Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] коштів у розмірі 2 000 доларів США, отриманих ним за договором позики, що підтверджується розпискою від 25 вересня 2024 року. Відповідач зобов`язаний був повернути вказану суму до 01 лютого 2025 року, однак до теперішнього часу гроші не повернув, чим порушив умови договору. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач за захистом своїх прав звернулася до суду та просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 2000 доларів США, а також 66, 57 доларів США суму нарахованих 3 % річних за період з 01.02.2025 до дня подання позовної заяви та судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 968, 96 грн. та 15 000, 00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 25.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача адвокат Бєлих Я.Є. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки [PERSON] . Позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги [PERSON] визнає в частині основного боргу. Категорично заперечує в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000, 00 грн., оскільки вважає цю суму необґрунтованою та неспівмірною зі складністю справи, просить суд зменшити розмір цих витрат до розумних меж. Суд, з`ясувавши думку сторін, дослідивши письмові докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. На підставі розписки встановлено, що [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, взяв у борг у [PERSON] , [INFO] , паспорт № [NUMBER] , виданий 12.09.2023, орган 6317, РНОКПП [NUMBER] , грошові кошти у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США на строк до 01.02.2025, та зобов`язався повернути їх вказаний термін. За своєю суттю вищевказана розписка підтверджує як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт передачі [PERSON] та отримання [PERSON] конкретної грошової суми. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Оскільки вищезазначений договір позики містять дату та умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення, факт отримання коштів підтверджений розпискою, суд дійшов висновку, що вони у своїй сукупності беззаперечно підтверджують боргове зобов`язання. Враховуючи, що договір укладено у письмовій формі, містить персональні дані відповідача, а також наявність дати та особистого підпису позичальника, при наявності оригіналу боргової розписки у позикодавця, суд визнає як боргове зобов`язання, яке боржником не виконано. Крім того, відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач [PERSON] визнає обставини виникнення боргового зобов`язання та не заперечує факту його невиконання. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи, що відповідач у встановлений договором строк грошові кошти не повернув, вони підлягають стягненню на користь позивача. З урахуванням правового висновку Верховного суду від 04.07.2018 у справі 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) сума коштів підлягає стягненню в іноземній валюті. Щодо позовних вимог в частині стягнення суми, нарахованої відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Питання понесених позивачем витрат на правову допомоги вирішити в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial