Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду надійшла позовна заява заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Національної служби здоров`я України до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: комунальне некомерційне підприємство «Третя Черкаська міська лікарня швидкої допомоги» про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкас від 25.03.2025 року у справі №711/2095/25 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальноситі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст.. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілою [PERSON] . Судом встановлено, що 16 грудня 2024 року близько 13 години 36 хвилин водій [PERSON] керуючи автомобілем марки Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу N?CT/003E-25 від 17.01.2025 деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи перебували в працездатному стані та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці В?ячеслава Чорновола зі сторони провулку Партизанський в напрямку до вулиці Молоткова, на нерегульованому пішохідному переході, що знаходиться поблизу перехрестя з вулицею Бидгощська, неподалік будинку №157/1, що по вулиці В?ячеслава Чорновола, проявила неуважність та порушила вимоги: -п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; ??-п. 18.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; Під час руху [PERSON] , грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, керуючи автомобілем марки Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись на ньому в місті Черкаси по проїзній частині вулиці В?ячеслава Чорновола зі сторони провулку Партизанський в напрямку до вулиці Молоткова будучи заздалегідь об?єктивно проінформованою про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований по вулиці В?ячеслава Чорновола, поблизу перехрестя з вулицею Бидгошська, неподалік будинку N?157/1, що позначений дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху України, не зупинила керований нею автомобіль Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер [NUMBER] , для того щоб дати дорогу пішоходу, а продовжила свій рух, внаслідок чого здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину вулиці В?ячеслава Чорновола по вище вказаному пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. B результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/70 від 04.02.2025, отримала тілесні ушкодження: травма хребта з переломами поперечних відростків третього та четвертого поперекових хребців, уламковий перелом бічних мас крижі, травма тазу з переломами правої та лівої лобкових та сідничних кісток, перелом лівої променевої кістки, рана голови, садна кінцівок, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров?я. Спричинення потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості, знаходиться в причинному зв?язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СТ/061Е-25 від 10.03.2025, з порушенням водієм автомобіля Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України. Таким чином, [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Ухвала суду набрала законної сили 02.04.2025. Закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності [PERSON] на підставі ст. 46 КК України за примиренням обвинуваченого з потерпілим є нереабілітуючою підставою та не звільняє особу, яка вчинила кримінальне правопорушення від відшкодування шкоди, завданої вчиненням правопорушення. Таким чином, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2025 у справі №711/2095/25 підтверджено факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень, потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» (далі КНІ «Третя Черкаська міська лікарня Д») з 16.12.2024 по 27.01.2025 а саме 42 ліжко-днів, що підтверджується інформацією зазначеного підприємства за №2287 від 02.07.2025. Розрахунок на відшкодування витрат за лікування [PERSON] , проведено відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N?545 від 16.07.1993 (далі Порядок 545). Розрахунок розміру відшкодування за стаціонарне лікування обчислено за фактичні витрати, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених хворим у КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» та вартості витрат на його лікування в день і становить 63 262,74 грн, з них: кошти місцевого бюджету 9 609,78 грн, кошти Національної служби здоров?я України (далі НСЗУ) (державний бюджет) - 52 716,78 грн та власні кошти (спец. рахунок) - 936,18 грн. Враховуючи те, що саме злочинними діями [PERSON] потерпілій [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких остання лікувалась у КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» і наявна вина останньої, яка встановлена ухвалою суду, а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення у сумі 63 262,74 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.10.2025 року вказану цивільну справу було передано за підсутністю до Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.11.2025 року вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03.10.2025 року від [PERSON] через систему «Електронний суд» надішов відзив на позовну заяву, у якому вона заперечує проти задоволення позовної заяви про стягнення витрат на лікування потерпілої, виходячи з наступного. По-перше, шкода потерпілій вже була відшкодована. На підтвердження цього відповідачем додано дві розписки: розписку від 10.01.2025, підписану родичкою потерпілої [PERSON] у присутності свідків, яка підтверджує отримання коштів у рахунок відшкодування витрат, понесених на лікування в умовах стаціонару в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги»; розписку від 28.02.2025, підписану особисто потерпілою [PERSON] у присутності свідків, у якій прямо зазначено, що отримана сума покриває будь-які витрати та моральну шкоду, що не покриваються страховкою. Таким чином, компенсація шкоди була повною і остаточною, що виключає можливість повторного стягнення коштів. По-друге, позов прокуратури фактично спрямований на повторне стягнення коштів за ті самі витрати, які вже були компенсовані потерпілій, що суперечить принципам цивільного законодавства та призводить до безпідставного збагачення, відповідно до ст. 1212 ЦК України. По-третє, позивач не надав належних та допустимих доказів фактичних витрат лікарні на лікування потерпілої, таких як рахунки, накладні чи акти. Відповідно до ст. 12 та 81 ЦПК України саме позивач зобов?язаний довести обставини, на які він посилається. По-четверте, відповідно до ст. 1166 та 1195 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки шкоду вже відповідачем компенсована у повному обсязі, повторне стягнення суперечить закону та принципам справедливості. З огляду на вищевикладене просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 09.10.2025 року заступник керівника Черкаської окружної прокуратури Мамедов Руслан Алхан огли через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, у якому вказує, що згідно з положеннями ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові здоров?я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров?я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров?я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються зокрема для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2025 у справі №711/2095/25 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України - у зв?язку із примиренням з потерпілою [PERSON] . Таким чином, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2025 у справі N?711/2095/25 підтверджено факт вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті отриманих по вині [PERSON] тілесних ушкоджень, потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» з 16.12.2024 по 27.01.2025, а саме 42 ліжко-днів, що підтверджується інформацією зазначеного підприємства за №2287 від 02.07.2025. З наданої довідки калькуляції КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» розрахунку витрат на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] за період з 16.12.2024 по 27.01.2025 вбачається, що витрати на її лікування понесено за рахунок коштів Національної служби здоров?я України в розмірі 52 716,78 грн, місцевого бюджету - 9 609,78 грн та власних коштів (спец. рахунок) - 936,18 грн на загальну суму 63 262,74 грн. Згідно листа НСЗУ за №38622/2-16-25 від 03.09.2025, послуги КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» пов?язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету та не заперечують щодо звернення прокуратурою із даним позовом до суду в інтересах держави стосовно відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Отже, на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] за період з 16.12.2024 по 27.01.2025 понесено витрати в розмірі 63 262,74 грн, з яких: за рахунок коштів Національної служби здоров?я України (Державний бюджет України) в розмірі 52 716,78 грн, за рахунок місцевого бюджету Черкаської міської ради в розмірі 10 545,95 грн (9 609,78+936,18). 3 наданих до Черкаської окружної прокуратури листів Черкаської міської ради, до якої віднесено КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» та НСЗУ встановлено, що з моменту закінчення лікування потерпілої [PERSON] , а саме з 27січня 2025 року по теперішній час жодних заходів до відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] , не вжито. Лікування потерпілого здійснювалося за кошти Державного бюджету, отримані закладом від НСЗУ за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, та за кошти місцевого бюджету, відповідно, контролювати питання ефективності їх використання та повернення повинні органи, що є розпорядниками вказаних коштів. Таким чином, на даний час вказана сума не відшкодована, та кошти до місцевого бюджету не стягнуті. Враховуючи вищевикладене, встановлено причино-наслідковий зв?язок між діями [PERSON] та підставами перебування потерпілої [PERSON] в лікарні, підтверджено факт перебуванням потерпілої у закладі охорони здоров?я на стаціонарному лікуванні та понесення державою, органом місцевого самоврядування витрат, пов`язаних із стаціонарним лікуванням слід покласти на відповідача. При цьому, відповідачем не надано доказів відшкодування таких витрат нею, чи іншою особою. З огляду на вищевикладене просить позов задоволити у повному обсязі. 30 грудня 2025 року представник відповідача, адвокат Грабовська В.В. через систему «Електронний суд» подала заперечення на відзив, у якому вказує, що відповідач [PERSON] визнає, що згідно з ч.1,3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Як відповідачем зазначалось у відзиві на позовну заяву та згідно долучених відповідачем копій розписок, від 10.01.2025 та від 28.02.2025, підписану родичкою потерпілої [PERSON] та самою потерпілою особою у присутності свідків, які підтверджують отримання ними коштів у рахунок відшкодування витрат, понесених на лікування в умовах стаціонару в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» інші збитки та моральну шкоду. Відповідач в силу не знання положень ч.1,3 ст. 1206 ЦК України добросовісно вважала, що надавши кошти на лікування потерпілої самій потерпілій, що підтверджується копією розписки від 10.01.2025 року, яка на думку відповідача понесла такі витрати розраховуючись із закладом охорони здоров`я виконала свої зобов`язання. Проте відповідач визнає, що незнання законів не звільняє від відповідальності. Але заперечує щодо розміру заявлених витрат та вважає, що їх розрахунок не підтверджується належними та допустимими доказами. А саме, до справи має бути приєднана довідка розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Предметом доказування у даній справі є саме факт понесення витрат на лікування особи потерпілої від злочину, розмір таких витрат та джерела фінансування. Так, з позовом у якості доказу завданої шкоди та її суми надано калькуляцію вартості лікарняного дня на 2 арк, а також довідку про фактичні витрати та джерела фінансування на 2 арк , де зазначені вартість одного ліжко-дня та загальна вартість лікування [PERSON] що склала 63 262,74 грн. З яких, як вказано на другому аркуші, 52 716, 78 грн. за рахунок коштів НСЗУ 9 609,78 грн, за рахунок міського бюджету та 936,18 грн, за рахунок власних коштів. У даній довідці зазначено, що [PERSON] перебувала у хірургічному відділенні протягом 15 днів у грудні 2024 року, та протягом 27 днів у січні 2025 року, а вартість одного дня становила 1745,90 грн у грудні та 1373,12 у січні. Однак, при детальному розгляді виявлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких було встановлено ціну за один день лікування у розмірі 1745,90 грн у грудні 2024 року та 1373,12 у січні 2025 року, тобто на переконання відповідача, розрахунок наданий у довідці здійснений без належного обґрунтування. Це викликає обґрунтовані сумніви у точності інформації, наданої у довідці, а саме щодо встановлення (затвердження даної суми у якості тарифа), та що входить в цей тариф у якості "лікування". Крім того, варто зазначити, що Довідку підписано директором фінансовим [PERSON] та начальником ПЕВ Т.О. Сергатою, але матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження повноважень цих осіб, включаючи повноваження на формування такої довідки. А також, звертаємо увагу суду на те, що другий аркуш Довідки, який містить джерела фінансування витрат взагалі не підписаний та не містить печатки. Таким чином, вважають що довідка про фактичні витрати та джерела фінансування КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» не відповідає вимогам згаданого вище «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» та не може бути належним підтвердженням позовних вимог, а тому даний доказ не може вважатися достовірним та достатнім для задоволення позовних вимог. Щодо калькуляції вартості ліжко-днів, зазначають, що положеннями пунктів 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. № 545, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Так, КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" при визначенні розміру витрат понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, які підлягають стягненню з відповідача, не було враховано положень згаданого вище Порядку, так як сама довідка не містить розрахунку вартості одного ліжко-дня, а долучена окремим документом калькуляція включає в себе вартість предметів, матеріалів, інших поточних видатків на загальну суму 1 193, 31 грн., які не передбачені Порядком. Таким чином КНП "Третьою Черкаською міською лікарнею швидкої медичної допомоги" заявлено до стягнення суму 63 262,74 грн., яка включає в себе витрати на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання та необгрунтовані інші поточні видатки. Таким чином, сторона відповідача вважає, що при розрахунку витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення потрібно врахувати вимоги Порядку та зменшити суму відшкодування до розміру 62 069,43 грн., виключивши з розрахунку витрати на предмети, матеріали, та інші поточні видатки в сумі 1 193,31 грн. А також, з урахуванням наявної в матеріалах справи розписки від 10.01.2025, підписаної родичкою потерпілої [PERSON] у присутності свідків, яка підтверджує отримання коштів у рахунок відшкодування саме витрат, понесених на лікування в умовах стаціонару в КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», що свідчить про відшкодування частини коштів на лікування, шляхом сплати їх відповідачем через потерпілу особу лікувальному закладу, вважають що при розрахунку витрат на лікування потерпілої від кримінального правопорушення потрібно врахувати та зменшити суму відшкодування до розміру 44 219,43 грн., виключивши з розрахунку витрати на лікування сплачені через потерпілу особу лікувальному закладу в сумі 17 850,00 грн. З огляду на вищевикладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовної заяви. 13.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Черкаської окружної прокуратури Мамедова Руслана Ахлан огли надійшло пояснення на заперечення представника відповідача, у якому вказує, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. Тож, згідно Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, у якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко/днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день, при цьому, кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу, і, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко/день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко/днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. З наведеного випливає, що заклад охорони здоров`я має розрахувати вартість одного ліжко-дня (відповідно до загальних витрат на місяць) і на підставі цього видати довідку-розрахунок із зазначенням вартості ліжко-дня й загальної суми витрат. За своєю економічною природою витрати на утримання стаціонарного відділення охоплюють поточні витрати, пов`язані з функціонуванням закладу та наданням медичної допомоги, зокрема витрати на оплату праці персоналу, матеріальне забезпечення лікувального процесу, комунальні послуги та інші поточні господарські витрати, що не мають капітального характеру. Тому, заперечення Представника Відповідача про неврахування КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» положень Порядку при визначенні розміру витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення та відсутність у довідках розрахунку вартості одного ліжко дня є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності та ґрунтуються на припущеннях. Так, у листі КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 2282 від 02.07.2025 зазначено, що потерпіла [PERSON] , [INFO] , перебувала на лікуванні у травматологічному відділенні вказаного лікувального закладу у період з 16.12.2024 по 27.01.2025, а саме 42 ліжко дні. У додаток до листа лікарняним закладом надано відповідні довідки калькуляції вартості 1 ліжко-дня у 2024 році, та вартість 1 ліжко-дня у 2025 році з урахуванням фактичних витрат за місяць на утримання лікувального закладу без урахування витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Так, з урахуванням фактичних витрат лікарняного закладу вартість 1 ліжко дня у грудні 2024 року становила 1 745,90 грн. Потерпіла [PERSON] у грудні 2024 року перебувала на лікуванні у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» 15 днів з 16.12.2024 по 31.12.2024. З наведеного випливає, що у грудні 2024 року за 15 днів перебування потерпілої у стаціонарі закладом охорони здоров`я витрачено 26 188, 50 грн. (15*1 745, 90 = 26 188,50 грн.). Вартість 1 ліжко-дня у січні 2025 року становила 1373,12 грн. Оскільки потерпіла [PERSON] продовжувала лікування у січні 2025 року ще протягом 27 днів (з 01.01.2025 по 27.01.2025), сума витрат її лікування становила 37 074, 24 грн. (27*1373,12 грн. = 37 074, 24). Загальна сума витрат лікарняного закладу на лікування потерпілої за 42 ліжко-дні складає 63 262,74 грн. КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» здійснено розподіл фактичних витрат на лікування потерпілої [PERSON] з урахуванням того, що послуги КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, частково оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету (лист НСЗУ за № 38622/2-16-25 від 03.09.2025, міститься у матеріалах справи). Кошти, які підлягають стягненню на користь НСЗУ становлять 52 716,78 грн. Частина коштів, витрачених на лікування потерпілої [PERSON] кошти місцевого бюджету Черкаської міської ради як засновника комунального закладу 9 609,78 грн. (засновником КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» є територіальна громада міста Черкаси в особі Черкаської міської ради (п. 1.3 Статуту КНП, копія міститься у справі № 711/8401/25). Власні кошти, витрачені КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» на лікування потерпілої в сумі 936,18 грн також підлягають перерахуванню до місцевого бюджету, оскільки комунальні підприємства, створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, які отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності, є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном) (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 815/1216/16). До того ж, вказані довідки підписано начальником економічного відділу Сергатою Т.О., фінансовим директором Павлюк О.О. та скріплено печаткою КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги». Підписи уповноважених осіб та наявність печатки на офіційному документі створюють презумпцію його належності та достовірності. Саме такі довідки є достатніми для підтвердження факту витрат на лікування (сплатити які за законом має винний у злочині). Немає вимоги супроводжувати їх детальними бухгалтерськими калькуляціями чи документальним підтвердженням повноважень підписантів таких довідок: закон передбачає формулу обчислення й офіційну довідку, тож підстава її надання внутрішні розрахунки закладу уже врахована. Тож, заперечення Представника Відповідача щодо відсутності в матеріалах справи доказів повноважень осіб, якими підписано довідки лікувального закладу, є необґрунтованими. Незгода Відповідача та його Представника із калькуляцією вартості ліжко-днів не звільняє Відповідача від обов`язку сплатити доведені витрати. Довідки лікарні, підписані уповноваженими особами, є належними і допустимими письмовими доказами. Черкаською окружною прокуратурою при подачі позовної заяви в інтересах НСЗУ та Черкаської міської ради з урахуванням положень ст. 81 ЦПК України до матеріалів заяви долучено довідки лікарняного закладу про фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілої, чим виконано свій обов`язок щодо доказування розміру витрат. Якщо Відповідач та його Представник вважають такі довідки неналежними або недостовірними, саме на них покладається обов`язок надати конкретні й переконливі спростовувальні докази; загальні посилання на відсутність внутрішніх бухгалтерських калькуляцій не розсіюють презумпцію офіційного документа і не знімають з Відповідача тягар доведення протилежного. Представником Відповідача до заперечень на відповідь на відзив не подано жодних інших належних і допустимих доказів, які б спростовували надані прокурором офіційні документи або підтверджували б викладені ним доводи. Заперечення зводяться виключно до оціночних тверджень та припущень, що не підкріплені доказовою базою, у зв`язку з чим не можуть бути враховані судом як такі, що мають юридичне значення для вирішення спору. З урахуванням наведеного надані КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» довідки про розрахунок вартості ліжко-днів є належними і допустимими доказами. Посилання Представника Відповідача на те, що Відповідач [PERSON] нібито передала грошові кошти потерпілій через її родичів у присутності свідків, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Навіть за умови фактичної передачі грошових коштів потерпілій або її родичам, такі дії не свідчать про виконання обов`язку з відшкодування витрат лікувального закладу. Будь-яких доказів сплати коштів безпосередньо лікувальному закладу, НСЗУ чи Черкаській міській раді Відповідачем та його Представником не надано. Тому, наведені твердження є припущеннями і не можуть бути підставою для зменшення розміру позовних вимог. За таких обставин доводи, викладені у запереченні Представника Відповідача [PERSON] на відповідь на відзив адвоката Грабовської В.В. є безпідставними та не спростовують обґрунтованості позовних вимог прокурора. У зв`язку з викладеним, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В судовому засіданні прокурор Бурлака В.В. підтримала вимоги позовної заяви та просила їх задовольнити. Представник НСЗ України в судове засідання не з`явилась, 10.11.2025 надіслала до суду заяву в якій просила судові засідання проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник Черкаської міської ради у судове засідання не з`явився. 14.01.2026 року через систему «Електронний суд» від представника Черкаської міської ради Кирмана В.О. до суду надійшло клопотання, у якому просить провести розгляд справи за відсутності представника Черкаської міської ради. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд ії задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Грабовська В.В. у судовому засіданні вказала, що позовні вимоги вони не визнають, а саме в частині розміру стягнення витрат. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкас від 25.03.2025 року у справі №711/2095/25 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальноситі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст.. 46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілою [PERSON] . Судом встановлено, що 16 грудня 2024 року блзько 13 години 36 хвилин водій [PERSON] керуючи автомобілем марки Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу N?CT/003E-25 від 17.01.2025 деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи перебували в працездатному стані та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці В?ячеслава Чорновола зі сторони провулку Партизанський в напрямку до вулиці Молоткова, на нерегульованому пішохідному переході, що знаходиться поблизу перехрестя з вулицею Бидгощська, неподалік будинку №157/1, що по вулиці В?ячеслава Чорновола, проявила неуважність та порушила вимоги: -п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; ??-п. 18.1. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; Під час руху [PERSON] , грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, керуючи автомобілем марки Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер [NUMBER] та рухаючись на ньому в місті Черкаси по проїзній частині вулиці В?ячеслава Чорновола зі сторони провулку Партизанський в напрямку до вулиці Молоткова будучи заздалегідь об?єктивно проінформованою про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований по вулиці В?ячеслава Чорновола, поблизу перехрестя з вулицею Бидгошська, неподалік будинку N?157/1, що позначений дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху України, не зупинила керований нею автомобіль Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер [NUMBER] , для того щоб дати дорогу пішоходу, а продовжила свій рух, внаслідок чого здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину вулиці В?ячеслава Чорновола по вище вказаному пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. B результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/70 від 04.02.2025, отримала тілесні ушкодження: травма хребта з переломами поперечних відростків третього та четвертого поперекових хребців, уламковий перелом бічних мас крижі, травма тазу з переломами правої та лівої лобкових та сідничних кісток, перелом лівої променевої кістки, рана голови, садна кінцівок, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров?я. Спричинення потерпілій [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості, знаходиться в причинному зв?язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СТ/061Е-25 від 10.03.2025, з порушенням водієм автомобіля Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху України. Таким чином, [PERSON] вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Ухвала суду набрала законної сили 02.04.2025. Як вбачається з довідки КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» №2282 від 02.07.2025 року [PERSON] , [INFO] перебувала на лікуванні в період з 16.12.2024 року по 27.01.2025 року в травматологічному відділенні. Станом на момент формування довідки, кошти понесені підприємством на лікування [PERSON] не відшкодовувалися. Як встановлено з висновку експерта № 02-01/70 від 31.01.2025 експертом було досліджено медичну картку стаціонарного хворого №25105 КНП «Третя Черкаська міськп лікарня ШМД» [PERSON] , з якої встановлено, що вона 16.12.2024 року о 14 год. 10 хв. поступила по ШД до 1 хірургічного відділення КПН «Третя Черкаська міськ па лікарня ШМД» зі скаргами на виражений біль у ділянці тазу, голови. Анамнез хвороби: отримала травму при ДТП, була пішоходом, автомобілем зі слів бригади ШМД. За висновком експерта згідно даних наданих медичних документів у [PERSON] мали місце ушкодженнч: трава хребта з перломами поперечних відросків третього та четвертого поперекових хребціа, уламковим переломом бічних мас крижі, травма тазу з переломами правої та лівої лобкових та сідничних кісток, перелом лівої променевої кістки, рана голови, садна кінцівок. мало місце наступне: Дані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи, тобто під час ДТП та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно з приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес. Порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, встановлений § 2 Глави 82 ЦК України. Так, за змістом ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. В ході розгляду справу судом встановлено, що 16.12.2024 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої [PERSON] отримала тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні. Причиною ДТП стало порушення [PERSON] правил дорожнього руху. Наведені обставини відповідачем не заперечуються. Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні, до справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість 1 ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день; кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого; визначення суми витрат на лікування потерпілого за 1 ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко- днів і загальної суми витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно п. 3 даного Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Відповідно до п.5 згаданого порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. У кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч.4 ст.93-1 КПК (1001-05), таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії статуту КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 18.05.2023 №41-28, є лікарняним закладом охорони здоров?я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної/спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам у порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом (п. 1.1 Статуту). Згідно із п. 1.3. Статуту Підприємство створене на базі відокремленої частини власності територіальної громади міста Черкаси. Засновником підприємства є територіальна громада міста Черкаси в особі Черкаської міської ради, яка в установленому чинним законодавством поряду представляє спільні інтереси територіальної громади міста Черкаси та здійснює управління об?єктом комунальної власності. Засновником делеговано в межах та обсягах, визначених чинним законодавством України та цим Статутом, окремі повноваження органу формування політики та управління у сфері охорони здоров?я Черкаської міської ради. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним та підконтрольним Засновнику та Органу управління. Відповідно до п. 5.1 Статуту майно підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління. Так, відповідно до п. 5.3. Статуту, джерелами формування майна та коштів підприємства, в тому числі є: кошти державного та/або місцевого бюджету (бюджетні кошти); власні надходження Підприємства: кошти від здачі в оренду майна, закріпленого на праві оперативного управління; кошти та інше майно, одержані від реалізації продукції (робіт, послуг); цільові кошти; кошти, отримані за договорами з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. Пунктом 10.4 Статуту визначено, що Засновник та Орган управління мають право здійснювати контроль фінансово-господарської діяльності Підприємства та контроль за якістю й обсягом надання медичної допомоги. Підприємство подає Засновнику та Органу управління, за їх вимогою, бухгалтерський звіт та іншу документацію, яка стосується фінансово-господарської, кадрової, медичної діяльності. Відповідно до з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Тобто послуги КНП «Третя Черкаська міська лікарня ШМД» пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Механізм використання коштів, передбачених у Державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060), визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У силу ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. У зв`язку з тим, що Національна служба здоров`я України, Черкаська міська рада, на цей час не вжили заходів щодо відшкодування витрат, понесених на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] , внаслідок чого порушуються інтереси держави в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, своїм листом від 01.08.2025 №3685 Черкаська окружна прокуратура повідомляла Національну службу здоров`я України і Черкаську міську раду, про те, що прокуратурою будуть вжиті заходи представницького характеру на захист державних інтересів шляхом звернення до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. За таких обставин, суд робить висновок, що відповідач [PERSON] , зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я і Національній службі здоров`я України, витрачені на лікування потерпілої [PERSON] за період її перебування на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Третя черкаська міська лікарня ШМД». Крім того, варто зазначити, що суд критично відноситься до розписок наданих відповідачем, з яких вбачається, що відповідач компенсувала витрати напряму потерпілій [PERSON] , а не до відповідного бюджету. Тобто, витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерілої не було відшкодовано. Оскільки прокурор звільнений від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір, відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави у сумі 3028 грн. На підставі наведеного, ст. 1206 ЦК України,

Outcome: approved