Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Акціонерне Товариство «ОТП Банк» (далі позивач) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення кредитної заборгованості, в якій вказує, що 25 квітня 2023 року між ними та відповідачем було укладено Кредитний договір № 3000009088. Як наслідок, станом на 08 вересня 2025 року заборгованість Позичальника Кредитним договором № 3000009088, становить 43010,79 грн., в т. ч.: а саме: - непрострочене тіло кредиту : 16614,15 грн. - сума непрострочених відсотків: 0 грн. - прострочене тіло кредиту: 17856,99 грн. - прострочені відсотки по договору: 8539,65 грн. - пеня 0 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 3000009088 від 25 квітня 2023 року в розмірі 43010.79 гривень та судові витрати у розмірі 2422.40 гривень. Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без участі представника АТ «ОТП БАНК». Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Згідно Судових викликів № 278/5082/25/906/26 Вих. від 19 січня 2026 року та № 278/5082/25/3420/26 Вих. від 20 лютого 2026 року розміщеного на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, Відповідач [PERSON] був повідомлений про судові засідання. Частина 4 статті 223 ЦПК України передбачає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, але без їх участі, за наявними у справі матеріалами та письмовими доказами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, але без їх участі, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами ст. ст. 274-279 ЦПК України. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі письмові докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 квітня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладено Кредитний договір № 3000009088, згідно з умовами якого АТ «ОТП Банк» надав відповідачу кредит на принципах повторності, платності та строковості. /а.с. 10-12/ Відповідно до п.1.1. - загальний розмір кредиту: - 417000.00 гривень; - дата остаточного повернення кредиту 25.08.2026; - процентна ставка фіксована у розмірі 20.00% річних. Як вбачається з Паспорта споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) від 25 квітня 2023 року, клієнту надано інформацію, щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та іншу інформацію щодо кредиту./а.с.8-9 / Згідно Графіку платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, встановлена кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. /а.с.7, 13-14/ Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3000009088, виданого АТ «ОТП Банк, позичальник [PERSON] , станом на 06 травня 2025 року має заборгованість у розмірі 43010.79 гривень, з яких: 34471.14 гривень заборгованість за кредитом; - 8539.65 гривень заборгованість за відсотками. /а.с. 15/ Як вбачається з Досудової вимоги відносно погашення простроченої заборгованості № 3000009088 від 25 квітня 2023 року за Вих. №3000009088/2025-79 від 14.07.2025, [PERSON] повідомлений, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 14 липня 2025 року прострочена заборгованість становить 43010.79 гривень. Загальна сума до сплати становить 43010.79 гривень. Кредитор вимагає повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту /а.с. 17/. Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. В силу вимог статті 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною другою статті 1050 ЦК України встановлено що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Outcome: approved