Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом про розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] , посилаючись на те, що 17 грудня 2020 року Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 168. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до його свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 березня 2021 року. Однак подальше сімейне життя з відповідачем не склалось через суттєві взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, належної підтримки та допомоги. Внаслідок зазначеного шлюбні стосунки ми не підтримуємо, проживаємо окремо більше трьох місяців, спільне господарство нами не відеться. Тобто зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяк не переймаючись проблемами іншого. Таким чином, наша сім?я фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення вважає недоцільним, рішення є виваженим, остаточним і безповоротним. Спору між сторонами про поділ спільного, сумісно нажитого під час шлюбу майна, не існує. Вважає, що після розірвання шлюбу спільна малолітня дитина син [PERSON] , залишиться проживати з позивачкою, спору щодо цього нема. На підставі викладеного просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 24.11.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Письмово просила суд розглядати справу без її участі, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128, ч. 4 ст.130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак на цей час заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 06 березня 2026 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра було вирішено питання про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке. 17 грудня 2020 року [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] Виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області за актовим записом № 168, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 грудня 2020 року. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 березня 2021 року. Посилається на те, що впродовж довгого часу, позивач разом із відповідачем не проживають, вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, спільний сімейний бюджет. Наміру примиритися та зберегти сім`ю позивач не має. Спору щодо спільного майна та дітей у сторін наразі не виникає. На підставі викладеного позивач просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд доходить висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved