Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона 09.09.2017 зареєструвала шлюб з [PERSON] .. У шлюбі з відповідачем у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що у них з відповідачем різні погляди на життя, на сімейні цінності, на ведення господарства, виховання дітей, в результаті між ними склалося таке відношення, як нетерпимість один до одного. Основною причиною розпаду сім`ї став той факт, що відповідач у 2022 році поїхав на роботу до Республіки Польщі та став проживати у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою. З того часу ніякі стосунки не підтримують і проживають окремо. На даний час позивач звернулася з позовом в Надвірнянського районного суду до відповідача про розірвання шлюбу. З часу припинення подружніх стосунків відповідач перестав надавати будь яку матеріальну допомогу на утримання їхніх спільних малолітніх дітей. [PERSON] разом із малолітніми дітьми проживає в будинку за адресою [ADDRESS] . [PERSON] не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним їхніх з відповідачем спільних дітей, у зв`язку з цим зазнає матеріальних труднощів. [PERSON] ніде не працює, так як зайнята вихованням малолітніх дітей. Відповідач працює на роботі в Республіці Польщі, на утримання малолітніх дітей не надає ніякої матеріальної допомоги. У зв`язку із чим просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві, додала, що відповідач з 2022 року перебуває у Польщі, там працює. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не з`явився. Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач не відмовляється від своїх батьківських обов`язків щодо утримання дітей, і навпаки, бажає приймати участь в їх вихованні, піклуватися та забезпечувати усім необхідним. Однак, розмір аліментів, яку просить стягнути Позивач є завищеним та не відповідає дійсним обставинам та можливостям Позивача щодо сплати такого розміру аліментів, а саме 3500 гривень щомісячно на кожну дитину, із проведенням щорічної індексації, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 22.08.2024 року, та до досягнення дітьми повноліття. Окрім того, слід врахувати, що Відповідач офіційно не працевлаштований та має нестабільний, мінливий дохід. Законодавство України для стягнення утримання на дітей вимагає розміру утримання, необхідного для їх достатнього життєвого рівня. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», в статті 7 установлено, з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Тому вважає, що сума аліментів, яка повинна бути стягнута на утримання трьох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , становить 4161 грн. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Надвірнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 09.09.2017 (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-10). Діти проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом № 363 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, всього зареєстровано 7 осіб (а.с.11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 20.08.2024 за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, батько дітей з сім`єю не проживає з 2022 року і ніякої участі у вихованні та утриманні дітей не бере. Сім`я проживає в незадовільних матеріальних умовах, оскільки [PERSON] не працює, здійснює догляд за дітьми, а потрібна грошова допомога на утримання дітей (а.с.12). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 06.11.2025 за адресою: [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] проживає одна з трьома дітьми в незадовільних матеріально-побутових умовах. Має на своєму утриманні трьох неповнолітніх дітей, батько дітей з сім`єю не проживає, участі у вихованні дітей не приймає. Мати підприємницькою діяльністю не займається, офіційно не працює, але старається заробити тимчасовими заробітками, щоб прогодувати та одягнути дітей. Потребує грошової допомоги на утримання дітей (а.с.73). У довідці № 95 від 07.11.2025, виданої Гаврилівським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) "Незабудка" Переріслянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області зазначено, що [PERSON] вносить оплату за харчування своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.74). Відповідач [PERSON] з 06.02.2022 перебуває за межами України (а.с.101). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 2817 грн, від 6 до 18 років становить 3512 грн. Відповідно, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час розгляду справи становить 1408,50 грн та 1756 грн відповідно. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v.UKRAINE, №31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При вирішенні питання про розмір аліментів суд враховує, що відповідач, окрім трьох спільних з [PERSON] дітей, інших утриманців не має, проживає з 06.02.2025 за межами України та вважає слушним зауваження представника позивача про наявність доходу у відповідача, оскільки для проживання за кордоном необхідні певні кошти. Будь-яких інших обставин, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, відповідач не повідомив. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі 3000 грн щомісячно на кожну дитину, оскільки такий розмір аліментів на ряду з аналогічним обов`язком матері по утриманню дитини буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд вважає необхідним допустити до негайного виконання. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що суд за заявою позивача присуджує стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, аліменти підлягають щорічній індексації. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн. Щодо судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу в сумі 4500 грн, суд зауважує наступне. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір № 113 про надання правничої допомоги від 22.08.2024 (а.с.15-16), акт виконаних робіт від 04.03.2026 (а.с.103). Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. Справа про стягнення аліментів є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 4500 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для сторін, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір до 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial