Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до Новокодацького (Ленінського) районного суду міста Дніпра з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] у віці 81 року померла мати позивача, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть від 22 грудня 2023 року серії [NUMBER] ). За життя [PERSON] їй на праві власності належала 1/2 частка комплексу (основні будівлі, громадський будинок нежитлового призначення), розташованого у [ADDRESS] , загальною площею (кв.м): 330,6, площа земельної ділянки (кв.м): 1568, номер запису: 1447 в книзі: 3, Реєстраційний номер майна 14516867 зареєстрованого на підставі біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 21957 від 09.07.1998 року укладеного між ТОВ «Торгове підприємство «Комета» в особі директора Коробки Валентини Павлівни та покупцями [PERSON] та [PERSON] на Маріупольській універсальній товарній біржі. У строки встановлені Цивільним кодексом України з метою прийняття спадщини за законом позивачем складено та подано до Десятої київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Десятою київською державною нотаріальною конторою за наслідком подання позивачем заяви про прийняття спадщини 04.01.2024 року відкрито спадкову справу № 2/2024 та розпочато збирання документів щодо складу спадкового майна (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75330142 від 04.01.2024 року). Однак, внаслідок відсутності оригіналу або дублікату правовстановлюючого документу, а саме біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 21957 від 09.07.1998 року, укладеного між ТОВ «Торгове підприємство «Комета» в особі директора Коробки Валентини Павлівни та покупцями [PERSON] , [PERSON] на Маріупольській універсальній товарній біржі, нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (Постанова про відмову від 21.01.2025 року). Всі правоустанавлюючі та реєстраційні документи на спадкове майно знищено в результаті військової агресії російської федерації, а їх відновленні неможливо через окупацію м. Маріуполя та частини Донецької області. Позивач вважає, що вчинив всі дії для прийняття спадщини, однак, з незалежних від нього причин, Десятою київською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із чим, позивач вимушений звернутися до суду, з метою захисту порушеного права на спадкування після померлої матері. На підставі вищезазначеного позивач просить суд визнати за ним, [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки комплексу (основні будівлі, громадський будинок нежитлового призначення), розташованого у [ADDRESS] , загальною площею (кв.м): 330,6, площа земельної ділянки (кв.м): 1568, номер запису: 1447 в книзі: 3, Реєстраційний номер майна 14516867 зареєстрованого на підставі біржового контракту (договору купівлі продажу) № 21957 від 09.07.1998 року укладеного між ТОВ «Торгове підприємство «Комета» в особі директора Коробки Валентини Павлівни та покупцями [PERSON] та [PERSON] на Маріупольськійніверсальній товарній біржі, після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В порядку підготовки розгляду справи постановити ухвалу якою витребувати від Десятої київської державної нотаріальної контори, яка знаходиться за адресою 02100, м. Київ, вул. Сергія Набоки, буд.13/9, належним чином посвідчену копію спадкової справи №2/2024 після померлої [PERSON] . 30.04.2025 року від позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява, в якій останній просить витребувати від Десятої київської державної нотаріальної контори, яка знаходиться за адресою 02100, м.Київ, вул. Бажова, буд.13/9, належним чином посвідчену копію спадкової справи №2/2024 після померлої [PERSON] та залучити [PERSON] , [INFO] до участі у справі в статусі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. Ухвалою Новокодацького (Ленінського) районного суду міста Дніпра від 07 березня 2025 року відкрито провадження у вищевказаній справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 30.04.2025 року витребувано від Десятої київської державної нотаріальної контори, яка знаходиться за адресою 02100, м.Київ, вул. Бажова, буд.13/9, належним чином посвідчену копію спадкової справи №2/2024 після померлої [PERSON] . Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 30.04.2025 року залучено [PERSON] , [INFO] до участі у справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначив, що позиція позивача викладена у позовній заяві.. Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької ради Бастрига С.М. у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Просив суд при ухвалюванні рішення по справі № 205/3228/25, судові витрати не розподіляти, а залишити за позивачем, оскільки Маріупольська міська рада Донецької області в даному випадку жодним чином не оспорює право позивача на спадкове майно, та не вчинює інших дій, які б свідчили про невизнання такого права, а виступає в якості номінального відповідача у цій справі. Крім цього у кошторисі Маріупольської міської ради Донецької області не передбачені такі витрати. Третя особа [PERSON] , належним чином повідомлений про день час і місце судового засідання, до суду не з`явився, тому суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, розглянув справу за його відсутністю. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мостова Р.С. до судового засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вирішення справи залишила на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача Серія [NUMBER] від 07.02.1980 року. Мати позивача, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 грудня 2023 року, серія [NUMBER] , актовий запис про смерть №2625. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частка комплексу (основні будівлі, громадський будинок нежитлового призначення), розташованого у [ADDRESS] , загальною площею (кв.м): 330,6, площа земельної ділянки (кв.м): 1568, номер запису: 1447 в книзі: 3, Реєстраційний номер майна 14516867 зареєстрованого на підставі біржового контракту (договору купівлі-продажу) № 21957 від 09.07.1998 року укладеного між ТОВ «Торгове підприємство «Комета» в особі директора Коробки Валентини Павлівни та покупцями [PERSON] та [PERSON] на Маріупольській універсальній товарній біржі. Позивач звернувся до Десятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Десята київська державна нотаріальна контора прийняла заяву позивача про прийняття спадщини, відкрила спадкову справу №2/2024 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 січня 2025 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] внаслідок відсутності оригіналу або дублікату правовстановлюючого документу, а саме біржового контракту (договору купівлі-продажу), укладеного між ТОВ «Торгове підприємство «Комета» в особі директора Коробки Валентини Павлівни та покупцями [PERSON] , [PERSON] на Маріупольській універсальній товарній біржі. Проте у позивача збереглася копія вищезазначеного документу. Оригінали всіх правоустанавлюючих та реєстраційних документів на спадкове майно знищено в результаті військової агресії російської федерації, а їх відновлення неможливо через окупацію м. Маріуполя та частини Донецької області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.01.2025 року, право власності за померлою [PERSON] зареєстровано на підставі Договору купівлі--продажу, посвідченого Маріупольською універсальною товарною біржою за реєстровим № 21957 від 09.07.1998 року. Дана інформація підтверджується копіями реєстраційного посвідчення, технічного паспорта на громадський будинок не житловий, біржового контракту № [NUMBER] (договору купівлі-продажу), які додано до матеріалів справи. Таким чином, суд дійшов висновку, що 1/2 частка комплексу (основні будівлі, громадський будинок нежитлового призначення), розташованого у [ADDRESS] , загальною площею (кв.м): 330,6, площа земельної ділянки (кв.м): 1568 належала на праві власності [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач є спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Статтею 1296 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався. Згідно із п. 7 ст. 1-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). З 24 лютого 2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну на території Донецької області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, з 25 квітня 2022 року Маріупольська міська територіальна громада Маріупольського району Донецької області визнана тимчасово окупованою територією. На час розгляду справи відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1668/39004 від 23 грудня 2022 року, до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України відноситься вся територія Маріупольського району. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до п. 37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Отже, на підставі вказаних доводів та письмових доказів, суд дійшов висновку, що у позивача існують об`єктивні, непереборні, істотні труднощі у вчиненні ними дій щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] у нотаріальному порядку та подальшої реєстрації прав власності на підставі даного свідоцтва. На переконання суду, позивач зі свого боку вжив усіх необхідних та передбачених законом заходів для реалізації своїх спадкових прав. В позасудовому порядку вирішити дане питання не виявляється за можливе. Враховуючи вищенаведені норми права, вищевикладене, суд дійшов висновку, що отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач не має можливості, через обставини, які викладені вище, тому суд, забезпечуючи реалізацію права позивача на отримання спадщини та оформлення права власності на таку спадщину, задовольняє позовні вимоги останнього про визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на 1/2 частки комплексу (основні будівлі, громадський будинок нежитлового призначення), розташованого у [ADDRESS] , загальною площею (кв.м): 330,6, площа земельної ділянки (кв.м): 1568, які є обґрунтованими та доведеними.

Outcome: approved