Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

02 лютого 2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ТОВ «Іннова-Нова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 25.04.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у кредит № 7940420425, відповідно до умов якого, Товариство надало відповідачу позику в розмірі 6000,00 гривень шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] . Позикодавець виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Всупереч умовам договору позики, відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 26402,40 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 гривень, заборгованість за процентами - 8402,40 гривень, неустойка - 12000,00 гривень. 08.09.2025 року змінено найменування юридичної особи ТОВ «Іннова Фінанс» на ТОВ «Іннова-Нова». Таким чином, представник позивача ТОВ «Іннова-Нова» прохав суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання грошових коштів у кредит № 7940420425 від 25.04.2025 року в розмірі 26402,40 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 гривень. Крім того, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача буде подано документальне підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу разом із заявою про ухвалення додаткового рішення. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 12.02.2026 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача ТОВ «Іннова-Нова» - адвокат Андрущенко М.В. прохав проводити розгляд позовної заяви без його участі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що вбачається з відстеження рекомендованого повідомлення на сайті Укрпошта, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав, будь-яких заперечень проти позову, заяв, клопотань чи пояснень з приводу позовних вимог по суті до суду від відповідача не надходило. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом установлено, що 25.04.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» і [PERSON] на підставі анкети клієнта було укладено договір про надання грошових коштів у кредит № 7940420425. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що Товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання кредиту), проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 6000,00 гривень (п. 2.3 Договору). Строк кредиту (строк дії Договору) 360 днів (п. 2.5 Договору). Відповідно до пункту 3.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно пункту 2.6 Договору, стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього договору, та становить: - 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору. - 0,87 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше). Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає 0,98 % за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором кредиту в день надання кредиту (п. 2.7 Договору). Договір про надання грошових коштів у кредит № 7940420425 від 25.04.2025 року, Додаток № 1 - Графік платежів підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6150. Суду також надано паспорт споживчого кредиту за договором, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, та Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Іннова Фінанс». Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (cт. 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Нормами частин 3, 6, 7, 8, 12 ст. 11 цього Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У статті 12 цього Закону закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону). Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету договір позики не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року по справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року по справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року по справі № 757/40395/20-ц. Підписавши договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, [PERSON] засвідчив, що він погодився на отримання грошових коштів у кредит саме на умовах, що визначені в договорі про надання грошових коштів у кредит № 8407650625 від 02.06.2025 року. Сторони узгодили всі істотні умови надання грошових коштів у кредит, а отже, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Таким чином, договір про надання грошових коштів у кредит № 7940420425 від 25.04.2025 року укладено між сторонами відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Іннова Фінанс» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 6000,00 гривень, які були перераховані ТОВ «Фінансова Компанія «Контрактовий Дім» на підставі укладеного з ТОВ «Іннова Фінанс» договору № 160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів. Тому суд вважає доведеним факт отримання [PERSON] кредиту в розмірі 6000,00 гривень. 08.09.2025 року змінено найменування юридичної особи ТОВ «Іннова Фінанс» на ТОВ «Іннова-Нова», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40). Відповідач своєчасно не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 7940420425 від 25.04.2025 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.01.2026 року складає 26402,40 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 гривень, заборгованість за процентами 8402,40 гривень, неустойка - 12000,00 гривень. На день розгляду справи в суді заборгованість не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований. Відповідач не довів та не спростував обставини, на які посилається позивач у своєму позові. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). За змістом статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У статті 612 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та взяв на себе обов`язки по виконанню кредитного договору № 7940420425 від 25.04.2025 року, які на даний час не виконав, з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова-Нова» необхідно стягнути заборгованість у розмірі 14402,40 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6000,00 гривень; заборгованість за процентами 8402,40 гривень. Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки в розмірі 12000,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування в разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована в період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1452,07 гривень: 14402,40 гривень (задоволені позовні вимоги) х 100 : 26402,40 гривень (ціна позову) = 54,54 % від сплаченого судового збору 2422,40 гривень. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Outcome: partial