Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

27.02.2026 [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною заявою, у якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Маківки Приазовського району Запорізької області, який помер [INFO] у м. Мелітополі Запорізької області, Україна. Дану заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] , перебуваючи на тимчасово окупованій території України - у м. Мелітополі Запорізької області, батько заявниці - [PERSON] , [INFO] , помер, про що органом окупаційної влади - Територіальним відділом РАЦС міста Мелітополя та Мелітопольського району Управління РАЦС Запорізької області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2025 року. Враховуючи, що смерть батька заявниці [PERSON] настала саме на тимчасово окупованій території України, а надані у зв`язку з цим окупаційною владою документи не мають на території України жодної юридичної сили, заявниця змушена звертатися до суду із заявою про встановлення факту смерті батька. Метою встановлення даного факту є державна реєстрації смерті батька на підконтрольній українській владі території. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026 для розгляду вказаної заяви визначено суддю Святошинського районного суду м. Києва Єросову І.Ю. Ухвалою суду від 06.03.2026 провадження у справі відкрито, судовий розгляд призначено на 14 год. 00 хв. 06.03.2026 року. Учасники справи, будучи повідомленими про розгляд заяви, до суду не прибули. Разом з тим, до початку судового розгляду заяви 06.03.2026 заявниця долучила копію довідки про смерть та фотознімки місця поховання батька. Суд, вивчивши доводи заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, а також ознайомившись із долученими до неї доказами, доходить таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За змістом ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. 27.02.2026 заявниця [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту смерті батька - [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Маківки Приазовського району Запорізької області, який помер [INFO] у м. Мелітополі Запорізької області, Україна, що підлягає розгляду у порядку окремого провадження. У ході судового розгляду встановлено, що громадянин України [PERSON] , [INFO] , особа якого підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданим 21.03.2002 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, помер [INFO] у м. Мелітополі Запорізької області, Україна. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, зі змінами на час розгляду справи, територія м. Мелітополя Запорізької області є тимчасово окупованою територією з 25.02.2022 року. Так, на підтвердження факту смерті [PERSON] органом окупаційної влади видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2025 року. Крім того, заявницею долучено до заяви довідку про смерть №С-04761 від 09.10.2025 та фото з місця захоронення померлого [PERSON] . Відповідно до п. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Водночас, відповідно до приписів ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу положень абзацу 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Факт родинних відносин заявниці [PERSON] із особою, факт смерті якої на тимчасово окупованій території України просить визнати [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження заявниці [PERSON] серії [NUMBER] від 17.09.2002 року. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Враховуючи, що заявницею надано суду достатні докази, які посвідчують факт смерті [PERSON] , [INFO] , [INFO] на тимчасово окупованій території України - м. Мелітополі Запорізької області,та підтверджують спорідненість заявниці із померлим, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, а також положення п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, відповідно до якого суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання в частині щодо встановлення факту смерті. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved