Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

ТОВ «ФК«ЕЙС»» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 13.01.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №689216206 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов укладеного договору, [PERSON] отримала кредит в сумі 10000,00 грн., строк кредитування до 126 днів. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, грошові кошти були перераховані на банківську карту [PERSON] №5167-80XX-XXXX-4365. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01. За умовами укладеного договору, до ТОВ «Таліон Плюс», перейшло право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в тому числі до [PERSON] .. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимог до [PERSON] за кредитним договором №689216206. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС»» уклали договір факторингу № 08/07/25-Е за умовами якого до позивача перейшло право вимог до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» , в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №689216206 від 13.01.2022. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та заборгованість [PERSON] за договором №689216206 від 13.01.2022 становить 11170,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1170,00грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі. Ухвалою судді від 02.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у позовній заяві та просить його задовольнити. У судові засідання, призначені на 29.09.2025, 15.12.2025, 12.02.2026 відповідач [PERSON] не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала. Повідомлена поштою на адресу реєстрації місця проживання. У Ф.119 трек 06 102 773 669 00 вказано, що адресат відсутній за вказаною адресою; Ф119 трек R06703 222879 на 15.12.2025 та Ф119 трек R06707 110753 9 на 12.02.2026 судові повідомлення відповідач отримав під особистий розпис. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 13.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №689216206 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою електронного ідентифікатора MNV8B95K, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти, які були видані йому у безготівковій формі у виді кредиту, шляхом перерахування їх на платіжну картку 5167-80XX-XXXX-4365, реквізити якої були вказані відповідачем у договорі. Сума кредитної лінії у 10000,00грн , строк кредитування 126днів. Процентні ставки є фіксованими. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення Кредиту 474,50% відсотків річних. Відповідно до зазначених умов договору, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредитну лінію в сумі 10000,00 грн.. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено кредитний договір №689216206 від 13.01.2022, який відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 639, 1047, 1055 ЦК України. Відповідно до положень ст.205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В той же час позивач зазначив та підтверджується матеріалами справи, що 18.03.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/27. Згідно виписки з особового рахунку за договором №689216206 від 13.01.2022 станом на період переходу права вимоги 08.07.2025-31.07.2025 загальна сума заборгованості [PERSON] становить 11170,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1170,00грн. заборгованість за відсотками. 30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» право вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит №3125511 від 08.09.2021. 17.01.2022 згідно договору факторингу №17-01/2022-54 ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до [PERSON] за Договором про споживчий кредит №689216206 від 13.01.2022. ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило згідно договору факторингу №08/07/25-Е на користь ТОВ «ФК «ЕЙС»» право вимоги за кредитним договором №689216206 від 13.01.2022 право вимоги до [PERSON] .. Відповідно до ст.514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, до ТОВ «ФК «ЕЙС»» перейшли всі права щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №689216206 від 13.01.2022. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором. Відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №689216206 від 13.01.2022, [PERSON] має заборгованість у розмірі 11170,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1170,00грн. заборгованість за відсотками. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС»» ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Крім того з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в сумі 7000,00 грн. підтверджується: договором про надання правничої допомоги, копією акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги. Враховуючи наданні докази, суд прийшов до висновку про задоволення витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2422,4 грн. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 2422,4 грн.

Outcome: approved