Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 15.10.2025 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що квартира [ADDRESS] в порядку обміну була виділена її батьку [PERSON] , що підтверджується обмінним ордером №3120 від 21 листопада 1973 року. Після смерті батьків, позивач переоформила на своє ім`я особові рахунки на надання комунальних послуг. Квартира [ADDRESS] не приватизована. Право користування позивача вказаним житлом на день подачі позову до суду підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, щодо постійної реєстрації за адресою спірної квартири. На теперішній час в квартирі зареєстровані дві особи, а саме: позивач - [PERSON] та її дочка - [PERSON] . У 2001 році відповідач виїхала на постійне проживання до США, де проживає до теперішнього часу. У зв`язку із цим вона втратила право користування житловим приміщенням. Просить суд: -визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, направила заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності через те, що з 2001 року вона постійно проживає в штаті Каліфорнія США. Також вказала, що не заперечує проти зняття її з реєстрації у квартирі [ADDRESS] . Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 23.10.2025 суддя відкрив спрощене позовне провадження у справі, призначив справу до розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Квартира [ADDRESS] в порядку обміну була виділена батьку позивача, [PERSON] , що підтверджується обмінним ордером №3120 від 21 листопада 1973 року. Після смерті батьків, позивач переоформила на своє ім`я особові рахунки на надання комунальних послуг. Квартира [ADDRESS] не приватизована. В квартирі зареєстровані: позивач - [PERSON] та її дочка, відповідач - [PERSON] . Незважаючи на ту обставину, що відповідач зареєстрована у квартирі, однак в квартирі не проживає з 2001 року, що підтверджується Актом підтвердження фактичного проживання, складеного головою правління ОСББ «Новгородська-6». [PERSON] виїхала за межі України до США, її особистих речей в 07.10.2025 квартирі немає. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] які суду пояснили, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Також зазначили, що в 2001 році відповідач [PERSON] переїхала жити за кордоном в США і що в квартирі не проживає. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 71 ЖК України?передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до?ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому позов підлягає задоволенню з наступних причин. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Системне тлумачення статей 71, 72 ЖК дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, яка втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 289/2299/18 (провадження № 61-17608св20), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року в справі № 759/19579/17 (провадження № 61-4520св21), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року в справі № 554/3289/20 (провадження № 61-2951св21). Таким чином, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк. Судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] народилась [INFO] , була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] . З 2001 року [PERSON] в квартирі не проживає, бо фактично проживає в США, реєстрація в квартирі має формальний характер. Враховуючи позицію, відповідача, яка не заперечує проти зняття її з реєстрації, суд вирішив, що [PERSON] відсутня за місцем своєї реєстрації понад встановлений законом строк без поважних причин, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування квартирою.

Outcome: approved