Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

20.01.2026 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] , у якій позивач просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1396-9849 від 18.05.2024 у розмірі 9917 грн 11 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 18.05.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1396-9849, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит у розмірі 3600 грн зі строком кредитування на 365 днів. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання. Відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 10.12.2025 заборгованість за кредитним договором становить 14596,71 грн. Враховуючи застосування кредитодавцем програми лояльності, а саме часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 4679,60 грн, просить суд стягнути не повну суму заборгованості а лише її частину, а саме 9917,11 грн. Ухвалою судді від 26.01.2026 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідачка [PERSON] зазначила, що визнає заборгованість у частині тіла кредиту в межах фактично отриманих коштів. З нарахованими відсотками не погоджується, оскільки нею систематично здійснювались платежі за кредитом, позивачем не здійснено коректного перерахунку заборгованості з урахуванням фактично сплачених сум, розмір процентів є непропорційним, надмірним та таким, що порушує принцип справедливості та баланс інтересів сторін. Не погоджується також із покладенням на неї судового збору, оскільки позивач не вжив заходів досудового врегулювання спору та відмовив у реструктуризації боргу. Вона добросовісно виконувала зобов`язання та здійснювала платежі. У подальшому її фінансове становище істотно погіршилось у зв`язку з розірванням шлюбу, виїздом колишнього чоловіка за кордон та перебуванням на її утриманні трьох неповнолітніх дітей. Про зазначені обставини вона повідомила позивача та просила реструктуризацію боргу, проте отримала відмову. У зв`язку з цим просить задовольнити позовні вимоги частково Представник позивача у судове засідання не з`явилася, до позовної заяви додане клопотання, у якому просить справу розглянути без участі представника позивача, та зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково із підстав, викладених у відзиві на позов, просила врахувати їх при винесенні рішення. Зокрема відповідачка визнала факт укладення кредитного договору та надання їй кредитних коштів у розмірі 3600 грн, зауважила про часткове виконання кредитних зобов`язань та підтвердила розмір оплат, зазначеного у розрахунку. При цьому уточнила позицію, а саме частково визнала заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. Зауважила, що розмір відсотків нарахований позивачем вважає безпідставним, а у розмірі тіла кредиту неправильно враховані сплачені нею кошти. Заслухавши пояснення відповідачки, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Щодо укладення договору: Судом встановлено, що 18.05.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1396-9849 продукту «CREDOS» у вигляді електронного документа, який підписаний відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора С4296, згідно з яким відповідачці був встановлений кредитний ліміт для задоволення її особистих потреб в розмірі 3600 грн шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних останнім реквізитів електронного платіжного засобу (п. 2.4, 4.1, 4.6 договору), строком кредитування 365 днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (п. 4.13 договору), базовий період складає 27 календарних днів (п. 4.8 договору), стандартна та знижена процентна ставка становить 1,45% за кожен день користування кредитом (п. 4.10, 10.1 договору), комісія за видачу коштів становить 15% від суми виданого кредиту (п. 4.11 договору) (а.с. 12-21). Невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України (п. 12.14 договору). Електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора А4296 відповідачкою був також підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 30-31), та одноразовим ідентифікатором С4296 додаток № 3 до вищевказаного договору (а.с. 32). Відповідно до п. 2.1 Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів продукту «CREDOS») (а.с. 22-29) договір або договір про відкриття кредитної лінії це електронний договір у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», який складається з договору про відкриття кредитної лінії, цих правил та інших додатків і становить домовленість кредитодавця та позичальника, спрямовану на встановлення, зміну або припинення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту. Аналізуючи зміст договору про відкриття кредитної лінії № 1396-19849 від 18.05.2024, вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту. Цей кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Судом встановлено, що згідно з укладеним договором [PERSON] отримала кредит у розмірі 3600 грн 18.05.2024 на умовах, передбачених цим договором, що підтверджується квитанцією «LIQPAY» від 18.05.2024 (а.с. 33), довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1396-9849 від 18.05.2024 (а.с. 34) та визнається самою відповідачкою. Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення 18.05.2024 кредитного договору між позивачем та відповідачем в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та виконання ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 3600 грн. У наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором № 1396-9849 від 18.05.2024, зазначається, що станом на 10.12.2025 боржник має заборгованість перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у розмірі 14596,71 грн, а саме - основного боргу 3495,60 грн та відсотків - 11101,11 грн (а.с. 35-41). Матеріалами справи та поясненнями відповідачки підтверджується, що позичальник [PERSON] допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка повністю не сплачена. Щодо умов договору про нарахування комісії за видачу кредиту: Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку. На виконання вимог, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом. Пунктом 4.11 вищезазначеного договору про відкриття кредитної лінії № 1396-9849 від 18.05.2024 передбачено сплату комісії за видачу кредиту 15 % від суми виданого кредиту, що дорівнює 540 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункт 28)). Тому у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25)). Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи вищезазначене, умови договору про відкриття кредитної лінії № 1396-9849 від 18.05.2024 щодо сплати комісії за видачу кредиту в розмірі 540 грн є нікчемними. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Суд відхиляє здійснений позивачем у розрахунку заборгованості за договором № 1396-9849 від 18.05.2024 розрахунок заборгованості в частині нарахування комісії в сумі 540 грн. Щодо тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом: Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %: протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Ці норми, що регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - не більше 1,5%, а з 20.08.2024 - не більше 1%. Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Із вищезазначеного розрахунку заборгованості встановлено, що за період з 20.08.2024 по 17.05.2025 нараховування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалося за ставкою 1,45% в день, тобто у більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством. За таких обставин суд здійснює перерахунок заборгованості відповідачки за процентами за користування кредитом із врахуванням сплаченої відповідачкою суми, яка позивачем зарахувалась на сплату комісії. Оскільки судом встановлено, що умови договору, які передбачають сплату комісії, є нікчемними, сума кошів, яка сплачена відповідачкою і була зарахована позивачем на сплату комісії, згідно з умовами договору підлягає зарахування на погашення відсотків за кредитом та, в разі залишку, - на погашення тіла кредиту. 1. У період з 18.05.2024 року до 11.06.2024 року (всього 25 днів) з урахуванням ставки 1,45% в день від суми кредиту, відповідачці повинні були бути нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 1305 грн (25 х 52,20). Із врахуванням сплати відповідачкою 11.06.2024 на користь позивача 1949,40 грн як погашення заборгованості, така внесена сума у порядку черговості повинна була бути спрямована на погашення заборгованості за відсотками та часткове погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим станом на 12.06.2024 року залишок заборгованості відповідачки за кредитом, з урахуванням часткового погашення, становив: тіло кредиту 2955,60 грн (3600 + 1305 1949,40), проценти за користування кредитом - 0 грн. 2. У період з 12.06.2024 року до 10.07.2024 року (29 днів) з урахуванням ставки 1,45% в день від суми кредиту, відповідачці повинні були бути нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 1242,94 грн (29 х 42,86). Із врахуванням сплати відповідачкою 10.07.2024 на користь позивача 1470,01 грн як погашення заборгованості, станом на 11.07.2024 року залишок заборгованості відповідачки за кредитом, з урахуванням часткового погашення, становив: тіло кредиту 2728,53 грн (2955,60 + 1242,94 - 1470,01), відсотки за користування кредитом - 0 грн. 3. У період з 11.07.2024 року до 06.08.2024 року (27 днів) з урахуванням ставки 1,45% в день від суми кредиту, відповідачці повинні були бути нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 1068,12 грн (27 х 39,56). Із врахуванням сплати відповідачкою 06.08.2024 на користь позивача 1368,63 грн як погашення заборгованості, станом на 07.08.2024 року залишок заборгованості відповідачки за кредитом, з урахуванням часткового погашення, становив: тіло кредиту 2428,02 грн (2728,53 + 1068,12 - 1368,63), відсотки за користування кредитом - 0 грн. 4. У період з 07.08.2024 року до 19.08.2024 року (13 днів) з урахуванням ставки 1,45% в день від суми кредиту, відповідачці повинні були бути нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 457,73 грн (13 х 35,21). У період з 20.08.2024 року до 11.09.2024 року (23 дні) з урахуванням ставки 1% в день від суми кредиту, відповідачці повинні були бути нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 558,44 грн (23 х 24,28). Із врахуванням сплати відповідачкою 11.09.2024 на користь позивача 1824,84 грн як погашення заборгованості, станом на 12.09.2024 року залишок заборгованості відповідачки за кредитом, з урахуванням часткового погашення, становив: тіло кредиту 1619,35 грн (2428,02 + 457,73 + 558,44 - 1824,84), відсотки за користування кредитом - 0 грн. 5. У період з 12.09.2024 року до 10.10.2024 року (29 днів) з урахуванням ставки 1% в день від суми кредиту, відповідачці повинні були бути нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 469,51 грн (29 х 16,19). Із врахуванням сплати відповідачкою 10.10.2024 на користь позивача 1470,01 грн як погашення заборгованості, станом на 11.10.2024 року залишок заборгованості відповідачки за кредитом, з урахуванням часткового погашення, становив: тіло кредиту 618,85 грн (1619,35 + 469,51 - 1470,01), відсотки за користування кредитом - 0 грн. 6. У період з 11.10.2024 року до 17.05.2025 року (219 днів) з урахуванням ставки 1,% в день від суми кредиту, відповідачці повинні були бути нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 1355,61 грн (219 х 6,19). Таким чином загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором буде становити 1974,46 грн, з яких 618,85 грн тіло кредиту та 1355,61 грн нараховані відсотки за користування кредитом. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, наявність очевидних ознак неспроможності позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов договору (що не були усунені позичальником) має наслідком виникнення у банку права вимагати повернення суми кредиту, що в т.ч. передбачено нормами ч. 2 ст. 1054 ЦК України. З урахуванням обставин та підтверджуючих ці обставини документів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за основним боргом та відсотками. Щодо розподілу судових витрат: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позов частково, покладає судові витрати, які складаються із судового збору, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено на 19,91% (1974,46 х 100 : 9917,11), з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 530,08 грн (2662,40 грн х 19,91%).

Outcome: partial