Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач АТ «ПУМБ», інтереси якого представляє Донцова Є.О., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 68 857,53 грн. В обґрунтування доводів позовної заяви зазначено, що між АТ «ПУМБ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 200322061858 від 14.01.2024 року та видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 35000,00 грн, який пізніше було збільшено до 50000,00 грн. Відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконує, тому станом на 30.10.2025 має заборгованість у розмірі: 68857,53 грн, з яких: 48500,24 грн заборгованість за кредитом; 20357,29 грн заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу про добровільне погашення заборгованості за кредитними договорами, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором на суму 68857,53 грн та понесені витрати на оплату судового збору в сумі 2662,40 грн. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та проживання, вказаним в позовній заяві та шляхом розміщення оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області,про причини неявки до суду не повідомила, відзиву не подала. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали суду від 09.03.2025 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 200322061858 від 14.01.2024 року та видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 35000,00 грн. Відповідно до заяви №200322061858 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 14.01.2024 року, з умовами якої погодилася відповідач, про що свідчить наявність її електронного підпису у заяві, визначено строк кредитування 12 міс., зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін, стандартна процентна ставка за користування коштами кредитного ліміту складає 35,88%, тип процентної ставки: фіксована, реальна річна процентна ставка складає 42,36 %; орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом ( у т.ч.тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12229 грн (а.с.11-12). Також відповідач [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, чим підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи з обраних нею умов кредитування, в тому числі розмір кредиту, процентну ставку за користування кредитом, розмір відсотків, розміри комісії, порядок повернення кредиту(а.с. 13). Відповідно до даної заяви, клієнт, підписанням цієї заяви беззастережно підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb/ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї Заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах. Банком надано копію довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №200322061858 від 14.01.2024 року на ім`я відповідача, з якої вбачається, що 14.01.2024 встановлено кредитний ліміт 35000,00 грн, з 18.03.2024 року кредитний ліміт збільшено до 50 000,00 грн (а.с.22 зворот). Як вбачається з виписки по особовому рахунку [PERSON] користувалася грошовими коштами, наданими позивачем, здійснювала перекази коштів, оплачувала покупки тощо (а.с.24). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №200322061858 від 14.01.2024 року, заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням часткового погашення станом на 30.10.2025 складає: 68 857,53 грн, з яких: 48 500,24 грн заборгованість за сумою кредиту; 20 357,29 грн заборгованість за відсотками; 0 грн. - заборгованість за комісією (а.с.23). Про необхідність погасити наявну заборгованість АТ «ПУМБ» повідомляло відповідача шляхом направлення на її адресу відповідної вимоги (повідомлення) від 28.10.2025 (а.с. 20). Однак, заборгованість за кредитним договором відповідачем погашена не була. Таким чином, між сторонами виник спір щодо неналежного виконання умов кредитних договорів, непогашення в повному обсязі відповідачем [PERSON] заборгованості за вищезазначеним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Як передбачено ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку, а також, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно норм статей 628, 638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Що ж до форми договору, то положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як установлено судом, [PERSON] 14.01.2024 звернулася до АТ «ПУМБ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим її було ознайомлено із основними умовами кредитування, порядком надання та повернення кредиту в АТ «ПУМБ», що підтверджується паспортом споживчого кредитування, який підписаний відповідачем. Ознайомившись із умовами кредитування, остання підписала заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якому визначені основні погоджені сторонами умови кредитування/ререфінансування, що підтверджує виникнення кредитних правовідносин між ними на визначених у заявах умовах. При цьому суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять підтверджень про ознайомлення [PERSON] із долученими до позовної заяви публічними пропозиціями АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб і що такі є частиною укладеного кредитного договору, оскільки вони не містять підпису відповідача. Не встановлено під час розгляду справи і те, що саме ці пропозиції розуміла остання та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву на приєднання до ДКБО від 14.01.2024. Роздруківки ж із сайту позивача та посилання на них належними доказами бути не можуть, оскільки ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд також зазначає, що в даному спорі договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно із п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятій 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту й Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. За таких обставин, оскільки публічні пропозиції АТ «ПУМБ», які містяться в матеріалах справи, не містять підписів позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви на приєднання від 14.01.2024. Проте, незважаючи на те, що публічні пропозиції не є частинами кредитного договору, суд уважає доведеною ту обставину, що кредитні правовідносини виникли між сторонами на підставі заяви на приєднання до договору банківського обслуговування фізичних осіб від 14.01.2024, яка підписана сторонами, в тому числі і відповідачем електронним підписом, та свідчить про акцепт пропозицій, в яких погоджені основні умови кредитування/рефінансування, порядок надання та повернення кредитів. Факт укладення та підписання кредитного договору відповідач не заперечила. Так, АТ «ПУМБ» свій обов`язок за кредитним договором №200322061858 від 14.01.2024 виконало та надало [PERSON] можливість користуватися кредитним лімітом у розмірі 50 000,00 грн. Факт надання кредитних коштів та факт користування коштами відповідач будь-якими доказами не спростувала. Натомість, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30.10.2025 має заборгованість за кредитним договором, яка складає 68 857,53 грн. При цьому суд враховує, що відповідач в судове засідання не з`явилася, позовні вимоги не спростувала, доказів протилежного у відповідності до ст. 81 ЦПК України до суду не подала. З огляду на вищезазначене, враховуючи, що відповідач не дотрималася умов, передбачених кредитним договором №200322061858 від 14.01.2024 року, допустила заборгованість на загальну суму 68 857,53 грн, суд вважає, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими та доведеними, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, оскільки фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем у повному обсязі не повернуті, зобов`язання належним чином відповідач не виконала. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають до стягнення судові витрати в сумі 2 662, 40 грн. сплаченого судового збору, згідно платіжної інструкції № 90 від 09 січня 2026 року.

Outcome: approved