Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Описова частина Короткий зміст заявлених вимог У жовтні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В обґрунтування заяви заявниця зазначала, що проживала однією сім`єю з [PERSON] як чоловік та жінка без укладання шлюбу з 2008 року. Вони проживали разом у будинку за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08 жовтня 2024 року встановлено факт, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Під час спільного сумісного проживання вони вели господарство, мали спільний бюджет, робили ремонт, покращували благоустрій спільного проживання. [INFO] [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання. Посилаючись на викладені обставини та те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу їй необхідно для отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника, [PERSON] просила встановити факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 2008 року до 21.10.2023. У письмових поясненнях представник Міністерства оборони України - Тищенко М.С. просила залишити без розгляду заяву [PERSON] . Зазначила, що до участі у справі повинні бути залучені всі заінтересовані особи, зокрема батьки, діти та інші родичі загиблого. У справі можливо вбачається спір про право. За наявності спору про право, встановлення юридичного факту повинно вирішуватися не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні. Інші процесуальні дії у справі Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 03 листопада 2025 року постановила: відкрити окреме провадження у вказаній справі; залучити до участі у справі у якості заінтересованої особи Міністерство оборони України /а.с.23/. Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 20 січня 2026 року залучив до участі у цій справі в якості заінтересованих осіб [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с.106-107/. Пояснення учасників справи Заявниця у судовому засіданні підтримала заяву, просила суд її задовольнити з підстав зазначених у заяві. Пояснила, що з 2008 року проживала з [PERSON] . Разом з ними жили його діти від першого шлюбу [PERSON] та [PERSON] , їх мати померла. У 2014 році народилася донька [PERSON] . Вони разом виховували дітей. Чоловік та вона працювали, мали спільний бюджет. У 2022 році [PERSON] пішов захищати Батьківщину. Його командир зателефонував їй та повідомив про загибель чоловіка. Батько отримав сповіщення про загибель сина. Вони разом займалися його похованням. Вона підтримує зв`язок з дітьми [PERSON] . Представники заінтересованих осіб та заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. [PERSON] надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Заслухавши заявницю, свідків, дослідивши матеріали справи, фотознімки, суд дійшов до таких висновків. Суд встановив, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 08.10.2024, яке набрало законної сили 08.11.2024, встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження якої вчинено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївської області 16 вересня 2014 року за №139 /а.с.8-10/. 13.11.2024 Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) видано повторне свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , з якого слідує, що в графі батько зазначено [PERSON] та в графі мати зазначено [PERSON] /а.с.14/. З листа від 19.12.2025 вих. №ЕП-3756/25 [INFO] слідує, що особова справа щодо [PERSON] , [INFO] не заводилася, оскільки останній з 1991 по 1993 проходив строкову військову, а 31.05.2022 призваний на військову службу під час мобілізації /а.с.103/. Відповідно до довідки від 02.12.2024 №5612 вбачається, що [PERSON] дійсно в період з 31.05.2022 по 01.12.2022, з 21.02.2023 по 04.07.2023, з 11.07.2023 по 26.08.2023, з 07.09.2023 по 21.10.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті: н.п.Григорівка Донецької області /а.с.48/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Снігурівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /а.с.6/. З довідки про причину смерті від 23.10.2023 №6941 слідує, що причина смерті [PERSON] вибухова травма внаслідок військових дій /а.с.67/. З довідки від 21.11.2024 №523 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 22.08.2008, знятий з реєстрації місця проживання 19.04.2024, як померлий. Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 13.02.2009 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] з 17.01.2018 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] з 14.12.2021 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] з 14.12.2021 по теперішній час /а.с.78/. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00054608439 слідує, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] /а.с.33-34/. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть №196 від 19 серпня 2008 року /а.с.127/. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00054607719 слідує, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб розірвано, № актового запису 117, дата складання: 29.10.1991, орган який склав актовий запис: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області /а.с.35-37/. Отже судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованих шлюбах. Заявником надані спільні фотознімки з [PERSON] . Зі спадкової справи №238/2024 року вбачається, що 25.11.2024 [PERSON] , яка діє від імені малолітньої доньки [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] /а.с.64/. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання про те, що вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON] . Вони проживали як жінка та чоловік. З ними проживали діти [PERSON] від першого шлюбу та їх донька [PERSON] . Вона часто приходила до родини у гості. Родина мала господарство, худобу. [PERSON] займалася похованням чоловіка. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання про те, що вона з [PERSON] познайомилась коли загинув [PERSON] та її чоловік. Її чоловік та [PERSON] були побратими та загинули в один день. [PERSON] та [PERSON] повинні були офіційно укласти шлюб 22.10.2023. Вони з чоловіком планували бути свідками на весіллі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання про те, що вона дружила з родиною заявниці. [PERSON] та [PERSON] проживали як дружина та чоловік. З ними разом проживали діти [PERSON] , потім народилась в них донька [PERSON] . [PERSON] займалася вихованням дітей, готувала їжу. Руслан працював, забезпечував родину. Вони разом святкували свята. В родині була хороша атмосфера. Норми права та мотиви їх застосування судом Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. За положеннями ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 в справі № 369/16486/18. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом". Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20). Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Факт спільного проживання заявниці з [PERSON] у період з 01 вересня 2008 року по 21 жовтня 2023 року, однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Так, надані докази, зокрема показання свідків, спільні фотознімки, довідка, підтверджують факт спільного проживання заявниці з [PERSON] , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, піклування чоловіка та жінки один про одного. Всі заінтересовані особи залучені до участі у справі. Зазначені особи свої заперечення щодо заяви не висловили. Отже, з матеріалів справи не вбачається на етапі розгляду заяви про встановлення зазначеного юридичного факту, що існує спір про право. Таким чином, враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявниця [PERSON] та [PERSON] проживали у період з 01 вересня 2008 року до 21 жовтня 2023 року однією сім`єю як чоловік та жінка, а тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved