Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] 23.04.2024 року був укладений кредитний договір № 39746-04/2024, за яким кредитодавець надав відповідачу кредит. 19.09.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 39746-04/2024 від 23.04.2024 року в сумі 19 800 грн, з яких: 6000 грн тіло кредиту, 10 800 грн проценти, 3000 штрафні санкції. Оскільки відповідач повністю не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором. В тексті позову позивач заявив про розгляд справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення у випадку неявки в судове засідання відповідача. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію паспорта споживчого кредиту від 23.04.2024 року; копію договору про надання фінансового кредиту № 39746-04/2024 від 23.04.2024 року з додатком; копія інформаційного повідомлення споживача від 23.04.2024 року; копію заявки-анкети клієнта на отримання фінансового кредиту від 23.04.2024 року; копію повідомлення ТОВ «Аванс Кредит» від 19.09.2024 року; копію договору факторингу від 19.09.2024 року; копію акту прийому-передачі реєстру боржників від 19.09.2024 року; копію платіжної інструкції № 455 від 23.09.2024 року; копію реєстру боржників; розрахунок заборгованості; копію повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.01.2025 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 23.04.2024 року між ТОВ «ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №39746-04/2024, за яким кредитор надав відповідачу кредит у сумі 6000 грн з умовою його повернення та сплати процентів в розмірі 1,5% в день. Строк кредитування був визначений сторонами в 120 днів до 20.08.2024 року. Загалом протягом строку кредитування передбачалось нарахування процентів в сумі 10 800 грн. Пункт 5.3. договору передбачав нарахування штрафу в розмірі 50% від суми, одержаної клієнтом за цим договором у випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в графіку платежів. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював погашення по кредиту. 19.09.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 39746-04/2024 від 23.04.2024 року в сумі 19 800 грн, з яких: 6000 грн тіло кредиту, 10 800 грн проценти, 3000 штрафні санкції. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 39746-04/2024 від 23.04.2024 року згідно з розрахунками первісного кредитора становить 19 800 грн, з яких: 6000 грн тіло кредиту, 10 800 грн проценти, 3000 штрафні санкції. Таким чином, діями відповідача були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання належного виконання зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування ним. Проте суд не погоджується з розміром нарахованої заборгованості за процентами. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Разом з тим Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, (далі - Закон України №3498-IX) ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнена частиною 4, у якій зазначена формула розрахунку денної процентної ставки за споживчим кредитом, та частиною 5, у якій визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Також у п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Разом з тим у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 зазначено, що згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. В даній справі кредитний договір був укладений 15.05.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України №3498-ІХ, а тому умови договору мали бути визначені з урахуванням норм п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та розмір денної процентної ставки повинен відповідати описаним вище положенням вказаного закону. Отже проценти за кредитним договором № 39746-04/2024 від 23.04.2024 року з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» і п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не повинні перевищувати 1,5% в день з 23.04.2024 року по 19.08.2024 року включно та 1% в день 20.08.2024 року. Між тим, з розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви вбачається, що процентна ставка 1,5% в день за користування кредитом застосована у період з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року включно. Проте з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» процентна ставка за 20.08.2024 року повинна становити 1% в день, а тому розмір процентів за цей день підлягає перерахунку і дорівнює 60 грн (6000 грн х 1%). За такого, загальна сума нарахованих процентів за договором становить 10 770 грн та розраховується наступним чином: з 23.04.2024 року по 19.08.2024 року включно 10 710 грн. (відповідно до розрахунку заборгованості), 20.08.2024 року 60 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу за вказаним договором в сумі 3000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні було неодноразово продовжувався та діє станом на день ухвалення рішення. Оскільки вказаний вище кредитний договір в даній справі був укладений в квітні 2024 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахований за таким договором штраф не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 39746-04/2024 від 23.04.2024 року в сумі 16 770 грн., з яких 6000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 770 грн. заборгованість по процентам. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 85%, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2573,80 грн. (3028 грн. х 85 %). На підставі ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial