Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 09.02.2023 року сталась ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який не дотримався ПДР України та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній було заподіяно тілесні ушкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Згідно наказу №1 від 01.05.2023 року потерпілій особі було здійснено регламенту виплату в розмірі 25380 грн., що підтверджується платіжним дорученням №921763 від 04.05.2023 року. 23.05.2023 року між МТСБУ та відповідачем було укладено договір про порядок повернення коштів, відповідно до умов якого останній зобов`язався сплатити МТСБУ 25380 грн. протягом 12 місяців за наступним графіком: з 25.06.2023 року по 25.05.2024 року по 2115 грн. щомісяця. Останній платіж у вказаному розмірі відповідачем було здійснено 22.04.2024 року та всього сплачено 19035 грн. Таким чином, залишається несплаченою заборгованість в сумі 6345 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача зали шок заборгованості в сумі 6345 грн. та понесені по справі судові витрати. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 17.10.2025 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві позивача просив розглядати справу за відсутності його представника, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за судовими повістками-повідомленнями до суду повторно не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. За вказаних обставин, судом у відповідності до ст.ст.211,223,247,280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.ч.1,3,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною 1 ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абзацу другого п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-IV, в редакції, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.23.1 ст.23 Закону України №1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п.п.«а» п.41.1 ст.41 Закону України №1961-IV за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В свою чергу пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України №1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено та підтверджується долученими до позову матеріалами, що 09.02.2023 року сталась ДТП за участю автомобіля ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який не дотримався ПДР України та скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній було заподіяно тілесні ушкодження від яких остання померла на місці події. За вказаним фактом 09.02.2023 року ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато кримінальне провадження №12023050000000088 за ч.2 ст.286 КК України. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №29 від 10.02.2023 року та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.02.2023 року, [PERSON] померла [INFO] від перелому шийного відділу хребта. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Згідно наказу №1 від 01.05.2023 року потерпілій особі [PERSON] донці померлої [PERSON] , було здійснено регламенту виплату в розмірі 25380 грн., що підтверджується платіжним дорученням №921763 від 04.05.2023 року. 23.05.2023 року між МТСБУ та відповідачем було укладено договір №91387/2536 про порядок повернення коштів, відповідно до умов якого останній зобов`язався сплатити МТСБУ 25380 грн. протягом 12 місяців за наступним графіком: з 25.06.2023 року по 25.05.2024 року по 2115 грн. щомісяця. На виконання умов договору відповідачем станом на 22.04.2024 року було сплачено кошти в сумі 19035 грн. Таким чином, залишається несплаченою заборгованість в сумі 6345 грн. За вказаних вище обставин та положень законодавства, враховуючи вину відповідача у ДТП пригоді, відсутність в нього діючого полісу страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспорту на момент пригоди, а також не виконання в повному обсязі умов укладеного із позивачем договору щодо відшкодування виплаченого страхового відшкодування, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача у рахунок виплаченого останнім страхового відшкодування кошти в сумі 6345 грн., а також у відповідності до ст.141 ЦПК України понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved