареєстрований і не проживав до 2004 року. Відповідно до акту встановленого факту проживання від 06.05.2025, затвердженого старостою Городнявського Старостинського округу Михайлюцької сільської ради, [PERSON] дійсно проживає в будинку по [ADDRESS] з 2004 року по даний час. Відповідно до акту про підтвердження відсутності власників та правонаступників по буд [ADDRESS] від 03.07.2025, затвердженого старостою Городнявського Старостинського округу Михайлюцької сільської ради, комісією проведено опитування та складено акт про, те що зі слів свідка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , громадянин російської федерації, який проживав по [ADDRESS] помер приблизно 18 років тому. [PERSON] в 1975 році виїхав у Волгоградську область. В село інколи приїжджав, а десь з 2003-2004 року ні разу не приїжджав. Будинок продав для [PERSON] без оформлення документів, яка з 2004р. там проживає, доглядає за будинком, проводить ремонтні роботи, обробляє біля нього земельну ділянку. Відповідно до довідки №433 від 12.05.2025 Михайлюцької сільської ради Шепетівського району в будинку за адресою: [ADDRESS] згідно із записом по господарської книги №1 по с. Дубіївка станом на 1990-1994 ніхто не був зареєстрований і не проживав. Відповідно до довідки №146 від 26.06.2025 Михайлюцької сільської ради Шепетівського району земельна ділянка в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських будівель за адресою [ADDRESS] не приватизована. У зв`язку з відсутністю будь-яких документів, що підтверджують законність проживання позивача у будинку, вона бажає оформити право власності на нього, а враховуючи, що вона добросовісно заволоділа чужим майном і понад 21 рік продовжує відкрито, безперервно користуватися ним, просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на будинковолодіння що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку (А1), веранди (а) загальною площею 55,7 кв.м, житловою площею 19,4 кв.м. У судове засідання учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, представник позивача звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10.07.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11.09.2025. Ухвалою суду від 11.09.2025 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 13.10.2025. За клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 11.11.2025. Ухвалою суду від 11.11.2025 залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , судове засідання у зв`язку з цим відкладено на 16.12.2025. У зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні, судове засідання відкладено на 08.01.2026. У зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду, судове засідання відкладено на 19.01.2026. За клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 09.02.2026. У зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду, судове засідання відкладено на 04.03.2026. 3.Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що згідно довідки №439 від 03.07.2025, виданої КП «Шепетівське бюро технічної інвентаризації» [PERSON] був включений в списки власників будинків, що складалися сільськими радами по с. Дубіївка Шепетівського району про оформлення права власності на домоволодіння під [ADDRESS] . Згідно архівних матеріалів КП ШБТІ станом на 31.12.2012 домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] зареєстроване в реєстровій книзі №1 по с. Дубіївка на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Шепетівської районної ради народних депутатів 28.11.1990, під №9. Згідно довідки №333 від 03.07.2025, виданої ПП Шепетівське регіональне бюро технічної інвентаризації на домоволодіння [ADDRESS] технічна документація та свідоцтво про право власності на [PERSON] відсутні. Вартість домоволодіння становить 86454,00 грн. Відповідно до довідки №147 від 26.06.2025 Михайлюцької сільської ради Шепетівського району будинок [PERSON] фактично знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до довідки №148 від 26.06.2025 Михайлюцької сільської ради Шепетівського району в будинку за адресою: [ADDRESS] з 1986 року ніхто не зареєстрований і не проживав до 2004 року. Відповідно до акту встановленого факту проживання від 06.05.2025, затвердженого старостою Городнявського Старостинського округу Михайлюцької сільської ради, [PERSON] дійсно проживає в будинку по [ADDRESS] з 2004 року по даний час. Відповідно до акту про підтвердження відсутності власників та правонаступників по буд [ADDRESS] від 03.07.2025, затвердженого старостою Городнявського Старостинського округу Михайлюцької сільської ради, комісією проведено опитування та складено акт про, те що зі слів свідка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , громадянин російської федерації, який проживав по [ADDRESS] помер приблизно 18 років тому. [PERSON] в 1975 році виїхав у Волгоградську область. В село інколи приїжджав, а десь з 2003-2004 року ні разу не приїжджав. Будинок продав для [PERSON] без оформлення документів, яка з 2004р. там проживає, доглядає за будинком, проводить ремонтні роботи, обробляє земельну ділянку. Відповідно до довідки №433 від 12.05.2025 Михайлюцької сільської ради Шепетівського району в будинку за адресою: [ADDRESS] згідно із записом по господарської книги №1 по с. Дубіївка станом на 1990-1994 ніхто не був зареєстрований і не проживав. Відповідно до довідки №146 від 26.06.2025 Михайлюцької сільської ради Шепетівського району земельна ділянка в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування будинку та господарських будівель за адресою [ADDRESS] не приватизована. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 425563333 від 06.05.2025 відомості права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , відсутні. З технічного паспорту від 02.07.2025, на замовлення позивача, слідує, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] збудований у 1955 році, веранда в 1991 році. Вказане будинковолодіння складається з дерев`яного житлового будинку під літерою «А-1», шлакоблочної веранди з дерев`яним перекриттям під літерою «а», загальною площею 55,7 кв.м., житловою площею 19,4 кв.м. Відповідно до звіту про проведення технічного огляду житлового будинку від 03.07.2025, житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , відповідає вимогам ДБН. Позивачка проживає в будинку [ADDRESS] , а зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що тривалий час проживає в с. Дубіївка. [PERSON] , 1934 року народження, громадянин російської федерації, який проживав по [ADDRESS] помер приблизно 18 років тому. [PERSON] в 1975 році виїхав у Волгоградську область. В село інколи приїжджав, останній раз бачила його приблизно у 2003-2004 році. Знає, що він продав будинок для [PERSON] , яка з 2004р. там постійно проживає, доглядає за будинком, проводить ремонтні роботи, обробляє присадибну земельну ділянку. 4. Норми права, які застосував суд. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша та друга статті 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частин першої, четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, таких як: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для правомірного володіння майном. Отже, йдеться про добросовісне, безтитульне заволодіння майном особою, яка у подальшому може претендувати на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може набути право власності на нього, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17. У постановах від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21, від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20, від 21 лютого 2024 року у справі № 756/6953/2017 Верховний Суд зазначив, що позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. 5. Оцінка суду. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові від 1 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем, і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Як встановлено у справі, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Шепетівської районної ради народних депутатів 28.11.1990, під №9, власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Як зазначено у позовній заяві, позивач володіє майном за волею власника [PERSON] і завжди знала, хто є власником спірного нерухомого майна, що за своєю суттю виключає можливість застосування у даному випадку положень статті 344 ЦК України. У цій справі не йдеться про безтитульне володіння спірним майном (за твердженням позивача вона придбала спірне майно за договором купівлі-продажу у 2003 році у [PERSON] ) У справі відсутні докази того, що власник майна помер або відмовився від свого права власності на будинок. Михайлюцькою сільською радою як органом місцевого самоврядування процедура визнання спадщини [PERSON] відумерлою відповідно до статті 1277 ЦК України не ініціювалася. Сам по собі факт тривалого користування позивачем спірним нерухомим майном не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю та не свідчить про добросовісність володіння майном. Позивачем не доведено всіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, тому вона не є добросовісним набувачем спірного будинку, а відкритість і безперервність користування майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси третьої особи без самостійних вимог, суд відмовляє в прийнятті визнання відповідачем позову.

Outcome: dismissed