Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

18 липня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ФГ «Клочків-Ленд» на його користь грошові кошти в сумі 2032300,61 грн , в тому числі основний борг 1600000,00 грн, інфляційні витрати 325204,72 грн та 3% річних -107095,89 грн. Позов обґрунтовано тим, що позивач [PERSON] є одним із засновників ФГ «Клочків-Ленд», який володіє часткою у розмірі 50% статутного капіталу цього господарства. З метою фінансової підтримки ФГ «Клочків-Ленд» на 2023 рік між позивачем та ФГ «ФГ «Клочків-Ленд» в особі голови [PERSON] було досягнуто домовленості щодо надання позивачем товариству грошових коштів в сумі 1600000,00 грн на умовах поворотної фінансової допомоги, з урахуванням чого позивач [PERSON] зі своєї сторони підписав договір про надання поворотної фінансової допомоги від 16 березня 2023 року та не сумніваючись, що даний договір підпише зі своєї сторони ФГ «Клочків-Ленд» , протягом березня травня 2023 року перерахував у безготівковій формі на банківський розрахунковий рахунок ФГ «Клочків-Ленд» поворотну фінансову допомогу в розмірі в загальному розмірі 1600000,00 грн, зокрема: 17.03.2023 року -300000,00 грн, 17.04.2023 року 400000,00 грн, 25.04.2023 року 300000,00 грн, 02.05.2023 року - 300000 грн, 25.05.2023 року 300000,00 грн, підтвердженням чого є платіжні інструкції. Із 2024 року позивач звертався до ФГ «Клочків-Ленд» із проханням повернути йому внесену ним поворотну фінансову допомогу в розмірі 1600000,00 грн, однак дане питання в добровільному порядку не вирішується, відповідач на подану заяву від 05.06.2025 року не відреагував, що слугувало підставою для звернення до суду. Чернігівським районним судом Чернігівської області ухвалою від 25 вересня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій справі. Відповідач скористався правом на подання відзиву по справі, у якому вказує, що [PERSON] та [PERSON] є засновниками та кінцевими бенефіціарними власниками Фермерського господарства «Клочків-Ленд». Так, між Позивачем та директором ФГ «Клочків-Ленд» Сіндяшкіним С.О. було досягнуто згоди щодо надання [PERSON] на умовах поворотності фінансової допомоги Фермерському господарству «Клочків-Ленд» у розмірі 1 600 000 (одного мільйона шістсот тисяч) гривень.Вказані кошти було спрямовано на поточні витрати ФГ «Клочків-Ленд». Відповідач, зокрема, вважає за належне надати Суду докази електронного листування директора ФГ «Клочків-Ленд» [PERSON] та [PERSON] , в якому зазначено, на які потреби спрямовувалися кошти, надані на умовах поворотної фінансової допомоги. В той же час, між Сторонами жодних письмових договорів не укладалося. Оскільки [PERSON] є одним із засновників ФГ «Клочків-Ленд», який володіє часткою у розмірі 50 відсотків статутного капіталу господарства, Сторонами обумовлено безвідсоткове надання коштів у користування Фермерському господарству «Клочків-Ленд» без визначення строку повернення таких коштів. Відповідач зауважує, що вказані кошти [PERSON] перерахував на користь відповідача усвідомлено, добровільно, достеменно та достовірно знаючи їх цільове призначення. Строк повернення поворотної фінансової допомоги чинним законодавством не обмежується, відтак сторони визначилися, що повернення коштів буде здійснено за вимогою. Позивач у позові визнав факт укладення договору про надання поворотної фінансової допомоги, при цьому ця допомога фактично надавалася, Відповідач у відзиві визнає факт укладення договору, а також отримання грошових коштів від Позивача. Відтак, наявні підстави для встановлення факту існування між Сторонами договірних відносин щодо надання поворотної фінансової допомоги, а також вільного волевиявлення стосовно укладення такого виду договору. Відповідач звертає увагу суду, що позивач зазначає дві взаємовиключні підстави позову: а саме, спершу йдеться про поворотну фінансову допомогу , відповідно до якої Позивач у позові підтверджує існування договірних відносин, а також вчиненням Сторонами активних дій щодо виконання обумовленого договором - сплата коштів на рахунок ФГ «Клочків-Ленд», що підтверджує і Відповідач , а далі по тексту позову вже йдеться про збереження грошових коштів без достатньої правової підстави .Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою ст. 11 ЦК України. Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Між сторонами були наявні договірні відносини: і тільки з отриманням вимоги про повернення коштів, що були надані як поворотна фінансова допомога, Відповідач був зобов`язаний повернути грошові кошти у розмірі 1 600 000 гривень. Відтак, всупереч положенням ст. 1212 ЦК України Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження безпідставності отримання Відповідачем грошових коштів. [PERSON] сплатив такі кошти добровільно на забезпечення потреб ФГ «Клочків-Ленд», а тому такі кошти не можуть стягуватися із Відповідача як безпідставно набуте майно, на чому зокрема акцентував увагу ВС у справі № 127/12240/22, а відтак позивачем обрано невірний спосіб захисту, що є підставою для відмови у позові. Також відповідач не згоден з нарахованими 3% річних та інфляційних втрат , з урахування чого подав своє обґрунтування, що зводиться до наступного : 05 червня 2025 року [PERSON] звернувся із заявою про повернення протягом 7 календарних днів з дня отримання заяви коштів, наданих як поворотна фінансова допомога у розмірі 1 600 000 (один мільйон шістсот тисяч) гривень. Дана заява отримана Відповідачем 12 червня 2025 року. Відповідно, нарахування штрафних санкцій за користування грошовими коштами розпочинається з 8-го дня з моменту отримання відповідної вимоги, тобто з 20 червня 2025 року, тоді розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат мав би такий вигляд: Інфляційні витрати: Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( HZ : 100 )ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, HZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc = 1.00000000 Інфляційне збільшення:1 600 000,00 x 1.00000000 - 1 600 000,00 = 0,00 грн. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.1 600 000,00 x 3 % x 26 (днів прострочення з 20/06/2025 до 15/07/2025) : 365 : 100 = 3 419,18 грн. Всього штрафних санкцій: 3 419,18 грн. Враховуючи вказані обставини та обраний позивачем невірний спосіб захисту відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог Ухвалою від 24 грудня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті . У судовому засіданні позивач пояснив, що він є засновником ФГ «Клочків-Ленд», якому належать 50% статутного капіталу . З метою підтримки діяльності підприємства вони з відповідачем [PERSON] у 2023 року домовилися про внесення на рахунок підприємства поворотної фінансової допомоги. Умовами домовленості передбачалося, що вказана допомога буде надана на безвідсотковій основі. В подальшому ним був оформлений проект договору про надання поворотної фінансової допомоги і направлений на адресу ФГ «Клочків-Ленд», який до цього часу не повернутий. Паралельно ним на рахунок фермерського господарства вносилися кошти , що як вказав позивач відповідачем не оспорюється. Проект договору направив поштою, без опису вкладення. Отже зі свого боку домовленість ним була виконана. Маючи намір повернути кошти він звернувся до відповідача, однак останній кошти не повернув і зв`язку з чим він в подальшому звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позові, пояснивши, що між сторонами було досягнуто домовленість про перерахування коштів в сумі 1600000,00 грн, які були перераховані відповідачу підтвердженням чого є платіжні інструкції, кошти на час звернення до суду не були повернуті незважаючи на численні усні звернення позивача та письмову вимогу від 05.06.2025 року, яку відповідач отримав. За обставин відсутності укладеного договору у сторін не виникло зобов`язань з договору позики, а має місце безпідставне збереження коштів, які має намір повернути позивач. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав , вказавши, що з позивачем вони ведуть бізнес близько 8 років поспіль. З початку воєнного стану ситуація щодо фінансування підприємства погіршилася і тому вони зі [PERSON] у березні 2023 року зустрілися у м. Кропивницькому за місцем мешкання позивача і домовилися про внесення коштів на розвиток підприємства. Зокрема після тої зустрічі [PERSON] на рахунок підприємства вніс 1600000,00 грн, він зі свого боку вніс 2700000,00 грн та 300 тис грн внесла в якості інвестиції СТОВ «Україна» , керівником якої була цивільна дружина [PERSON] . Строк повернення коштів СТОВ «Україна» між ними було узгоджено до кінця 2024 року, а [PERSON] та [PERSON] - після завершення воєнного стану. Договір в письмовій формі не укладався, це була виключно усна домовленість, проект договору не формувався і відповідно в підписаному виді [PERSON] він на адресу ФГ «Клочків-Ленд» не надсилався. Відповідач підтвердив, що після зустрічі кошти позивачем були внесені на рахунок підприємства та пішли на потреби господарства. Представник відповідача позов не визнав з тих підстав, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту. Зокрема, звертаючись до суду позивач як на підставу повернення грошових коштів посилається на ст.1212 ЦК України, що при доведеності факту укладення договірних відносин між сторонами виключає її застосування та є підставою для відмови у позові. Підтверджує, що кошти в сумі 1600000,00 грн були перераховані [PERSON] на рахунок підприємства, а відповідно договір поворотної фінансової допомоги між сторонами є укладеним, так як відбулося отримання коштів і дана обставина сторонами не заперечується. Наявність договірних відносин виключає застосування ст.1212 ЦК України з урахуванням чого в позові просить відмовити. Суд заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та доказам, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачем в період з 17 березня 2023 року по 25 травня 2025 року на рахунок ФГ «Клочків-Ленд» перераховувалися грошові кошти за платіжними інструкціями: -№TR.36784 від 17 березня 2023 року в сумі 300000,00 грн ( а.с 10) --№TR.36532 від 17 квітня 2023 року в сумі 400000,00 грн ( а.с 11) --№TR.22382 від 25 квітня 2023 року в сумі 300000,00 грн ( а.с 12) --№TR.9597 від 02 травня 2023 року в сумі 300000,00 грн ( а.с 13) --№TR.28485 від 25 травня 2023 року в сумі 300000,00 грн ( а.с 14) Загальна сума коштів, які були перераховані ФГ «Клочків-Ленд» відповідно до вказаних платіжних інструкцій 1600000,00 грн. В призначенні платежів в кожній платіжній інструкції вказано « Поворотна фінансова допомога від [PERSON] , ІПН [NUMBER] , згідно договору від 16.03.2023 року» Факт зарахування коштів в сумі 1600000,00 грн на рахунок ФГ «Клочків-Ленд» підтверджує відповідач у поданому відзиві, а також не оспорював даний факт в судовому засіданні представник відповідача , вказуючи, що кошти було спрямовано на поточні витрати ФГ «Клочків-Ленд». Відповідно до ч.1 ст 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Матеріали справи та позиція представника відповідача як в судовому засіданні так і в поданій заяві по суті (відзиві) свідчить про те, що факт перерахування коштів на рахунок ФГ «Клочків-Ленд» не заперечується, як і факт їх подальшого використання на поточні потреби господарства, а відповідно вказані обставини в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, так як визнаються учасниками справи . Окрім цього, факт перерахування коштів підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № [NUMBER] за березень 2023 року, за квітень 2023 року та травень 2023 року , відповідно до яких вбачається, що станом на 01.06.2023 року від [PERSON] на рахунок підприємства внесені кошти на загальну суму 16000000 ( а.с 173-175) 05 червня 2025 року позивачем направлено відповідачу вимогу б/н від 05.06.2025 року про повернення йому впродовж 7 календарних днів з дня отримання вимоги коштів в сумі 1600000,00 грн, які були отримані ФГ «Клочків-Ленд» згідно платіжних інструкції №TR.36784 від 17 березня 2023 року , -№TR.36532 від 17 квітня 2023 року, -№TR.22382 від 25 квітня 2023 року , №TR.9597 від 02 травня 2023 року ,-№TR.28485 від 25 травня 2023 року . Також позивач просив направити впродовж 2 (двох) календарних днів з дня отримання даної заяви належний йому примірник договору про надання поворотної фінансової допомоги від 16.03.2023 року ( а.с 15) Вказана вимога направлялася ФГ «Клочків-Ленд» рекомендованим листом № 2500100137305 з описом вкладення ( а.с 17) та була отримана відповідачем 12.06. 2025 року, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення ( а.с.18) Позивачам подано розрахунок суми грошових коштів, що стягуються , зокрема 3% річних , які розраховані позивачем в сумі 107095,89 грн та інфляційні втрати в сумі 325204.72 грн ( а.с 19-24 зворот.) Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю договірних відносин між сторонами та правових підстав для повернення відповідачем отриманих у період з 17.03.2023 року по 25.05.2023 року грошових коштів у загальній сумі 1600000,00 грн. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини 1 та 2 статті 207 Цивільного кодексу України). Згідно з частинами 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частин 1 та 2 статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У статті 643 ЦК України визначено, що якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу (частина 2 статті 644 Цивільного кодексу України). У постанові від 02.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поворотна фінансова допомога надається на підставі договорів, що передбачають передачу підприємству у користування на певний строк суми грошових коштів без нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плату за користування такими грошовими коштами. Операції з позики грошових коштів оформлюються згідно з вимогами статті 1046 "Договір позики" глави 71 ЦК України. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. З моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається укладеним. За приписами статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За положеннями частини 1 статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Отже, аналіз зазначених нормативних приписів у сукупності дозволяє дійти висновку про те, що договір можна вважати укладеним лише після їх підписання обома сторонами або отримання позивачем письмової відповіді відповідача про повне й безумовне прийняття пропозиції щодо укладення вказаних договорів на визначених ним умовах та фактичного отримання відповідачем за цими договорами грошових коштів. Як убачається з матеріалів справи договір про надання поворотної фінансової допомоги на який міститься посилання в графі «призначення платежу», між позивачем та відповідачем у вигляді окремого юридичного документу не був укладений. Також в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про волевиявлення позивача та відповідача укласти зазначені договори на певних умовах за допомогою будь-якого технічного засобу зв`язку. Більш того, в судовому засіданні відповідач при наданні пояснень зауважив, що сторони не укладали письмовий договір, а мали усну домовленість про внесення коштів на рахунок підприємства за для забезпечення функціонування фермерського господарства. Суд зауважує, що матеріали справи не містять ні проекту договору, ні доказів того, що вказаний проект надсилався відповідачу, як про це вказує позивач у позові. З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов щодо предмету, строку дії, строку повернення коштів тощо. Отже, договір про надання поворотної фінансової допомоги , посилання на які міститься в платіжних інструкціях, є неукладеним Суд зауважує, що одного факту перерахування позивачем грошових коштів відповідачу недостатньо для висновку про укладення сторонами угод про безвідсоткову фінансову допомогу на зворотній основі й виникнення між сторонами договірних зобов`язань. На переконання суду обставини справи свідчать про набуття відповідачем майна без достатньої правової підстави. Представник відповідача в суді не заперечував щодо розміру неповернутих [PERSON] грошових коштів в сумі 1600000,00 грн., на спростування розрахунку, наданого позивачем, не надав іншого розрахунку неповернутих йому коштів. Матеріалами справи підтверджується і це не заперечувалося представником відповідача, що- згідно платіжних доручень Шпак В.В. перераховував кошти на рахунок підприємства, зокрема згідно платіжної інструкції №TR.36784 від 17 березня 2023 року перераховано суму в сумі 300000,00 грн , -№TR.36532 від 17 квітня 2023 року перераховано суму 400000,00 грн , згідно платіжної інструкції №TR.22382 від 25 квітня 2023 року - 300000,00 грн, згідно платіжної інструкції -№TR.9597 від 02 травня 2023 року перераховано 300000,00 грн та згідно платіжної інструкції -№TR.28485 від 25 травня 2023 року перераховано - 300000,00 грн . Як вказав представник відповідача вказані кошти витрачені на поточні потреби підприємства Разом з тим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження повернення [PERSON] грошових коштів в сумі 1600000 грн Слід зазначити, що в судовому засіданні представник відповідача не заперечувала факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів, як безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в загальній сумі 1600000 грн. за перерахованими вище платіжними документами та неповернення такої позивачу. Також сторонами не було надано суду доказів щодо наявності правових підстав отримання ФГ «Клочків-Ленд» вказаних грошових коштів, враховуючи позицію відповідача щодо відсутності (неукладення) договору , який зазначений в платіжних інструкціях у графі «призначення платежу». В судовому засіданні позивач зазначив, що проект договору розроблявся ним, однак доказів направлення його відповідачу як і існування такого договору суду не надав, а враховуючи пояснення відповідача який вказав, що його не існувало а була лише домовленість сторін про внесення коштів, суд з матеріалів справи не вбачає, що такий існував такий договір (проект) В свою чергу платіжні інструкції за період з 17.03.2023 року по 25.05.2023 року, суд розцінює лише як письмовий доказ передачі позивачем відповідачеві грошових коштів в загальній сумі 1600000,00 грн а отже вказані докази не є обставиною, достатньою для того, щоб дійти висновку про існування між сторонами договірних відносин. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Тобто, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зокрема, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Тобто, зобов`язання з безпідставного набуття та збереження майна можуть бути наслідком таких юридичних фактів: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. При цьому за змістом статті 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 904/2342/18 та від 12.02.2019 у справі № 910/20926/16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 (провадження № 12-83гс18) зроблено висновок, що «положення глави 83 ЦК України астосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали». У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». В даному випадку майном є грошові кошти в загальній сумі 1600000 грн., які були отримані ФГ «Клочків-Ленд» у зв`язку з їх перерахуванням позивачем на поточний рахунок останнього без укладення договору , тобто отримані ФГ «Клочків-Ленд» без достатніх правових підстав. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що застосуванню підлягають положення глави 83 Цивільного кодексу України, якою врегульовано набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, та зокрема положення статті 1212 Цивільного кодексу України. Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Аналогічна правова позиція викладені в постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 910/5027/18. Враховуючи, що грошові кошти в сумі 1600000 грн. були перераховані позивачем ГФ «Клочків-Ленд» як безвідсоткова поворотна фінансова допомога, що відповідачем не оспорюєтся, однак відповідач фінансову допомогу не повернув, що представником також не заперечується суд вважає, що вказані кошти відповідач утримує без належної правової підстави і безпідставно їх не повертає позивачу, а тому вони підлягають поверненню саме на підставі статті 1212 ЦК України, адже перерахувавши грошові кошти, як безвідсоткову поворотну фінансову допомогу, позивач надіявся, що такі кошти йому будуть повернуті. Під час судового розгляду судом встановлено, відсутність договірних відносин між сторонами, документальних доказів на підтвердження існування між сторонами договірних відносин ні позивачем, ні відповідачем суду не надано. З огляду на вищенаведене, враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору поворотної фінансової допомоги, отримані відповідачем від позивача грошові кошти в загальній сумі 1600000 грн., що перераховані відповідно до платіжних документів у період 17.03.2023 року по 25.05.2023 року , є безпідставно набутим майном в силу приписів статті 1212 Цивільного кодексу України. Приписами статті 1213 Цивільного кодексу України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Як убачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із вимогою від 05.06.2025 року про повернення йому вказаних коштів протягом 7 календарних днів дня отримання вимоги, отримавши яку 12.06.2025 року ФГ «Клочків Ленд» на момент звернення до суду з позовом грошові кошти позивачу не повернуло, вимогу залишено відповідачем без відповіді та задоволення. Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення ФГ «Клочків-Ленд» грошових коштів позивачу у сумі 1600000,00 грн., відповідач суду не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував, а відповідно вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 1600000,00 грн підлягають задоволенню. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. На позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло відповідно до статті 1212 ЦК України, поширюється дія статті 625 ЦК України, як і на інші види грошових зобов`язань незалежно від підстави їх виникнення Водночас, суд зауважує, що відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи те, що інфляційні витрати 325204,72 грн та 3% річних -107095,89 грн нараховані в період дії воєнного стану підстав для їх стягнення з відповідача на користь позивача не має, а відповідно в даній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Судовий збір, відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору в сумі 15140, 00 грн ( а.с 1) Судом задоволено позовні вимоги на 79 % на загальну суму 1600000,00 грн отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 11961,00 грн , що є пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial