Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до Запорізького районного суду Запорізької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 104626,72 грн., яка складається з наступного: 29000,00 грн. заборгованість за кредитом; 71276,72 грн. заборгованість за процентами; 4350,00 грн. заборгованість за комісією, а також судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ «БІЗПОЗИКА») та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 500480-КС-001. Кредитний договір укладений шляхом обміну електронними повідомленнями і підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 кредитного договору ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 290000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами кредитного договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14918207 % за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 29000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Станом на 09.10.2025 у [PERSON] утворилась заборгованість Договором про надання кредиту № 500480-КС-001 у розмірі 104626,72 грн., з яких: 29000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 71276,72 грн. заборгованість за процентами; 4350,00 грн. заборгованість за комісією. Ухвалою суду від 05.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подала. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 24.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 500480-КС-001, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 29000,00 грн., строком на 24 тижні, на умовах сплати фіксованої стандартної процентної ставки за кредитом в день 1,5 %, фіксованої зниженої процентної ставки за кредитом в день 1,14918207, зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 4350,00 грн. За умовами укладеного договору кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА». Строк дії договору до 08.11.2024 (а.с. 19-23). Анкета клієнта від 06.10.2025 містить анкетні дані позичальника [PERSON] , [INFO] , зокрема РНОКПП [NUMBER] , а також номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] (а.с. 35). Як видно з візуальної форми послідовності дій клієнта [PERSON] щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 500480-КС-001 від 24.05.2024 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на сайті www.my.tpozyka.com, 24.05.2024 о 15:37:57 [PERSON] , використовуючи номер телефону [NUMBER] , ідентифікувалась в інформаційно-телекомунікаційній системі та зайшла в особистий кабінет, де надала всю необхідну інформацію для формування кредитором належної пропозиції. Після ознайомлення з паспортом споживчого кредиту [PERSON] підписала його одноразовим ідентифікатором UA-7821, який був відправлений кредитором на номер її мобільного телефону. Ознайомившись з індивідуальною офертою, яка містить істотні умови кредитного договору, [PERSON] акцептувала умови оферти шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-5948. Після укладення договору в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитором направлено [PERSON] підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа. Договір та Правила кредитування відправлені [PERSON] на її електронну пошту та розміщені в особистому кабінеті клієнта в цілодобовому онлайн доступі (а.с. 29). До матеріалів справи долучено Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», якими визначено порядок і умови надання ТОВ «БІЗПОЗИКА» споживчих кредитів, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення і належного виконання умов договору (а.с. 45-54). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За змістом письмового підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» підтвердило, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів 3 ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер платіжної інструкції dba8c7b9-19ca-11ef-b90a-000c29d57ed2_1; платник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»; номер транзакції 41655-44882-87393; дата/час здійснення переказу коштів 2024-05-24, 15:41:29; сума переказу 29000,00 грн.; номер платіжної картки отримувача [NUMBER] ; емітент платіжної картки отримувача PRIVAT BANK; код авторизації 584494; код RRN 414515305582; призначення переказу перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 500480-КС-001 від 24.05.2024 (а.с. 36). На виконання ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 16.01.2026 Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» листом № 20.1.0.0.0/7-260205/52426-БТ від 08.02.2026 повідомило, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Також банком надано виписку по картковому рахунку за період з 24.05.2024 по 25.05.2024, з якої видно, що 24.05.2024 на рахунок відповідачки було зараховано грошові кошти в розмірі 29000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість [PERSON] за Договором про надання кредиту № 500480-КС-001 від 24.05.2024 станом на 09.10.2025 складає 104626,72 грн., з яких: 29000,00 грн. заборгованість за кредитом; 71276,72 грн. заборгованість за відсотками, 4350,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 11-14). Розрахунок позивача відповідає умовам укладеного сторонами договору. Відомостей про добровільне виконання [PERSON] зобов`язань за Договором про надання кредиту № 500480-КС-001 від 24.05.2024 матеріали справи не містять. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Оскільки [PERSON] не сплатила обґрунтовано нараховану заборгованість у розмірі 104626,72 грн., суд вважає позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачка не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростувала обставин на які посилається позивач та розрахунок заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved