Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1412572504571 від 04 травня 2024 року в загальному розмірі 1 8816,00 грн., яка складається з 4 200,00 грн заборгованості за кредитом, 6 216,00 грн заборгованості за відсотками та 8 400,00 грн штрафу. Позовна заява обґрунтована тим, що 04 травня 2024 року між кредитодавцем та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит в електронній формі. Кредитодавець виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачці кредитні кошти в розмірі 4 200,00 грн на її банківську картку. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, ухилялася від повної сплати заборгованості, внаслідок чого виник борг. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2025 для розгляду справи № 753/17336/25 визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.08.2025 у складі головуючого судді Мицик Ю.С відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи № 753/17336/25 між суддями від 04.12.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2025 у складі головуючої судді Маркєлової В.М. суд прийняв до свого провадження цивільну справу № 753/17336/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості; постановив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Оскільки відповідач відзив не подав, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з частиною першою статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних. Судом встановлено, що 04 травня 2024 року між ТОВ "ФК "ВІВА КАПІТАЛ" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1412572504571. Договір підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором "D6S2Q7" відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно умовами кредитного договору сторони погодили кредит у сумі 4 200,00 грн загальним строком на 120 днів до 01 вересня 2024 року. Також сторони погодили дисконтну процентну ставку у розмірі 0,888 відсотка на день на перші 20 днів користування кредитом. Пунктом 1.4.2 договору погоджено базову процентну ставку у розмірі 1,48 відсотка на день починаючи з 21 дня користування кредитом по день повернення. Кредитодавець виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідачки. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Договір є обов`язковим для виконання сторонами згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором. 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX. Пунктом 5 розділу I цього Закону було внесено зміни до Закону України "Про споживче кредитування", зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 відсоток. Суд зазначає, що дія пункту 17 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" щодо застосування тимчасових лімітів процентної ставки (2,5 відсотка та 1,5 відсотка) поширюється виключно на договори, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк їх дії було продовжено. Оскільки спірний кредитний договір був укладений 04 травня 2024 року, тобто після набрання чинності змінами до закону, пункт 17 Перехідних положень не застосовується. Для нових договорів діє імперативна норма частини п`ятої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування", якою обмежено максимальну денну процентну ставку на рівні 1 відсотка. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З огляду на це, умова пункту 1.4.2 кредитного договору в частині встановлення базової процентної ставки 1,48 відсотка на день є нікчемною, оскільки вона перевищує максимально дозволений законом поріг. Водночас дисконтна ставка 0,888 відсотка на день є правомірною. Суд здійснює власний перерахунок заборгованості з урахуванням здійсненої оплати. За перші 20 днів кредитування (з 04 по 23 травня 2024 року) відсотки нараховуються за ставкою 0,888 відсотка на день і становлять 745,92 грн (4200,00 грн * 20 днів * 0,888 %). З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2024 року відповідачкою було здійснено оплату в розмірі 746,00 грн. Відповідно до статті 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності суми платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у визначеній черговості, де у другу чергу сплачуються проценти, а у третю чергу сплачується основна сума боргу. Отже, платіж у розмірі 746,00 грн повністю погасив нараховані відсотки за перші 20 днів у сумі 745,92 грн, а залишок коштів у розмірі 0,08 грн погасив частину тіла кредиту. Після цієї оплати залишок основного боргу (тіла кредиту) становить 4 199,92 грн. За наступні 100 днів погодженого строку кредитування (з 24 травня по 01 вересня 2024 року) відсотки нараховуються на залишок тіла кредиту за максимально дозволеною ставкою 1 відсоток на день. Розмір відсотків за цей період становить 4 199,92 грн (4 199,92 грн * 100 днів * 1%). Вимоги позивача про стягнення відсотків у більшому розмірі є безпідставними. Щодо вимоги про стягнення штрафу у розмірі 8 400,00 грн суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 14 Цивільного кодексу України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання він звільняється від обов`язку сплати неустойки, штрафу, пені за таке прострочення, а нараховані суми підлягають списанню. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 8 400,00 грн. Отже, загальна сума заборгованості, яка є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідачки, становить 8 399,84 грн (4 199,92 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 199,92 грн заборгованості за відсотками). Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково на суму 8 399,84 грн, що становить 44,64% від заявленої ціни позову в 18 816,00 грн. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно у розмірі 1 351,70 грн (сплачена сума 3028,00 грн *44,64 %). Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 600,00 грн. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Ч. 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Наданими суду доказами (в копіях): - договором про надання правової допомоги №1 від 02.01.2025, - актом виконаних робіт від 26.06.2025; - рахунком №26/26-01 від 26.06.2025, - платіжною інструкцією від 27.06.2025 на суму 10 600,00 грн доведено, що послуги з професійної правничої допомоги на суму у розмірі 10 600,00 грн Позивачу надавав адвокат Грушевий Ю.В. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство містить критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінюючи докази з метою розподілу судових витрат суд зауважує наступне. Суд враховує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У цій справі відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру понесених іншою стороною витрат. Також суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial