Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в особі представника звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 138000,00 грн., посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором. Та стягнення судових витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн , та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено. 13.07.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1711182, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 20 000,00 гривень на умовах строковості , зворотності , платності, строком на 359 днів . Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором К527. Кошти були надані шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до договору факторингу №27062025 від 27.06.2025 ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» . Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті процентів за користування ним, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 138000,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20000,00 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором в сумі 104700,00 грн,, заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в сумі 3300,00 грн., штрафні санкції 10000,00 грн. У зв`язку з вищезазначеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 26.01.2026 року відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 26.01.2026 року витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] , та підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) 13.07.2024 коштів в сумі 20000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , через платіжного провайдера ТОВ «Пейтек». У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Відзиву від відповідача до суду не надходило. Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзиву на позов не надала , будь яких заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенню п. 3 ч. 1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 638, 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Судом встановлено, що 13.07.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1711182, відповідно до якого Кредитор надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн., строком на 359 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами 1,5 % в день. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором К527. Грошові кошти перераховано на картку споживача № [NUMBER] , що обумовлено сторонами в договорі. Відповідач, підписавши вказаний договір за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора, прийняв на себе зобов`язання за вказаним договором, зокрема, здійснювати погашення кредиту обов`язковими щомісячними платежами. Дані обставини підтверджуються копією договору №1711182 від 13.072024, та Додатком №1 ( графік платежів і таблиця обчислення загальної вартості кредиту) , які долучені в якості доказів до справи. Первісний кредитор ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в загальному розмірі 20 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек» та відомостями наданими на запит суду АТ «Універсал Банк» від 22.02.2026. Так , згідно довідки АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] на яку 13.07.2024 дійсно надійшло зарахування коштів в сумі 20000,00 грн. Відповідно до договору факторингу №27062025 від 27.06.2025 ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором №1711182 від 13.07.2024 ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в сумі 134700,00 грн., з яких 20000,00 грн., заборгованість за тілом кредиту, 104700,00 грн, , заборгованості за процентами, 10000,00 грн., штрафні санкції , що підтверджується копією договору факторингу №27062025 від 27.06.2025 та витягом з реєстру боржників, що є додатком до даного договору факторингу. Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в межах строку дії кредитного договору з дати договору факторингу донарахувало боржнику [PERSON] проценти за 11 календарних днів в сумі 3300,00 грн.. Таким чином відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в сумі 138000,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20000,00 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором в сумі 104700,00 грн, заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в сумі 3300,00 грн., штрафні санкції в сумі 10000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Слон Кредит» та розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Вирішуючи питання про стягнення нарахованих процентів за кредитом , суд враховує, що 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24 грудня 2023 року (далі Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до частини 5статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII (підпункт 6 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1734-VIII(підпункт 13 пункту 5Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до частини 5 статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1734-VIII», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно). Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Разом з цим , що відповідно до п.п. 1.5.1 кредитного договору №1711182 від 13.07.2024, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Однак, згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». У листі Національного банку України від 19 лютого 2024 року №14-0004/12097 «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо виконання окремих вимог Закону №3498-ІХ. Так, у пункті 2 вказаного листа зазначено, що протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом №3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %, тобто до 22 квітня 2024 року включно; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %, з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно. З 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. Кредитний договір №1711182 укладено 13.07.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому мають застосовуватися положення ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зважаючи на викладене вище, за період з 13.07.2024 по 20.08.2024 року проценти за користування кредитними коштами повинні були нараховуватись з розрахунку обумовленої сторонами денної відсоткової ставки розміром 1,5%, що за 39 днів становить 11700,00 грн.(20000,00х1,5%=300х39). Решта строку кредиту 320 днів проценти за користування кредитними коштами повинні були нараховуватись з розрахунку денної процентної ставки, яка не може перевищувати 1% і складають 64000,00 грн. (20000,00х1%=200х320) . Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в загальній сумі 75700,00 грн. Що стосується стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 10000,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до п. 6.4 кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: п. 6.4.1. у розмірі 1 000,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2. у розмірі 200,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Слон Кредит» від 25.07.2025, боржнику [PERSON] нараховано заборгованість зі штрафу станом на 11.09.2024 року в сумі 6000,00 грн, та станом на 11.10.2024 в сумі 4000,00 грн., загалом в сумі 10000,00 грн. При цьому виходячи з вище вказаних умов кредитного договору з нарахування штрафних санкцій є незрозумілим методика нарахованої боржнику заборгованості, що склала 10000,00 грн. Позивач в позовній заяві з приводу нарахованих штрафів в сумі 10000,00 грн , будь яких аргументів не навів та свою позицію з цього питання не обґрунтував, будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог в цій частині не надав. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Таким чином суду вважає позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» штрафів в сумі 10 000,00 грн, не доведеними , а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором К527. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. ТОВ «Слон Кредит» надало відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Судом встановлено, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має права вимагати в судовому порядку. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується відповідним розрахунком. Крім того суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права ТОВ «Слон Кредит» і позивач має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором. Вище викладені обставини повністю підтверджуються наданими позивачем та дослідженими судом доказами , які є належними та допустимими . Разом з тим зважаючи , що умови кредитного договору в частині нарахування процентів суперечать вимогам закону України «Про споживче кредитування», суд вважає необхідним самостійно здійснити перерахунок процентів за кредитним договором , які слід стягнути з відповідача на корись позивача. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково та з відповідача на користь позивача стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 95700,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20 000,00 грн., заборгованості за процентами в сумі 75700,00 грн,. Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження вказаних витрат позивачем до суду надано: - копію договору про надання юридичних послуг №10/12-2024 від 10.12.2024; - копія заявки № 12727 від 24.10.2025 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12. 2024; - акт прийому-передачі виконаних робіт адвоката №12727 від 19.11.2025 на суму 10000,00 грн.; - свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 на ім`я Столітній М.М. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 року у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження. Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правову допомогу в зазначеному розмірі в сумі 10000,00 грн., адже цей розмір, окрім іншого має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд вважає за необхідне врахувати ціну позову, що матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час, та те, що даний спір є малозначним , типовим і особливої складності не представляє. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов частково задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1678,72 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених позовних вимог (69,3%).

Outcome: partial