Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Позивач [PERSON] ( далі позивач [PERSON] , позивач) в інтересах якого діє адвокат Данько Роман Михайлович (далі адвокат Данько Р.М., представник позивача) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за договором позики, відповідно до якого, з урахуванням уточнених позовних вимог сторона позивача заявила вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння що належить [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння № [NUMBER] , виданого Прохорівською сільською радою на підставі рішення від 16 червня 2000 року № 36, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , номер об`єкту нерухомого майна №2145199271220; земельну ділянку що належить [PERSON] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №241847, виданого Прохорівською сільською радою Черкаської області 03 серпня 2011 року, кадастровий номер: 7122087000:02:001:0466, площею 0.0616 га., яка розташована за адресою: с. Прохорівка, Черкаський (Канівський) район, Черкаська область - номер об`єкту нерухомого майна № 2146215471220, шляхом реалізація предмета іпотеки відповідно Договору іпотеки від 18.08.2020 р., на електронному аукціоні(ст. 41 ЗУ «Про іпотеку»). Також просив стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 10467,54 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 26000 грн.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.07.2020 між позивачем та відповідачем, укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач є «Позикодавцем», а відповідач «Позичальником». Вказаний договір позики грошових коштів посвідчений 15.07.2020, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., зареєстрований у реєстрі за № 1604 (серія та номер спеціального бланка нотаріального документа НОР 503340). Відповідно тексту договору позики грошових коштів, «Відповідач одержав від Позивача грошові кошти у сумі 542872 грн., що еквівалентно 20000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору (1 долар США 27,1 гривень), на строк з 15.07.2020 по 15.10.2020 включно». Представник позивача стверджує, що на час подання позову, відповідач свої зобов`язання, згідно договору позики грошових коштів та вказані строки, не виконав. Позивач неодноразово в усній формі звертався до відповідача з вимогою повернути гроші, останній грошові кошти не повертає, постійно відкладає, зазначає інші строки повернення боргу. 22.03.2024 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою, яку відповідач отримав 27.03.2024 щодо повернення (сплати) суми боргу грошових коштів в розмірі 542872 грн., що еквівалентно 20000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору, отриманих відповідачем від позивача відповідно договору позики від 15 липня 2020. 16 квітня 2024 року відповідач надав позивачу власноруч виконану відповідь на претензію, в якій зазначає: «Я, [PERSON] , дійсно отримав 15.07.2020 від Вас кошти у розмірі 542872 грн., що еквівалентно 20000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору, станом на день укладення договору позики від 15.07.2020 та повинен був повернути кошти у розмірі 542872 грн., що еквівалентно 20000 доларів США до 15.10.2020. На жаль, повернути борг в теперішній час я не можу, але вказаний боргу сумі 20000 доларів США за договором позики від 15.07.2020, я визнаю та підтверджую свої зобов`язання з приводу повернення Вам грошових коштів у розмірі 20000 доларів США». Відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення позики в строк до 15.10.2020, а кошти позивачу не повернуті відповідачем-позичальником по теперішній час (часу звернення до суду з позовною заявою). Представником позивача також зроблено розрахунок заборгованості, згідно якого представник позивача зазначив, що кількість днів прострочення повернення грошових котів позивачу розраховується з наступного дня від зазначеної дати повернення зазначено у Договорі від 15.07.2020, а саме з 16.10.2020 (строк повернення коштів зазначений у Договорі) по 11.08.2025 (день подання позову) та становить -1760 дні. Розрахунок за договором позики грошових коштів від 15.07.2020, за формулою: (Сума боргу) х (Процентна ставка (%)) / 100% / (Кількість днів) х (Кількість днів у році): строк виконання обов`язку до 15.10.2020, тому кількість днів прострочення зобов`язання на 1760 днів (з 16.10.2020 до 11.08.2025), сума боргу становить 542872 грн.. Тому, 3% річних від простроченої суми становить (542872 х 3% / 100% / 365 х 1760) = 78521,13 грн.. Індекс інфляції за весь час прострочень, відповідно офіційного сайту Державної служби статистики https://ukrstat.gov.ua, становить 178,354%. За період з 16.10.2020 р. по 11.08.2025. Місяці індексації у періоді листопад 2026 р. -червень 2025 р.. Кількість місяців - 56 місяців. Щомісячні індекси інфляції: 101,30% х 100,90% х 101,30% х 101,00% х 101,70% х 100,70% х 101,30% х 100,20% х 100,10% х 99,80% х 101,20% х 100,90% х 100,80% х 100,60% х 101,30% х 101,60% х 104,50% х 103,10% х 102,70% х 103,10% х 100,70% х 101,10% х 101,90% х 102,50% х 100,70% х 100,70% х 100,80% х 100,70% х 101,50% х 100,20% х 100,50% х 100,80% х 99,40% х 98,60% х 100,50% х 100,80% х 100,50% х 100,70% х 100,40% х 100,30% х 100,50% х 100,20% х 100,60% х 102,20% х 100,00% х 100,60% х 101,50% х 101,80% х 101,90% х 101,40% х 101,20% х 100,80% х 101,50% х 100,70% х 101,30% х 100,80% . Сукупний індекс інфляції - 178,354%. Інфляційні втрати розраховую за формулою: (Сума боргу) х (Індекс інфляції (%))- (Сума боргу). При цьому, загальний відсоток інфляції розраховує шляхом помноження усіх індексів інфляції за період прострочення платежу. Розрахунок інфляційних витрат за договором позики від 15.07.2020 : загальний відсоток інфляції, за період з жовтня 2020 року по червень 2025 року становить 178,354%. Тому, інфляційні втрати за час прострочення становлять (542872 грн. х 178,354% - 542872 грн.) = 425360,54 грн. Загальна сума вимог за результатами розрахунку становить 1046753,67 грн.. Також представником позивача було зроблено посилання, щодо строку позовної давності відповідно до якого представник позивача зазначив, що відповідно норм законодавства, строки позовної давності визначені ЦК України продовжені та зупинені. З 02.04.2020 до 01.07.2023, дати набрання чинності Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ, яким ЦК України доповнено п. 12 розд. «Прикінцеві та перехідні положення», під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню хвороби короновірус (СОVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. 30.06.2023, дата закінчення карантину (30.06.2023 з 24:00 годин) на підставі постанови Кабінету міністрів України від 27.06.2023 №651. З 17.03.2022 по 29.01.2024 Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022, доповнено розділ ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» пунктом 19, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. 29.01.2024 редакцію цього пункту було змінено на підставі Закону № 450. З 30.01.2024 по 03.09.2025 п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції, що діє з 30.01.2024 на підставі Закону від 08.11.2023 № 3450-ІХ, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом від 24.02.2022 № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, для заборгованостей, які виникли у період з 02.04.2020 по 03.09.2025, строк позовної давності ще не почався, його слід почати розраховувати з 04.09.2025, тобто строк позовної давності за договором позики від 15.07.2020 почне рахуватися лише з 04.09.2025. 04.12.2025 представником позивача адвокатом Дудою С.Б. через систему «Електронний суд» було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої представник позивача зазначив, що відповідно до змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, 15.07.2020, між позивачем та відповідачем, укладено договір позики грошових коштів, у сумі 542872 грн., що еквівалентно 20000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору. Вищевказана грошова сума була передана позичальнику в повному обсязі, до часу розгляду справи не повернута відповідачем. Зазначений договір позики грошових коштів посвідчений 15.07.2020, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., зареєстрований у реєстрі за №1604 (серія та номер спеціального бланка нотаріального документа НОР 503340). Відповідач у підготовчому судовому засіданні, засобами поштового зв`язку надав до суду клопотання про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Людмили Вікторівни Договору іпотеки складеного 18.08.2020 реєстровий номер №1945. Ухвалою суду від 05.11.2025, суд постановив витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Людмили Вікторівни: Договір іпотеки складений 18.08.2020, реєстровий номер №1945; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку кадастровий номер:7122087000:02:001:0466, площею 0.0616 га., що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський (Канівський) район, с. Прохорівка. На виконання ухвали суду, приватним нотаріусом Кондрою Л.В., надано суду витребувані документи. У відповідності до п 3.1.6. Договору іпотеки, у випадках та на умовах, передбачених договором позики та/або цим Договором та законодавством України, звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити за його рахунок забезпечені згідно цього Договору вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення, в тому числі, суму заборгованості за Договором позики грошових коштів, плату за користування позикою грошових коштів, збитки, неустойки, штрафи, пені, іншу заборгованість та витрати, пов`язані із пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки, а також витрати, пов`язані із утриманням і збереженням предмета іпотеки, витрати на страхування предмета іпотеки, витрати пов`язаних із вчиненням виконавчого напису тощо. Згідно розділом 4. Звернення стягнення на предмет іпотеки. 4.1. Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки: 4.1.1. При порушенні Іпотекодавцем умов основного зобов`язання щодо строків погашення заборгованості за Договором позики, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, та інших випадках, передбачених Договором позики, а також при порушенні Іпотекодавцем умов цього Договору та у випадках встановлених законом у Іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог по основному зобов`язанню, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 4.1.2. Іпотекодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцяти календарних днів Іпотекодавцем та/або Позичальником не буде виконана вимога про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього Договору, яка надсилається Іпотекодавцю відповідно до п. 3.3.2. цього Договору. 4.1.3. Іпотекодержатель має право на свій розсуд: - застосувати механізм позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному у застереженні про задоволення вимог Іпотекодержателя (п. 4.2. цього Договору), шляхом продажу предмета іпотеки третім особам або прийняти у власність предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання; - звернути стягнення на предмет Іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; - звернути стягнення на предмет Іпотеки на підставі рішення суду. Відповідно витягу інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 24.11.2025, домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку кадастровий номер: 7122087000:02:001:0466, площею 0.0616 га., що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський (Канівський) район, с. Прохорівка, право власності належить [PERSON] Відповідачу. Вимога Позивача про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання, була доведена до відповідача 27.03.2024, до теперішнього часу останнім основне зобов`язання не виконано. З урахуванням наведеного, згоди Іпотекодавця щодо передачі предмету іпотеки за основним зобов`язанням позивачу, представник позивача вважає, що правильним способом захисту прав та інтересів позивача буде звернення до суду з наступними позовними вимогами: в рахунок погашення перед позивачем заборгованості відповідача за Договором позики грошових коштів від 15.07.2020 в сумі 542872 грн., 3% річних в сумі 78521, 13, інфляційні втрати в сумі 425360, 54 грн., що разом становить 1046753, 67 грн., звернути стягнення на майно відповідача, що належить останньому на праві власності: домоволодіння - на підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння № [NUMBER] , виданого Прохорівською сільською радою на підставі рішення від 16.06.2000 № 36, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] - номер об`єкту нерухомого майна № 2145199271220 та земельну ділянку - на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №241847, виданого Прохорівською сільською радою Черкаської області 03.08.2011, кадастровий номер: 7122087000:02:001:0466, площею 0.0616 га., яка розташована за адресою: с. Прохорівка, Черкаський (Канівський) район, Черкаська область - номер об`єкту нерухомого майна №2146215471220. З урахуванням вищезазначеного представник позивача просить суд, прийняти заяву про зміну предмету позову до розгляду; звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння що належить [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння № [NUMBER] , виданого Прохорівською сільською радою на підставі рішення від 16 червня 2000 року № 36, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] - номер об`єкту нерухомого майна № 2145199271220; земельну ділянку, що належить [PERSON] , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 241847, виданого Прохорівською сільською радою Черкаської області 03 серпня 2011 року, кадастровий номер: 7122087000:02:001:0466, площею 0,0616 га., яка розташована за адресою: с. Прохорівка, Черкаський (Канівський) район, Черкаська область - номер об`єкту нерухомого майна №2146215471220, шляхом реалізація предмета іпотеки відповідно Договору іпотеки від 18.08.2020, на електронному аукціоні (ст. 41 ЗУ «Про іпотеку»); стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , витрати по сплаті судового збору у розмірі 10467,54 грн. та правову допомогу адвоката в сумі 26000 грн.. Рух справи, процесуальні дії у справі та позиція учасників процесу. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 14.08.2025 справу передано для розгляду судді Деревенському І.І. (а.с.18). На виконання вимог ст. 187 ЦПК України, 15.08.2025 судом через систему «Електронний суд» направлено запит з метою отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи- відповідача, відповідно до якого зареєстроване місце проживання відповідача являється: [ADDRESS] (відповідь №1671323 від 15.08.2025, а.с.19). 15.08.2025 ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Деревенського І.І. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.20). 15.09.2025 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 31-41). 07.10.2025 ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області у задоволенні клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено (а.с. 55-58). 04.11.2025 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів (а.с. 60-72). 05.11.2025 ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області клопотання відповідача задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Людмили Вікторівни: Договір іпотеки складений 18.08.2020, реєстровий номер №1945; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку кадастровий номер:7122087000:02:001:0466, площею 0.0616 га., що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський (Канівський) район, с. Прохорівка (а.с. 75-76). 25.11.2025 на виконання ухвали суду від 05.11.2025 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кондри Л.В. надійшла затребувана інформація (а.с. 79-87). 04.12.2025 від представника позивача адвоката Дуди С.Б. через систему «Електронний суд» подано заяву про зміну предмету позову (а.с. 88-93). 24.12.2025 ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 85). 24.12.2025 та 26.01.2026 від відповідача [PERSON] надійшли клопотання про витребування доказів (а.с. 89-91, 96-99). 28.01.2026 ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області у задоволенні клопотанні відповідача про витребування доказів відмовлено (а.с. 102-104). 20.02.2026 від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності, шляхом відмови у задоволенні позовних вимог на підставі ч.3 ст. 267 ЦПК України (а.с.106-108). 24.02.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про перехід до стадії ухвалення судового рішення та згідно ч.1 ст. 224, ч.6 ст. 259 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 15:00 годину 05.03.2026. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Данька Р.М.. Представник позивача адвокат Данько Р.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та у заяві про зміну позовних вимог. Щодо заяви відповідача [PERSON] зазначив, що позовна заява подана до суду в межах строку позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, засобами електронного зв`язку 20.02.2026 направив на адресу суду заяву про застосування строків позовної давності та відмовленні у задоволенні позовної заяви. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи. Судовим розглядом встановлено, що 15.07.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики грошових коштів, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., який зареєстрований за реєстровим номером 1604 (а.с.12). Відповідно до п. 1 договору позики, [PERSON] , передав у власність грошові кошти у сумі 542872 грн., що еквівалентно 20000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день укладення договору (1 долар США 27,14 грн.), а позичальник, яким є відповідач у справі, своїм підписом підтвердив одержання цих коштів та гарантує їх повернення позичальнику у порядку й строки, визначені даним договором. Згідно п.2 договору позики, позика надається позичальнику на безвідсотковій основі на строк з 15.07.2020 по 15.10.2020 включно. Відповідно до п.2.1 договору позики, в рахунок забезпечення виконання вимог по даному договору позичальник зобов`язується передати в Іпотеку домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку кадастровий номер: 7122087000:02:001:0466, площею 0,0616 га., що розташована за адресою: Черкаська область, Канівський район, село Прохорівка та укласти договір іпотеки в строк до 15.08.2020. Відповідно п. 2.1 договору позики, у разі не укладення договору іпотеки на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер: 7122087000:02:001:0466, площею 0,0616 га., що розташована за адресою: Черкаська область, Канівський район, село Прохорівка у строк до 15.08.2020 позикодавець має право на дострокове повернення позики, а позичальник повинен повернути суму позики по першій вимозі позикодавця на протязі трьох днів. Відповідно до п. 3 договору позики, сторони домовилися, що позикодавець не приймає ніяких заходів щодо примусового стягнення позики з позичальника, у разі відхилення позичальником від умов погашення, передбаченому розділом 2 даного договору, в строк до трьох діб. Відповідно до п.4 договору позики, позичальник [PERSON] стверджує, що вправі достроково повернути, а позикодавець [PERSON] зобов`язується прийняти Позику або частину Позики, раніше строків, зазначених в розділах 2 договору. Відповідно до п.5 договору позики, повернення позики або дострокове повернення позики або частини позики, що залишиться, відбувається шляхом передачі позичальником позикодавцю готівкових грошових коштів, що підтверджується відповідною розпискою про їх одержання, виданою позикодавцем позичальнику або зарахуванням грошової суми, на банківський рахунок позикодавця, який буде повідомлений позичальнику. Згідно з п. 6 договору позики, у випадку, якщо позичальник порушить строки повернення позики у строк, що перебільшує трьох календарних днів, позикодавець вправі пред`явити цей договір до у поряду і строки, передбачені чинним законодавством України, у тому числі в судовому порядку або шляхом подачі договору нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 7 договору позики, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплати на вимогу позикодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми відповідно ст. 625 ЦК України. В пункті 12 договору позики зазначено, що сторонам нотаріусом роз`яснено зміст ст.ст. 530, 626632, 1046-1052 ЦК України про сторони договору позики, обов`язків позичальника повернути гроші, наслідки порушення договору позичальником, право позичальника оспорювати цей договір. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за Договором позики грошових коштів, 18.08.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., який зареєстрований за реєстровим номером 1945 (а.с.80-84). Згідно з умовами Договору іпотеки, в порядку та на умовах, визначених даним договором Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку належне Іпотекодавцю на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м.; земельна ділянка кадастровий номер: 7122087000:02:001:0466, площею 0,0616 га, що розташована за адресою: Черкаська область, канівський район, село Прохорівка, цільове призначення: для індивідуального садівництва. Зазначений житловий будинок та земельна ділянка передається в іпотеку в якості забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] за Договором позики грошових коштів, посвідченого Кондрою Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.07.2020, р/№ 1604 та додатків до нього включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому (пункт 1.1 договору іпотеки). Пунктом 1.2 договору іпотеки передбачено, що зміст та розмір основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, строк і порядок його виконання [PERSON] полягає у наступному: [PERSON] зобов`язаний повернути позику в розмірі 542 872 грн., що еквівалентно 20000 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на день укладення договору Позики в строк по 15.10.2020 включно (п. 1.2.1. договору іпотеки); Згідно пункту 1.3 договору позики, іпотекою згідно цього Договору також забезпечуються, крім основного зобов`язання, вимоги Іпотекодержателя щодо відшкодування в повному розмірі понесених ним: витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки (включаючи, але не обмежуючись: витрати на сплату нотаріальних послуг, оплату послуг залучених спеціалістів, консультацій, оформлення передбачених законодавством документів, пов`язаних з вказаними діями); витрат, пов`язаних з утриманням, охороною, збереженням та продажем предмету іпотеки в спосіб встановлений законодавством або умовами Договору; збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем умов цього Договору. Пунктами 1.4-1,7 договору іпотеки передбачено, що домоволодіння належить Іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння № [NUMBER] , виданого Прохорівською сільською радою на підставі рішення від 16.06.2000 № 36, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно [PERSON] , державним реєстратором Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області 12.08.2020, номер запису про право власності: 37741194, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2145199271220, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого Гормаш С.І., державним реєстратором Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області 13.08.2020, індексний номер витягу: 220112290, земельна ділянка належить на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК №241847, виданого Прохорівською сільською радою Черкаської області 03.08.2011, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №712208701004844, зареєстрованого в Державному реєстрі- речових прав на нерухоме майно Гормаш С.І., державним реєстратором Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області 12.08.2020, номер запису про право власності: 37760395, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2146215471220, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого Гормаш С.І., державним реєстратором Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області 14.08.2020, індексний номер витягу: 220292538 (пункт 1.4 договору). Узгоджена Сторонами вартість Предмету іпотеки становить 542872 грн. (пункт 1.5 договору). Предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця (пункт 1.6 договору). Іпотека розповсюджується на всі невіддільні від предмету іпотеки об`єкти без його пошкодження: поліпшення, складові частини та внутрішні системи, що існують на момент укладання цього Договору та виникнуть в майбутньому. Всі зроблені Іпотекодавцем, в період дії цього Договору, всілякого роду поліпшення, реконструкційні роботи, зміни, доробки тощо, автоматично стають предметом іпотеки (пункт 1.7договору). Пунктом 4.1 договору іпотеки передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. В пункті 6.14 договору іпотеки зазначено, сторонам роз`яснено зміст ст. ст. 575, 576, 577, 579, 626-632, 638, 647, 651, 654 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 7, 12, 17-19, 33, 35-50 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до Договору іпотеки одночасно з посвідченням цього Договору відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна - житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,7 кв.м., земельної ділянки кадастровий номер: 7122087000:02:001:0466, площею 0,0616 га, що розташована за адресою: Черкаська область, Канівський район, село Прохорівка, яке належить [PERSON] .. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 220112290 від 13.08.2020, вбачається, що право власності на житловий будинок загальною площею 64,7 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 64,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта: 2145199271220, на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.85). Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №220292538 від 14.08.2020, вбачається, що право власності на земельну ділянку, площею 0,016 га., кадастровий номер : 7122087000:02:001:0466, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2146215471220, на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с.86). 22.03.2024 позивачем [PERSON] було направлено відповідачу лист претензію, відповідно до якої останній просив відповідача на протязі 30 днів сплатити йому грошові кошти, у сумі відповідно до п.1 договору позики грошових коштів, посвідченого Кондрою Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.07.2020, р/№ 1604. Також зазначено, що у разі несплати відповідачем грошових коштів позивачем буде застосовано звернення стягнення на майно, що є предметом Іпотеки, згідно Договору іпотеки, посвідченого Кондрою Л.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.08.2020, р/№ 1945 згідно ст. 37 або ст. 38 ЗУ «Про Іпотеку» (а.с.13). 16.04.2024 відповідачем [PERSON] було направлена позивачу відповідь на претензію, відповідно до якої відповідач зазначив, що на жаль в теперішній час повернути борг він не може, але вказаний борг в сумі 20000 доларів США за договором позики від 15.07.2020 він визнає та підтверджує свої зобов`язання з приводу повернення вказаних грошових коштів у розмірі 20000 доларів США. Також зобов`язався повернути кошти у розмірі 20000 доларів США в термін до 30.09.2024 (а.с.14). У строки, що встановлені договором позики відповідач суму позики позивачу не повернув. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, а саме ст. ст. 2, 12, 13 ЦК України. Договір позики позичальник не оспорював, не визнавав його недійсним чи удаваним правочином, що має на меті приховати інший правочин. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно з ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За положеннями ст. 525, 526 ЦЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст.611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 ЦК України) Частиною 2 ст. 524 ЦК України встановлено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (іпотекою). Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За приписами ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (за ст.3 Закону України «Про іпотеку»). Статтею 7 цього Закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Приписами статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлене наступне: - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки , якщо інше не передбачено законом; - право іпотеко держателя звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання зобов`язання у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи, якщо іпотекодержатель та правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше; - звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя; - звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи комунальному підприємству або підприємству, більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ст.35 Закону «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Положеннями ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Главою 5 ЦПК України визначені основні положення про докази, доказування. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За правилами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи невиконання [PERSON] зобов`язань за договором позики від 15.07.2020, виконання яких забезпечене Договором іпотеки від 18.08.2020, іпотека за яким є діючою, у суду є всі законні підстави для задоволення позову. Щодо клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності, суд зазначає наступне. У відповідності до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За змістом частини п`ятої статті 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята статті 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст. 267 ЦК України). Суд зазначає, що перебіг строків давності було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому воєнного стану. Відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12.03.2020 на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01.07.2023. Відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 та по 04.09.2025 перебіг строків позовної давності зупинено. Тому, станом на момент звернення до суду з цим позовом позивачем позовну давність не пропущено. Стосовно вирішення питання про стягнення на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в сумі 26000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано: ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АН №1073368 від 01.08.2025 (а.с.7); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4224 видане Даньку Р.М (а.с.8); розрахунок суми судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи (на професійну правничу допомогу), відповідно до вказаного розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, адвокатом Даньком Р.М., для [PERSON] надано послуги на загальну суму 26000 грн., з розрахунку 13 годин 00 хвилин витраченого часу адвоката з урахуванням вартості години роботи - 2000 гривень (а.с.15); акт виконаних робіт (наданих послуг) від 11.09.2025 (а.с.42). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу з огляду на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд вважає співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, оскільки вони відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Данька Р.М., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. У той же час представниками відповідачів не доведено неспівмірність таких витрат із обсягом наданої допомоги. Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, з урахуванням виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial