Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2023 року, між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] підписано заяву-анкету №002/21640518-SP щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту "sportbank". [PERSON] з 17 серпня 2023 року є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий відповідно до Заяви-анкети № 002/21640518-SP щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк». Відповідачу було надано послугу кредитування рахунку та встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту, що складає 100 000 грн., а саме: надані кредитні кошти в сумі 14 000 грн.; процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 0,22 %; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією; цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Станом на 27 листопада 2025 року, заборгованість відповідача становить 34 027 грн. 95 коп., з яких: 13 997 грн. 39 коп. заборгованість по тілу кредиту, та 20 030 грн. 56 коп. заборгованість за процентами. Крім цього, 19 серпня 2023 року, між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] підписано заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проекту «izibank». Тобто укладено кредитний договір №002/21656726-СК-SB від 19 серпня 2023 року. Згідно з умовами якого відповідачу було встановлено ліміт кредитування 200 000 грн.: надані кредитні кошти в сумі 40 000 грн.; процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 59 %; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Станом на 27 листопада 2025 року, заборгованість відповідача становить 83 847 грн. 91 коп., з яких: 40 000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту, та 43 847 грн. 91 коп. заборгованість за процентами. Просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 002/21640518-SPв сумі 34 027 грн. 95 коп. (з яких: 13 997 грн. 39 коп. заборгованість по тілу кредиту, та 20 030 грн. 56 коп. заборгованість за процентами), за кредитним договором №002/21656726-СК-SB в сумі 83 847 грн. 91 коп. (з яких: 40 000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту, та 43 847 грн. 91 коп. заборгованість за процентами) та судові витрати. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак зазначив в позовній заяві, що просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Тячівського районного суду від 13 лютого 2026 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 17 серпня 2023 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] підписано заяву-анкету №002/21640518-SP щодо приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту Sportbank. Ліміт кредитування - 100 000 грн., а саме: надані кредитні кошти в сумі 14 000 грн.; процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 0,22 %; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. З виписки по особовим рахунка кредитного договору №002/21640518-SP відомо, що кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі. 19 серпня 2023 року [PERSON] підписано заяву-договір на укладання Договору про комплексне обслуговування в межах проекту «izibank». Тобто укладено кредитний договір №002/21656726-СК-SB від 19 серпня 2023 року. Згідно з умовами якого відповідачу відкрито поточний рахунок у гривні для власних потреб для зберігання коштів, виконання платіжних операцій, відповідно до умов Договору та вимог законодавства. Відповідачу було встановлено ліміт кредитування 200 000 грн.: надані кредитні кошти в сумі 40 000 грн.; процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 59 % річних; строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією на той самий строк. Згідно довідки, [PERSON] з 19 серпня 2023 року є власником поточного рахунку у валюті гривня № [NUMBER] , який відкритий до Заяви-Анкети на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером кредитного договору №002/21656726-СК_SB від 19 серпня 2023 року, номер картки [NUMBER] , відкритої в АТ «Таскомбанк». З виписки по особовим рахунка кредитного договору №002/21656726-СК_SB відомо, що кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі. Відповідно до повідомлення-вимоги №5110962 від 26 вересня 2025 року, загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договорі №002/21640518-SP станом на 27 серпня 2025 року становить 31 194 грн. 71 коп., а саме: строкова заборгованість по основному боргу 13 997 грн. 39 коп., строкова заборгованість по процентах 954 грн. 68 коп., прострочена заборгованість по процентах 16 242 грн. 64 коп. Дана вимога була відправлена на адресу [PERSON] , що підтверджується вкладенням у Укрпошта стандарт №0505382229880. Відповідно до повідомлення-вимоги №5111346 від 26 вересня 2025 року, загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договорі №002/21656726-СК_SB станом на 27 серпня 2025 року становить 77 834 грн. 82 коп., а саме: строкова заборгованість по основному боргу 39 857 грн. 33 коп., прострочена заборгованість по основному боргу 142 грн. 67 коп., строкова заборгованість по процентах 3 620 грн. 79 коп., прострочена заборгованість по процентах 34 214 грн. 03 коп. Дана вимога була відправлена на адресу [PERSON] , що підтверджується вкладенням у Укрпошта стандарт №0505382229929. В порушення умов кредитних договорів відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконав і станом на 27 листопада 2025 року, по кредитному договорі №№002/21656726-СК_SB від 19 серпня 2023 року його заборгованість становить 83 847 грн. 91 коп., з яких: 40 000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту, та 43 847 грн. 91 коп. заборгованість за процентами; по кредитному договору №002/21640518-SP - 34 027 грн. 95 коп., з яких: 13 997 грн. 39 коп. заборгованість по тілу кредиту, та 20 030 грн. 56 коп. заборгованість за процентами. V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно з ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто, припинення нарахування передбачених договором процентів та неустойки можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором; пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо кредитний договір має домовленість, що передбачає закінчення строку кредитування поверненням позичальником кредитних коштів і кредитор не направляв у порядку ч.2 ст.1050 ЦК України вимогу, а вживав інші заходи досудового врегулювання, то за таких обставин слід дійти висновку про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами боржником. Іншими словами, якщо немає вимоги, оформленої відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, та немає строку закінчення кредитного договору, то нарахування процентів банком можливе до повернення позичених коштів. Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 року (провадження №14-318цс18). З матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2025 року, на адресу [PERSON] банком надсилалась повідомлення-вимога щодо дострокового виконання договірних зобов`язань про погашення заборгованості за кредитним договором №002/21656726-СК_SB в сумі 77 834 грн. 82 коп., та повідомлення-вимога щодо дострокового виконання договірних зобов`язань про погашення заборгованості за кредитним договором №002/21640518-SP в сумі 31 194 грн. 71 коп. Тобто, у зв`язку з невиконанням позичальником встановленого кредитними договорами обов`язку повернення кредиту, АТ "Таскомбанк" використав право передбаченої ч.2 ст.1050 ЦК України вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, змінивши на власний розсуд умови зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язання є таким, що настав 27 серпня 2025 року. Право банку нараховувати передбачені кредитним договором проценти, припинилося у зв`язку з пред`явленням до відповідача вимоги про дострокове повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Тому, позовні вимоги банку, про стягнення заборгованості за процентами з 27 серпня 2025 року безпідставні та задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що умови зазначеного договору в частині своєчасності сплати боргу відповідачем не виконано. Таким чином доведено факт невиконання вимог закону, з боку відповідача. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором не надав, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №002/21656726-СК_SB в сумі 77 834 грн. 82 коп. (з яких: строкова заборгованість по основному боргу 39 857 грн. 33 коп., прострочена заборгованість по основному боргу 142 грн. 67 коп., строкова заборгованість по процентах 3 620 грн. 79 коп., прострочена заборгованість по процентах 34 214 грн. 03 коп.), та за кредитним договором №002/21640518-SP в сумі 31 194 грн. 71 коп. (з яких: 13 997 грн. 39 коп. заборгованість по тілу кредиту, та 17 197 грн. 32 коп. заборгованість за процентами). Тобто на загальну суму 109 029 грн. 53 коп. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2 462 грн. 59 коп.

Outcome: partial