Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

АТ «Ідея Банк» звернулось до суду з вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 94826,96 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 27.10.2022 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R01.00501.009784189. Згідно із кредитним договором, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 77 337,53 грн. зі сплатою 35,01% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. В позові зазначено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 13.11.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 94826,69 грн. Остання сплата за кредитним договором здійснена 18.06.2024 року. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 13.11.2024 року. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.09.2024 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Просить позов задовольнити повністю. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.12.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2025 року зупинено провадження у цивільній справі № 461/9971/24 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до вирішення цивільної справи №524/9272/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання спільною заборгованості за кредитним договором у рівних частках подружжя. 15.04.2025 року відповідач [PERSON] скерувала на адресу суду поясненння, з яких вбачається, що 27.10.2022 року у період її шлюбу з [PERSON] було укладено кредитний договір №R01.00501.009784189. Кошти отримані за кредитним договором були витрачені на потреби сім`ї. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.09.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач вказує, що [PERSON] не вважає, що у нього наявні певні зобов`язання по сплаті половини кредитних зобов`язань і тому кошти сплачує лише відповідач. Просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.04.2025 року відновлено провадження у цивільній справі № 461/9971/24 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02.10.2025 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про направлення за підсудністю справи за позовною заявою Акціонерного товариства «Ідея Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. 17.11.2025 року представник АТ «Ідея Банк» Жовтонецький В.С. керував на адресу суду заяву, з якої вбачається, що відповідачем не надано доказів, що кредитний договір укладено в інтересах сім`ї, і в другого з подружжя (колишнього чоловіка [PERSON] ) виникло боргове зобов`язання перед позивачем. Матеріали кредитної за кредитним договором не містять доказів щодо надання згоди другого з подружжя на отримання кредитних коштів в інтересах сім`ї, а також ст. 65 СК України чітко визначено правочини, об`єктом яких є спільне майно подружжя. Коли один з подружжя укладає кредитний договір, то це не стосується спільного майна подружжя. Зазначає, що АТ «Ідея Банк» скористався своїм правом вимагати виконання обов`язку за кредитним договором в повному обсязі, пред`явивши вимогу до відповідача. З вказаних обставин вказує, що позивач не вбачає підстав для залучення у якості співвідповідача [PERSON] , та просить стягнути заборгованість за кредитним договором №R01.00501.009784189 з відповідача [PERSON] . Представник позивача АТ «Ідея Банк», згідно позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, наслідки неявки. Скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Отже, відповідачу забезпечено належні умови для реалізації прав та повноважень в процесі провадження у справі, зокрема на користування правовою допомогою. Крім того, згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Згідно ч.6 ст.212 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом. Однак, відповідач [PERSON] не зверталася до суду із клопотанням для забезпечення її ефективної участі у розгляді справи, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу «EasyCon». Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Так, відповідно до частини 2 статті 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалася, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надала, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов такого висновку. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 27.10.2022 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №R01.00501.009784189. Згідно із кредитним договором, АТ «Ідея Банк» надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 77337,53 грн. зі сплатою 35,01% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 77 337,53 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентами та іншими платежами, згідно із умовами договору. Відповідно до п.1.2 кредитного договору, позичальник укладення цього договору дає доручення банку, а банк, за дорученням позичальника, надає кредит у день підписання даного договору, шляхом переказу коштів у сумі 77337,53 грн., з позичкового рахунку позичальника на рахунок № [NUMBER] в АТ «Ідея Банк». Згідно із п.1.3. кредитного договору, за користування кредиту позичальник сплачує проценти за фіксованою ставкою в розмірі 35,01% річних від залишкової суми кредиту. Згідно із п.3.2.3. кредитного договору, протягом 14 календарних днів з дня укладенні договору відмовитися від такого договору без пояснення причин, у тому числі після отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від укладеного договору, позичальник повідомляє банк у письмовій формі протягом 14 календарних днів, з дня укладення договору. Якщо позичальник подає повідомлення не особисто, воно має бути засвідчене нотаріально або підписане представником за довіреністю на вчинення таких дій. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кошти у розмірі 77337,53 грн., одержані згідно із цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до днях повернення за ставкою встановленою договором. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами №9003626 та №9003628. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором кредиту, внаслідок чого станом на 13.11.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 94826,96 грн. Остання сплата за кредитним договором здійснена 18.06.2024 року. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 13.11.2024 року. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 2, 3 ст. 6 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. За змістом статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом,комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності),для отримання, обслуговування і повернення кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіальних ордерів. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконала тому, згідно із розрахунком заборгованості, станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості за кредитом становить 94826,96 грн. та складається з простроченого боргу - 73789,3 грн., прострочених процентів - 21037,66 грн. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.09.2024 року вих. №12.4.2 №R01.00501.009784189, на адресу [PERSON] направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до [PERSON] будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Однак, [PERSON] належним чином не відреагувала на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконала. Щодо доводів відповідача [PERSON] , що в період укладання кредитного договору вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, та кредитний договір №R01.00501.009784189, укладений в інтересах подружжя, суд зазначає таке. Встановлено, що дійсно на момент укладення кредитного договору №R01.00501.009784189 відповідач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] зареєстрованому Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №264, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч.3 ст. 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Презумпція спільних інтересів передбачає, що вчинки будь-якого з подружжя здійснюються у спільних, а не у власних інтересах. Тлумачення ч. 4 ст. 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередню участь в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: - договір укладено другим з подружжя в інтересах сім`ї; - майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч.1 ст.68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Так, положення ст. 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Тобто, судова практика чітко виділила два критерії, які повинні буди застосовані для того, аби визначення того, чи є ті чи інші майнові об`єктом спільною власністю. Зі змісту п.1.1. Кредитного договору вбачається, що банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі 77 337,53 гривень. Згідно п.1.2. Договору, позичальник укладанням цього договору доручає банку, а банк за дорученням позичальника налає кредит у день підписання даного договору шляхом переказу грошової суми у розмірі 77 337,53 гривень з позичкового рахунку позичальника на рахунок № [NUMBER] в АТ «ІДЕЯ БАНК», призначення платежу: «погашення кредитної заборгованості, договір №Р20.00501.005939209 від 12.11.2019 року. Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що вказаний договір було укладено в інтересах сім`ї або ж майно, одержане за договором було використано в інтересах сім`ї надано не було. Суд також звертає увагу на те, що солідарна відповідальність - це у зобов`язальному праві відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. Тому, не залучення в якості відповідача іншого члена подружжя не є підставою для відмови у задоволенні позову кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. При цьому, у разі, якщо [PERSON] вважає, що грошові кошти за кредитним договором №R01.00501.009784189 були витрачені в інтересах сім`ї, то вона не позбавлена звернутися до суду із позовом до іншого члена подружжя з метою відшкодування грошових коштів, які були сплачені нею в якості виконання зобов`язання за таким кредитним договором. Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів [PERSON] прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження під час розгляду, а тому підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Згідно платіжної інструкції №567279 від 02.12.2024 року, позивачем сплачено в якості судового збору грошову суму у розмірі 3 028,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved