Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

19.12.2025 позивач через електронний кабінет в підсистемі ЄСІТ «Електронний суд» звернувся суду із зазначеним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано судді Моргун Г.Л. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя повинен перевірити належність справи до їх юрисдикції та підсудності. Відповідно до ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Представник позивача у позовній заяві зазначає, що відповідач порушує грошові зобов`язання за кредитним договором та посилаючись на обставини викладенні у позові і на ст.ст.11, 15, 16, 246, 509, 525, 530,526, 536,530, 598, 599,1056-1,1050,1054 ЦК України, ст. ст. 4, 19, 27, ч. 9 ст. 28, ст. 175, 184, 187 ЦПК України, просить суд: 1. Прийняти цю позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у цивільній справі. 2. Цивільну справу за цією позовною заявою розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 3. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованість за Кредитним договором №CL-100997 від 23.03.2018 в загальному розмірі 97751,96 гривень. 4. Стягнути з відповідачки судові витрати: 2 422,40 грн сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. 5. Кореспонденцію по справі направляти на адресу представника: вул. Жамбила Жабаєва, 7, м. Київ, 04112, або на електронну адресу: [INFO]. 05.01.2026 судом відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 05.02.2026 та одночасно відкриваючи провадження, з`ясовано, що позивач долучив неповні копії письмових доказів, які не є належними витягами в розумінні ч. 2 ст. 95 ЦПК України та які викликають сумніви у їх достовірності та відповідності оригіналу, з огляду на зазначене та відповідно до положень ч.7 ст. 81 ЦПК України, з власної ініціативи, маючи сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо наданих доказів, відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України, витребувано від позивача та зобов`язано його надати для дослідження оригінали письмових ( електронних) доказів, копії яких долучено до позову та які містяться у кредитній справі відповідача (електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства). 28.01.2026 позивач на виконання ухвали від 364/1184/25 надав оригінали письмових доказів, зокрема: кредитного договору №CL-100997 від 23.03.2018 року, додатку №1 до кредитного договору; анкети-заяви фізичної особи на отримання готівкового кредиту; паспорта споживчого кредиту; інформаційну картку; копію паспорту та ідентифікаційного коду засвідченну відповідачем. Судовий розгляд справи 05.02.2026 не відбувся та був відкладений на 05.03.2026 за клопотанням представниці позивача. Одночасно суд продовжив строк визначений ухвалою від 05.01.2026 для подання письмових доказів до 05.03.2026 . 23.02.2026 позивач засобами поштового зв`язку надіслав до суду: платіжне доручення №2 від 25.06.2021 року; повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні та відступлені права грошової вимоги вих.№ 7915726 від 29.06.2021 року; список №18258-1-436-37 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів (14.07.21) та фіскальний чек від 14.07.2021 року (сума 176 416,14 грн); довіреність №548 від 01.07.2021; нотаріально засвідчена копія договору факторингу (додана в електронному суді перша та останні сторінки) в повному обсязі договір відправлений засобами поштового зв`язку на адресу суду. Позивач та його представниця належним чином повідомлені про відкриття провадження, про час і місце розгляду справи, про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи в електронному кабінеті в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» ( а.с. 70-73, 133-136). Учасникам провадження роз`яснено, що згідно положень визначених ч. 7 ст. 14 ЦПК України, що перегукується з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Відповідачка належним чином повідомлена про відкриття провадження, час та місце розгляду справи, шляхом направлення процесуальних документів на адресу її зареєстрованого місця проживання, про що свідчить поштові повідомлення доєднані до матеріалів справи (а.с. 75, 149). Так, Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 у справі №908/3468/13 зробив висновок, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20). Наведене свідчить, що відповідачка належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідачка не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву, дослідивши матеріали справи, оглянувши надані на запит суду оригінали письмових доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Суд встановив, що 23.03.2018 [PERSON] подала анкету-заяву № CL-100997 на отримання кредиту, в якій зазначила свої анкетні дані, та уклала з АТ «Кредобанк» кредитний договір № CL-100997, згідно з яким відповідачці був наданий кредит у сумі 50 000 гривень на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах договору. Сума кредиту 50 000 грн, дата видачі кредиту 23.03.2018, строк кредитування 60 місяців терміном до 22.03.2023 (пункти 2.1, 2.2, 2.3 договору). Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 55,51% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360». Згідно з пунктами 6.2, 6.3 Кредитного договору, позичальник здійснює погашення заборгованості відповідно до графіку, та здійснює 60 щомісячних платежів по 2131 грн щомісячно. Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних ануїтетних платежів ( а.с.8-14). АТ «Кредобанк» виконало зобов`язання за договором № CL-100997 від 23.03.2018, перерахувавши [PERSON] кошти у розмірі 50 000 гривень, що підтверджено меморіальним ордером №15541043 від 23.03.2018 та №15541059 від 23.03.2018 (а.с.16, 17). 25.06.2021 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» укладений договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1, у відповідності до умов якого права вимоги за Кредитним договором № CL-100997 від 23.03.2018 перейшли до нового кредитора ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції». Загальна сума заборгованості відповідача на дату відступлення права вимоги становить 97751,96 грн ( а.с. 38-39, 151), з яких: - 46564,37 основного боргу; - 51187,59 грн відсотків за користування кредитом. 30.07.2025 ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» скерувало відповідачці повідомлення-вимогу про погашення заборгованості, яке відповідачка залишила без реагування ( а.с.41). Згідно зі ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. В силу статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як передбачено частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Суд встановив, що відповідачка [PERSON] , власноручно підписавши кредитний договір № CL-100997 від 23.03.2018, погодилася на запропоновані умови кредитування і скористалася кредитом, який був перерахований на її рахунок. Предметом даного позову є стягнення новим кредитором заборгованості за договором споживчого кредиту. У відповідності до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За матеріалами справи суд встановив, що позивач ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» на підставі Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1, укладеного 25.06.2021 з АТ «Кредобанк», набув право вимоги за кредитним договором № CL-100997, укладеним 23.03.2018 між [PERSON] та АТ «Кредобанк». Тому позивач підтвердив право вимагати стягнення заборгованості із відповідачки. Відповідно до наданих позивачем розрахунків за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором № CL-100997 від 23.03.2018, в загальному розмірі 97751,96 гривень. Вказана заборгованість виникла перед первісним позичальником. Позивач додаткових нарахувань не здійснював. Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК). Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідачка доказів належного виконання кредитних зобов`язань чи контррозрахунку заборгованості суду не надала. Доводи позивача не спростувала. У зв`язку з чим суд, оцінивши подані сторонами докази у їх сукупності, доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн, сплачений позивачем при поданні позовної заяви через підсистему «Електронний суд». Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Позовна заява не містить конкретного розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню. Крім того, до матеріалів справи не долучено доказів укладення договору про надання правничої допомоги, актів наданих послуг або інших документів, що підтверджують фактичне понесення позивачем відповідних витрат. За таких обставин підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд не вбачає, у зв`язку з чим у цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial