Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона разом з відповідачем є співвласниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненою збройною агресією російської федерації їх будинок було повністю зруйновано та він відновленню не підлягає. 27.02.2025, позивач [PERSON] звернулась із заявою про отримання виплати за зруйноване майно, але її заява за № 3В-27.02.2025-1731730 була відхилена через виявлення недостовірних даних, зазначених у заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна. Вона зверталась до ЦНАП Святогірської міської ради, де їй було повідомлено, що виплату за зруйноване житло можуть отримати лише ті, хто є єдиним власником будинку та порадили укласти з іншим співвласником договір дарування відповідної частки у праві власності на будинок. Після чого вона, разом з іншим співвласником відповідачем [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченка Андрія Вікторовича, де уклали договір дарування частки житлового будинку від 18.04.2024 (зареєстрований в реєстрі № 1801), відповідно до якого відповідач [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 1/3 частку вищевказаного житлового будинку. Після укладення договору дарування, позивач [PERSON] , як єдиний власник вказаного будинку звернулась до ЦНАП Святогірської міської ради із заявою про виплату за зруйноване майно за № 3В-13.08.2025-229855, але її заяву було знову відхилено, через виявлення недостовірних даних, зазначених у заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна. Після отримання подальших усних роз`яснень, працівники ЦНАП Святогірської міської ради, вказали, що договір дарування частки житлового будинку від 18.04.2024 (зареєстрований за № 1801) треба розірвати, оскільки неможливо було подарувати частку житлового будинку, який фактично було зруйновано на час дарування, оскільки на момент вчинення договору дарування предмету договору дарування фактично не існувало. Крім того, зазначили, про необхідність поновлення попередньої реєстрації права власності на 1/3 частку вказаного житлового будинку за відповідачем [PERSON] , яке було зареєстровано до моменту знищення (пошкодження) вищеозначеного майна. 24.09.2025 позивач [PERSON] з метою розірвання договору дарування звернулась до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченка А.В., який на її усне звернення, листом № 238/01-16 від 24.09.2025 повідомив, що якщо розірвати вищевказаний договір дарування за домовленістю сторін, нотаріус позбавлений можливості поновити попередню реєстрацію права власності на 1/3 частку вищевказаного житлового будинку, у зв`язку із чим рекомендував звернутися до суду з позовом щодо визнання укладеного договору недійсним. Вважає, що спірний договір було укладено нею під впливом істотної помилки щодо таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність, можливість його використання за цільовим призначенням, оскільки в даному випадку відсутність визначеного майна через його повну руйнацію, є безумовною підставою для визнання вказаного договору дарування частки житлового будинку від 18.04.2024 недійсним. Також у договорі дарування частки житлового будинку від 18.04.2024 (зареєстрований в реєстрі за № 1801) було встановлено, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла відчужуване нерухоме майно, що не відповідає дійсності, оскільки вказано майно станом на дату укладення спірного договору було фактично знищене. Тому, просила суд визнати недійсним договір дарування 1/3 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 18 квітня 2024 року між нею та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченком А.В., зареєстрований за номером № 1801, скасувати рішення приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченка А.В. від 18 квітня 2024 року (номер відомостей про речове право № 54639527) про державну реєстрацію речового права за [PERSON] , щодо 1/3 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та поновити раніше зареєстроване речове право (номер відомостей про речове право № 50901564) за [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через свого представника. Представник позивача Ковальова Т.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала. Третя особа - приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень щодо позову суду не надав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченком А.В. 06.07.2023, за реєстровим № 1325, а також свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченком А.В. 18.09.2024 за реєстровим № 4748, позивачу [PERSON] на праві власності належить 2/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченком А.В. 06.07.2023, за реєстровим № 1325, відповідачу [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 18.04.2024, посвідченого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченком А.В. за реєстровим № 1801, відповідач [PERSON] подарувала позивачу [PERSON] , а остання прийняла у дар 1/3 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка належала дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченком А.В. 06.07.2023, за реєстровим № 1325. Разом з тим, згідно акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації від 08.02.2023, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , повністю зруйнований. 27.02.2025 та 13.08.2025 через додаток «Дія», позивач [PERSON] зверталась із заявами № 3В-27.02.2025-1731730, № 3В-13.08.2025-229855, про отримання виплати за зруйноване житло, але її заяви були відхилені через виявлення недостовірних даних, зазначених у заяві про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна. Відповідно до листа приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Панченка А.В. № 238/01-16 від 24.09.2025, у відповідь на усне звернення позивача [PERSON] , роз`яснено, якщо розірвати вищевказаний договір дарування частки житлового будинку від 18.04.2024 за домовленістю сторін, нотаріус позбавлений можливості поновити попередню реєстрацію права власності на 1/3 частку вищевказаного житлового будинку, у зв`язку із чим рекомендовано звернутися до суду з позовом щодо визнання укладеного договору недійсним. Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. З роз`яснень, які викладені в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України, право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Виходячи зі змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Наявність чи відсутність помилки, тобто неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість іншого правочину, суд визначає на підставі встановлених під час судового розгляду обставин конкретної справи. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372 цс16. Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. При таких обставинах, враховуючи, що на момент укладення спірного договору дарування частки житлового будинку від 18.04.2024 його предмет, тобто житловий будинок, що належав сторонам на праві спільної часткової власності фактично був знищений, суд приходить до висновку, що позивач укладаючи зазначений договір допустилась істотної помилки щодо властивостей його предмету та можливості його використання за цільовим призначенням. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved