Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

17.11.2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.11.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №3221522. Кредитний договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, який зазначений у п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 30.06.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №30062021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідачка не виконувала своїх зобов`язань жодному з кредиторів, тому у неї виникла заборгованість у розмірі 49200 грн., яка складається з: 15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 34200 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 11.12.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір №3271019721/347638. Кредитний договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. 30.09.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №30092021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідачка не виконувала своїх зобов`язань жодному з кредиторів, тому у неї виникла заборгованість у розмірі 16000 грн., яка складається з: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 12000 грн. сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за вищевказаними кредитними договорами у загальному розмірі 65200 грн. та понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив слухати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду направив відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідачка категорично не погоджується із розміром заборгованості за процентами. Так, за умовами кредитного договору №3221522 від 20.11.2020 року відповідачці надавалося 15000 кредитних коштів на період 30 днів зі зниженою процентною ставкою 1,33%, стандартною процентною ставкою 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою складає 20985,00 грн., за стандартною ставкою 23550,00 грн. А тому кредитор мав право нарахування строкових відсотків в межах строку кредитування, тобто до 30 днів та в розмірі до 8550,00 грн. За умовами кредитного договору №3271019721/347638 від 11.12.2020 року відповідачці надавалося 4000 кредитних коштів на період 30 днів, процентна ставка 2,5% за кожен день користування кредитом. Сукупна вартість кредиту, яка була погоджена зі сторонами складає 7000,00 грн. А тому кредитор мав право нарахування строкових відсотків в межах строку кредитування, тобто до 30 днів та в розмірі до 3000,00 грн. Однак, із розрахунку заборгованості проведеного ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" вбачається, що було нараховано 34200,00 грн. та 12000,00 грн. відповідно за кредитними договорами №3221522 від 20.11.2020 року та №3271019721/347638 від 11.12.2020 року, за період, що не входить в строк кредитування. Крім того, зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування відповідачці грошових коштів за договором №3221522 та №3271019721/347638. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути визнано належним та допустимим доказом, оскільки він відображає лише загальну суму заборгованості, яка була визначена станом на момент укладення договору факторингу, за яким ТОВ ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права вимоги. Нарахування кредитором процентів після спливу строку кредитування регулюється виключно положеннями ст. 625 ЦК України. Разом з тим товариство не заявлено позовних вимог про стягнення процентів відповідно до ст. 625 ЦК України. Посилаючись на викладене, просив суд відмовити у задоволенні позову ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у ході судового розгляду, 20.11.2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №3221522. Кредитний договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, який зазначений у п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. За умовами вищевказаного договору товариство у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , реквізити якої надані споживачем, надало відповідачці грошові кошти у кредит у розмірі 15000 грн., строком на 30 днів, зі зниженою процентною ставкою 1,33%, стандартною процентною ставкою 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за зниженою ставкою 20985,00 грн., за стандартною ставкою 23550,00 грн. 30.06.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №30062021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Із матеріалів справи слідує, що відповідачка не виконувала своїх зобов`язань за договором №3221522, тому їй нараховано заборгованість у розмірі 49200 грн., яка складається з: 15000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 34200 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 11.12.2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №3271019721/347638. Кредитний договір підписано електронним цифровим підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов кредитного договору, товариство надало відповідачці фінансовий кредит в сумі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 2,55% на добу строком на 30 днів. 30.09.2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №30092021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Із матеріалів справи слідує, що відповідачка не виконувала своїх зобов`язань за договором №3271019721/347638, в зв`язку з чим їй нараховано заборгованість у розмірі 16000 грн., яка складається з: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 12000 грн. сума заборгованості за відсотками. Правовою підставою заявлених ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналог власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналог власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 525,526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка умови укладених кредитних договорів не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. Із матеріалів справи слідує, що кредитні договори №3221522 від 20.11.2020 року та №3271019721/347638 від 11.12.2020 року укладені між відповідачкою та первісним кредитором, договори факторингу укладені між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Тому суд приходить до висновку, що позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відповідно до укладеного договору набуло права вимоги до відповідачки за вказаними вище кредитними договорами, а отже посилання відповідачки в цій частині є безпідставними. Доказів своєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами №3221522 від 20.11.2020 року та №3271019721/347638 від 11.12.2020 року відповідачкою та її представником суду не надано та не надано суду доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договорів. Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржниця має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і вона має можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження виконання нею умов укладених кредитних договорів. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №3221522 від 20.11.2020 року та №3271019721/347638 від 11.12.2020 року за основною сумою боргу в розмірі 15000,00 грн. та 4000,00 грн. відповідно, а всього у загальному розмірі 19000 грн. Вирішуючи питання про стягнення процентів, суд виходить з наступного. Із положень п.п. 1.5.1, 1.5.2 Договору №3221522 від 20.11.2020 року слідує, що знижена процентна ставка 1,33% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.4 Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.п. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього Договору. Відповідно до п. 1.7, 1.8 Договору орієнтовна реальна річна процента ставка на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 486,78% річних, за стандартною ставкою 695,40% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 20985,00 грн., за стандартною ставкою 23550,00 грн. Із матеріалів справи слідує, що проценти за користування кредитними коштами за договором №3221522 від 20.11.2020 року відповідачці визначено за 192 дні у розмірі 34200,00 грн. Відповідно до п. 1.3 Договору №3271019721/347638 від 11.12.2020 року за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Із Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №3271019721/347638 від 11.12.2020 року слідує, що ТОВ «ГОУФІНГОУ» визначено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту у розмірі 7000 грн., з яких: 4000 грн. сума кредиту, 3000 грн. сума нарахованих процентів за користування кредитом. Із розрахунку заборгованості ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", який долучено до позовної заяви, вбачається, що [PERSON] нараховано заборгованість за період з 30.09.2021 року по 30.09.2025 року у розмірі 16000 грн. і складається із: тіла кредиту 4000,00 грн., процентів 12000 грн. Позивачем заявлено до стягнення з відповідачки за кредитними договорами №3221522 від 20.11.2020 року та №3271019721/347638 від 11.12.2020 року 34200 грн. та 12000 грн. відповідно заборгованості за процентами. Проте, суд виходить з того, що нарахування процентів після закінчення строку дії договору чинним законодавством не передбачено. Судом враховується правовий висновок, зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Вимог про застосування до відповідачки заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних, позивачем не ставиться. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, позовні вимоги про стягнення з відповідачки процентів за користування кредитними коштами за кредитними договорами №3221522 від 20.11.2020 року та №3271019721/347638 від 11.12.2020 року, нарахованими за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, є безпідставними. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою та такою, що підтверджена належними доказами суму заборгованості за процентами за кредитними договорами №3221522 від 20.11.2020 року та №3271019721/347638 від 11.12.2020 року у розмірі 8550 грн. та 3000 грн. відповідно. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1418,79 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial