Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 12 травня 2001 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції Сумській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 112. Протягом останніх декількох років стосунки у подружжі розладилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Від шлюбу мають повнолітніх дітей, однак спільної згоди для розірвання шлюбу в порядку статті 106 СК України сторони не досягнули. Відповідач не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку, (через відділ РАГСУ). На даний час позивач та відповідач сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав, викладених вище. 13 лютого 2026 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію ухвали направлено сторонам у справі (а.с.12). Позивачу та відповідачу ухвала про відкриття провадження направлена за адресою місця реєстрації, звідки повернулись конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Згідно правової позиції Верховного суду у справі №755/17944/18 (постанова від 10.05.2023) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «з закінченням терміну зберігання» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України. Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило. Процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Судом встановлено, 12.05.2001 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місті Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 112. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 2). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Між сторонами склалися правовідносини з приводу розірвання шлюбу, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК України). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Оцінивши надані позивачем докази, за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що існують підстави для задоволення позову. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, та відсутність заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження їхнього шлюбу суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач зазначає в позові, що ним було сплачено судовий збір в розмірі 1331, 20 грн., то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 1331 грн. 20 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved