Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2705641 від 18.12.2021 у сумі 34614,39 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 18.12.2021 [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» уклали Договір № 2705641 про надання кредиту, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 7900 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за його користування. 10.08.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №ККЛУ-10082023, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №2705641 від 18.12.2021, що укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 34614,39 грн., з яких: 7758,38 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 26856,01 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків. Відтак, відповідач має невиконані зобов`язання з повернення коштів перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення позивачем до суду із вимогою про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2025 цивільну справу передано за підсудністю до Старосамбірського районного суду Львівської області. Ухвалою суду від 03.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб у даній справі та призначено судове засідання. 08.01.2026 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що позивач не надав доказів видачі кредиту, сума заборгованості нарахована не вірно, комісія, штраф та пеня нараховані неправомірно, витрати на правничу допомогу завищені. В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`явилася, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. 18.12.2021 [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» уклали Договір № 2705641 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 91-103). Відповідно до укладеного Договору №2705641 відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 7900 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9%, загальний строк кредитування 360 днів. Відповідно до п.1.2. Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до 2.1. кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] (а.с.93). Договір №2705641 від 18.12.2021 підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора В765 (а.с.106). З листа №2100-0403 від 04.03.2024 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» направленого на адресу ТОВ «Лінеура Україна» видно, що відповідно до Договору №2705641 від 18.12.2021 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта [NUMBER] на суму 7900 грн. (а.с.108). З відповіді АТ «Універсал Банк» вих. №БТ/Е-21754 від 17.12.2025 видно, що на ім`я [PERSON] . Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Транзакція здійснена 18.12.2021 на платіжну картку № [NUMBER] у сумі 7900 грн. та була успішною (а.с.48). Згідно розрахунку заборгованості за договором №2705641 від 18.12.2021 станом на 10.08.2023 відповідач заборгував 34614,39 грн., з яких 7758,38 грн. заборгованість за тілом кредиту та 26856,01 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом (а.с.109-111). 10.08.2023 між ТОВ «Лінеура» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № ККЛУ-10082023, за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.116-123). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 заборгованість відповідача складає 34614,39 грн., з яких: 7758,38 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26856,01 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків (а.с.124). Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України. Як зазначено у частині 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи те, що судом встановлено факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором №2705641 від 18.12.2021 в розмірі 7900 грн. та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. Враховуючи той факт, що ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі Договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 і таке відступлення відповідає вимогам пункту 1 частини 1 статті 512 та статті 513 ЦК України, то позов підлягає до задоволення повністю. Заперечення відповідача, викладені у відзиві, судом до уваги не приймаються з огляду на таке. Як встановлено судом, відповідач порушив умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. Зазначене підтверджується наданими розрахунками заборгованості. Твердження відповідача щодо ненадання доказів видачі кредиту спростовується листом АТ «Універсал Банк» вих. №БТ/Е-21754 від 17.12.2025. Твердження щодо необґрунтованості та не співмірності нарахування відсотків, штрафних санкцій є безпідставним, оскільки комісія, штраф та пеня відповідачу не нараховувались, зменшення суми нарахованих відсотків чинним законодавством не передбачено, доказів невірного нарахування відсотків чи будь-яких інших істотних доказів в обґрунтування своєї позиції [PERSON] суду не надано. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором та заборгованості за простроченими відсотками, що передбачено у поданих ним розрахунках виходячи із законодавчих норм. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до такого висновку. Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з частини 2 статті 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини 8 статті 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатом Усенком М.І. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір №0107 про надання правової допомоги від 01.07.2025, акт наданих послуг №746 та детальний опис наданих послуг до акту №746 (а.с.126, 127, 128). Суд вважає, що заявлені позивачем витрати на оплату послуг правничої допомоги в розмірі 8000 гривень за участь у даній цивільній справі не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи, необхідністю подання позову, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючу категорію справи, обсяг наданих адвокатом послуг, результат розгляду справи в суді, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 4000 грн., що відповідає критеріям співмірності, обґрунтованості та пропорційності. Відтак, на користь позивача із відповідача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 гривень та судовий збір при поданні позову до суду у розмірі 2422 гривень 40 копійок.

Outcome: approved