Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування позову зазначено, що приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. було відкрито виконавче провадження № 68283486 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 2492, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. від 24.11.2021 року, за яким боржником є [PERSON] , а стягувачем товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9», про стягнення заборгованості за кредитним договором № 138086 від 24.12.2020 року, що укладений з ТОВ «Лінеура Україна». Посилаючись на те, що вказаний вище кредитний договір не був нотаріально посвідчений, у зв`язку із чим приватний нотаріус не мав права на вчинення оскаржуваного виконавчого напису, позивачка просила про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивачка у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій свою позовну заяву підтримала, справу просила слухати за її відсутності. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Згідно з листом від 09.02.2026 року повідомив, що у нього відсутні витребовувані судом документи, на підставі яких вчинявся спірний виконавчий напис нотаріуса. Третя особа приватний виконавець виконавчого Миколаївської області Баришніков А.Д. у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Л.М. у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновків про наступне. 23.02.2024 року [PERSON] уклала шлюб, у зв`язку із чим змінила своє прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюбу серії [NUMBER] ). 24.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 2492, яким звернено стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 1380863 від 24.12.2020 року, укладеним за товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», правонаступником усії прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1-01102021 від 01.10.2021 року є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9», у сумі 24450,80 грн. 21.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження № 68283486, про примусове виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса. Як вбачається із тексту самого виконавчого напису № 2492 від 24.11.2021 року, він був вчинений на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 рок, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до оскаржуваного виконавчого напису була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВС, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 23.01.2026 року, якою було відкрито провадження у справі, витребовувалося у відповідача та приватного нотаріуса Журавльової О.М. належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 2492 від 24.11.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» заборгованості.. Представником відповідача, на виконання вказаної ухвали суду, було надано письмову відповідь, згідно з якою у відповідача відсутні запитувані судом документи. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При аналізі спірного виконавчого напису також встановлено, що приватний нотаріус, який вчиняв цей напис, визначив розмір заборгованості позивача за кредитним договором № 1380863 від 24.12.2020 року, який укладено товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» та [PERSON] , не вказавши, що такий посвідчено в нотаріальній формі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн. за подання до суду позовної заяви.

Outcome: approved