Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Заявниця, [PERSON] , звернулася до суду із заявою про оголошення свого батька, [PERSON] , 1974 року народження, військовослужбовця Військової частини [NUMBER] , померлим. На обґрунтування заяви зазначила, що батько з 05 жовтня 2024 року зник безвісти під час виконання бойового розпорядження у складі підрозділу щодо прочісування лісового масиву з метою пошуку та знищення ДРГ противника в районі с. Веселе Глушковського району Курської області російської федерації. Після цієї дати зв`язок із військовослужбовцем втрачений, і даних про його місцезнаходження чи долю не надходило. Пошук зниклого військовослужбовця був неможливий через інтенсивність бойових дій. Відомості про його полон, госпіталізацію або самовільне залишення позиції відсутні. На підставі викладеного та виходячи з імовірності загибелі батька внаслідок воєнних дій, Заявниця просить суд оголосити його померлим та встановити датою смерті саме [INFO] день зникнення. Військова частина [NUMBER] надала письмові пояснення, в яких просила залишити заяву [PERSON] без розгляду. Свою позицію мотивувала тим, що військовослужбовець офіційно перебуває у статусі «безвісти зниклого», і що не дотримано строків, передбачених ст. 46 ЦК України. Міністерство оборони України надало письмові пояснення, в яких, не заперечуючи факт зникнення військовослужбовця, звернуло увагу суду на те, що рішення у справі може вплинути на права та інтереси інших дітей зниклого безвісти військовослужбовця, а також інших спадкоємців. Міністерство просило суд розглянути питання щодо залучення всіх потенційних спадкоємців до участі у справі як заінтересованих осіб. Представники інших, залучених Заявницею до участі у справі, заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Проаналізувавши доводи та заперечення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормами статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Велика Палата Верховного Суду (тут і далі в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22) зазначила, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до частини 1 статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини 2 статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною 3 статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. З матеріалів справи вбачається, що заявниця є донькою військовослужбовця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Мукачівського міського управління юстиції, 03.04.2004 року. Батьки заявниці розлучилися, що підтверджується рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 25.06.2019 року у справі № 303/3264/19. Батько заявниці [PERSON] народився [INFO] в місті Магдебург Німецької Демократичної республіки, що підтверджується свідоцтвом про народження та паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області 12.04.1997 року. Дід та баба [PERSON] по батьковій лінії, а саме [PERSON] та [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть від 02 червня 2007 року та від 02 березня 2011 року. 08 липня 2024 року [PERSON] був мобілізований [INFO] до Збройних сил України. Наказом командира військової частини [NUMBER] № 243 від 24.08.2024 року молодшого сержанта [PERSON] призначено на посаду командира інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 2-го механізованого батальну військової частини [NUMBER] , який 24.08.2024 року прибув з військової частини [NUMBER] . 10 жовтня 2024 року заявницею отримано сповіщенні N? 347 від 09 жовтня 2024 року за підписом начальника [INFO] про те, що її батько молодший сержант [PERSON] , 1976 року народження захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України, зник безвісти 05 жовтня 2024 року в районі населеного пункту Веселе Курської області р. ф. під час виконання бойового завдання. Вказані відомості за зверненням заявниці внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N?12024071040001290 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР від 11.10.2024 року. [PERSON] значиться безвісно зниклим, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250715-2874 від 15 липня 2025 року, виданим Міністерством внутрішніх справ України. Згідно з рапортом командира 2-го механізованого батальну військової частини [NUMBER] від 05.10.2024 року, адресованого командиру в/ч [NUMBER] , 05 жовтня 2024 року після переміщення рейдової групи біля населеного пункту Веселе Курська область р. ф. під час виконання бойового наказу командира БТГр N? 1 військової частини [NUMBER] від 24.09.2024 року, перестав виходити на зв`язок та безвісно зник командир інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу [NUMBER] механізованого батальну військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] . 06 жовтня 2024 року командир в/ч [NUMBER] звернувся повідомив командира в/ч [NUMBER] , командувача ОТУ « [INFO] », начальника [INFO] , керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони про факт зникнення безвісті [PERSON] за вищенаведених обставин. Наказом командира військової частини [NUMBER] N?1227 від 08 жовтня 2024 року призначено службове розслідування за цим фактом. Згідно з актом службового розслідування від 27.11.2024 року, на підставі бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 23.09.2024 року група військовослужбовців механізованого батальну військової частини [NUMBER] в складі якої, крім інших військовослужбовців, перебував командир інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] , була залучена для виконання бойового завдання з прочісування у лісі з метою пошуку та знищенню ДРГ призовника. В ході службового розслідування встановлено, що 24 вересня 2024 року командиру інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу [NUMBER] механізованого батальну військової частини [NUMBER] молодшому сержанту [PERSON] разом з іншими військовослужбовцями військової частини [NUMBER] було визначено бойове завдання щодо прочісування лісу з метою пошуку та знищенню ДРГ противника. Після переміщення рейдової групи біля населеного пункту Веселе Курська область р. ф. під час виконання бойового наказу командира БТГр N? 1 військової частини [NUMBER] від 24.09.2024 року, перестав виходити на зв`язок та безвісно зник командир інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу [NUMBER] механізованого батальну військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] . Аналогічні відомості містяться у письмових поясненнях начальника штабу заступника командира та заступника командира [NUMBER] механізованого батальну військової частини [NUMBER] . Водночас старший бойовий медик мінометної батареї механізованого батальну військової частини [NUMBER] [PERSON] в ході службового розслідування повідомив, що [INFO] перебував у групі військовослужбовців, до складу якої входив молодший сержант [PERSON] . Під час виконання бойового завдання бойового наказу командира БТГр № [NUMBER] військової частини [NUMBER] № 12 від 24.09.2024 року в момент висадки десанту з бойової машини група потрапила під артилерійський і мінометний обстріл противника, через що мала розділитися. Після закінчення обстрілу молодшого сержанта [PERSON] більше ніхто не бачив та жодної інформації про нього не надходило. Місце знаходження [PERSON] солдату невідоме. Пошукові заходи щодо розшуку тіла загиблого зниклого безвісти молодшого сержанта [PERSON] поблизу населеного пункту Веселе Курської області р. ф. командуванням [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] організовані не були у зв`язку з інтенсивним веденням бойових дій та постійним вогневим контролем території поблизу позицій сил оборони вогневими засобами військ російської федерації (п. 3.6. Акта службового розслідування). Даних щодо потрапляння молодого сержанта [PERSON] поло в тому числі добровільної а також залишення ним місця служби чи дезертирства в ході службового розслідування не отримано. (п. 3.8 Ату). Факт зникнення безвісти молодшого сержанта [PERSON] поблизу населеного пункту Веселе Курської області р. ф. 05 жовтня 2024 року зафіксовано в Журналі бойових дій військової частини [NUMBER] 13.06.2023 року. Наказом командира військової частини [NUMBER] N? 2415 від 29.11.2024 року за результатами проведеного службового розслідування встановлено, що командир інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу [NUMBER] механізованого батальну військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] , 05.10.2024 року зник безвісти за особливих обставин під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини, в ході ведення бойових дій поблизу населеного пункту Веселе Курської області р. ф. та виконання бойового завдання згідно із бойовим наказом БТГр №1 військової частини [NUMBER] від 24.09.2024 року № 12 дск. За довідкою командира військової частини [NUMBER] № 2618 від 04 лютого 2025 року молодший сержант [PERSON] брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України в період з 05.09.2024 по 05.10.2024 року. Відповідно до листа заступника начальника слідчого відділу Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області від 09.07.2025 року розслідування кримінального провадження за фактом зникнення в зоні бойових дій [PERSON] триває, а отже місце його знаходження до цього часу не вставлене. Батько заявниці [PERSON] був співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого виконкомом Мукачівської міської ради 05 грудня 2000 року. Оголошення його померлим необхідно заявниці для оформлення спадщини та отримання одноразової грошової допомоги. Здійснюючи тлумачення змісту частини другої статті 46 ЦК України Велика Палата Верховного Суду виснувала, що законодавець навів у ній дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Речення друге частини 2 статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу. У розглянутій справі суд встановив, що [PERSON] зник безвісти за особливих обставин, а саме 05 жовтня 2024 року під час виконання бойового розпорядження щодо прочісування лісового масиву з метою пошуку ДРГ противника в районі с. Веселе Глушковського району Курської області російської федерації території, яка була зоною інтенсивних бойових дій. Проведення пошуково-рятувальних заходів було неможливе через бойові дії. Відомості про полон військовослужбовця, його госпіталізацію, самовільне залишення ним військової частини чи місця виконання завдання відсутні. Ці обставини свідчать про надзвичайно велику вірогідність загибелі [PERSON] . Вони екстраполюються на правову позицію Великої Палати Верховного Суду та дають підстави для застосування не дворічного, а шестимісячного строку, передбаченого частиною 2 статті 46 ЦК України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах. Водночас Велика Палата Верховного Суду зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати від дня закінчення активних бойових дій на певній території України без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. При цьому Велика Палата Верховного Суду рекомендувала використовувати, як джерело офіційної інформації про закінчення бойових дій на певній території, Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Перелік). Проте, на думку суду у цій справі, Перелік, не є вичерпним засобом доказування факту ведення або припинення бойових дій на певній території, бо не містить відомостей щодо територій поза межами України. Наявність чи відсутність конкретного населеного пункту у цьому Переліку не позбавляє суд можливості встановити відповідні фактичні обставини на підставі інших належних та допустимих доказів, зокрема офіційних повідомлень органів військового управління та даних, отриманих у порядку судового витребування доказів. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 759/22513/24 (постанова від 18.02.2026). Оцінюючи сукупність наявних доказів, зокрема повідомлення Генерального штабу Збройних Сил України про те, що активні бойові дії в районі населеного пункту Веселе Курської області російської федерації тривали до кінця жовтня 2024 року, суд встановив день закінчення воєнних дій у цьому районі як 31 жовтня 2024 року. Саме з цієї дати починається відлік шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду вважає за неможливе відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною 2 статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. На час ухвалення цього рішення шестимісячний строк, установленим законом для оголошення фізичної особи померлою у зв`язку зі зникненням під час воєнних дій, давно сплив як з моменту зникнення [PERSON] , так і з часу закінчення в місці його зникнення бойових дій. Це свідчить про наявність визначених законом передумов для задоволення заяви та дає суду можливість перейти до оцінки питання щодо визначення дати, з якої [PERSON] має бути оголошений померлим. За загальним правилом, закріпленим першим реченням частини 3 статті 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Друге речення частини 3 статті 46 ЦК України містить спеціальну норму, згідно з якою фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Попри те, що встановлені судом обставини зникнення (виконання бойового розпорядження в зоні інтенсивних бойових дій) беззаперечно підпадають під поняття «обставин, що загрожували йому смертю», наявні докази свідчать про факт безвісного зникнення, а не про факт загибелі від певної нещасної події з достовірно встановленою датою. Відсутні докази, які б дозволили суду з високою ймовірністю встановити, що смерть настала саме [INFO] . У цьому зв`язку суд нагадує, що в правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Відтак, за відсутності достовірних даних про точний день загибелі, суд застосовує загальне правило ч. 3 ст. 46 ЦК України, згідно з яким днем смерті особи, оголошеної померлою, вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення її померлою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Заявниця суду повідомила, що оголошення батька померлим є необхідним для оформлення спадщини та отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто для досягнення легітимної мети. У відповідь на зауваження Міністерства оборони України щодо можливого впливу рішення на права інших спадкоємців мати Заявниці [PERSON] , яка є законним представником другої, неповнолітньої дитини загиблого (син [PERSON] 2009 року народження), подала до суду заяву, якою підтримала заяву [PERSON] та підтвердила, що оголошення батька померлим є спільним рішенням сім`ї. Суд констатує відсутність спору про право між спадкоємцями, що дозволяє розглянути справу в порядку окремого провадження та отримувачами одноразової грошової допомоги. Доводи Військової частини [NUMBER] про необхідність залишення заяви без розгляду відхилені окремою ухвалою суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved