Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

04.07.2025 до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх доходів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та по період навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . На даний час їй виповнилось повних 18 років, проте в цей час продовжує навчання на денному стаціонарі у Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького за спеціальністю 053 «Психологія», термін навчання з 16.08.2024 по 30.06.2028. Відповідач у добровільному порядку не надає будь-якої допомоги, необхідної для навчання доньки, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.07.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до наданої відповіді з військової частини [NUMBER] , де проходить службу солдат [PERSON] , його повідомлено про наявність судового провадження та необхідність надати позицію щодо позовних вимог. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, крім того на сайті суду розміщено відповідне оголошення про день, час та місце розгляду справи, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Під час розгляду справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 07.02.2007, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції Черкаської області, [PERSON] , народилася [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 07.02.2007 зроблено відповідний актовий запис за № 19. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 102 від 13.05.2025, виданої деканом психологічного факультету Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького Куліш О.В. вбачається, що [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання освітнього ступеня бакалавр (за кошти фізичних або юридичних осіб) Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького за спеціальністю 053 «Психологія» психологічного факультету, термін навчання з 16.08.2024 по 30.06.2028. Відповідно до договору про навчання у закладі вищої освіти № 58/15.2-10 від 16.08.2024 року, [PERSON] зарахована на 1 курс денної форми навчання за спеціальністю 053 Психологія до ЧНУ ім.. Б.Хмельницького. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги № 48/15.2-10 від 16.09.2024 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання [PERSON] становить 130 400, 00 грн. Згідно рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.01.2025 у справі № 694/2863/24, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище позивачки [PERSON] змінено на дошлюбне « [PERSON] ». Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. За положеннями ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач відзиву або будь яких заперечень до суду не надав, є чоловіком працездатного віку. Окрім цього не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини яка навчається. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині щомісячно. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом, є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та ст. 198-199 СК України,

Outcome: approved