Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Позовні вимоги мотивовано тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2025 скасовано судовий наказ, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 23.06.2025 у справі №127/17505/25 за заявою КІ ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення солідарно з [PERSON] (далі - Відповідач 1) та [PERSON] (далі - Відповідач 2) за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.04.2025 з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 5646,76 грн, та судового збору у розмірі 302.80 грн. Роз`яснено стягувачу право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Житлове помешкання по [ADDRESS] , де зареєстровані та проживають Відповідачі, що підтверджується Витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ житлово-комунального господарства м. Вінниці, забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, які надаються КП ВМР «ВМТЕ». КП ВМР «ВМТЕ» своєчасно належної якості надає послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , що у м. Вінниця. Відповідачі, порушуючи умови п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», належним чином не виконували свої зобов`язання за спожиті послуги з постачання теплової енергії. у зв`язку з чим в період з 01.06.2022 по 30.04.2025 включно заборгували за надані послуги з постачання теплової енергії 5 646,76 грн, що підтверджується оборотною відомістю за особовим рахунком № [NUMBER] Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Представник відповідачів адвокат Чернякова М.А. 29.08.2025 подала відзив на позовну заяву. Відзив мотивовано тим, що жодної заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води у відповідачів не існує. Зазначає, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , обладнана індивідуальною системою опалення та від`єднано від систем централізованого опалення і гарячого водопостачання, що підтверджується актами обстеження та іншими долученими документами. Крім того, відповідач вказує, що комунальні послуги сплачуються належним чином через особистий кабінет системи pay.vn.ua, шляхом безготівкових розрахунків банківською карткою. До відзиву долучено оборотно-сальдову відомість за період з січень 2022 по серпень 2025 років, сформовану з особистого кабінету споживача, з якої, на думку відповідача, вбачається відсутність заборгованості. Зі змісту наданих квитанцій відповідач вказує, що нараховані суми (зокрема 8,98 грн та 16,68 грн) своєчасно сплачувались, а залишок заборгованості не формувався та не переносився на наступні розрахункові періоди. Відповідач вважає, що розрахунок заборгованості, поданий позивачем, є безпідставним та не відповідає фактичним обставинам справи. У зв`язку з викладеним відповідач просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Від позивача 03.09.2025 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується з доводами відповідача та просить позов задовольнити у повному обсязі. Позивач зазначає, що відповідно до статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги за встановленими тарифами у строки, визначені договором, а також не звільняється від оплати послуг, отриманих до укладення відповідного договору. Крім того, позивач посилається на положення постанови Кабінету Міністрів України № 830, відповідно до яких відключення квартири від систем централізованого опалення та гарячого водопостачання не звільняє власника від обов`язку відшкодовувати частину витрат на теплову енергію, спожиту на опалення місць загального користування та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем. Також позивач зазначає, що право споживача на відключення від мереж централізованого опалення не звільняє такого споживача від обов`язку брати участь у покритті витрат на загальнобудинкові потреби. Розподіл таких витрат здійснюється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. На підтвердження правомірності нарахувань позивач долучив рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради про початок та закінчення опалювальних періодів у відповідні роки, а також інформацію щодо тарифів, встановлених уповноваженим органом та розміщених на офіційному сайті підприємства. Позивач вважає, що незалежно від наявності у квартирі індивідуального опалення відповідачі зобов`язані відшкодовувати частину витрат на теплову енергію, використану для забезпечення загальнобудинкових потреб, у зв`язку з чим просить позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд установив фактичні обставини справи та правовідносини сторін, що ґрунтуються на вимогах статей 526, 625 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 № 830 зі змінами, Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2019 року № 1182 зі змінами. Згідно з витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду м. Вінниця відповідачу [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . За адресою: [ADDRESS] проживають та постійно зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація місця проживання відповідачів за вказаною адресою також підтверджується відповідями №1653941 та №1653942 від 09.08.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2025 скасовано судовий наказ, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 23.06.2025 у справі №127/17505/25 за заявою КІ ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.04.2025 з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат у розмірі 5646,76 грн, та судового збору у розмірі 302.80 грн. З наданих відповідачами актів від 23.01.2017, 01.10.2013, 17.11.2008 встановлено, що помешкання відповідачів від`єднано від системи центрального опалення та кранів від систем гарячого водопостачання. Позивач факт не оспорював у відповіді на відзив від`єднання квартири від системи централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно з оборотною відомістю за період з 06.2022 по 04.2025 за особовим рахунком № [NUMBER] наявна заборгованість в сумі 5646,76 грн, із яких: 4867,55 грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 603,55 грн - суми втрат від інфляції; 175,66 - 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.07.2022 №1447 погоджено приєднання теплового навантаження та норм споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії, послугу з постачання гарячої води для категорії споживачів «населення» КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» на плановий опалювальний сезон 2022-2023 років, в додатку 1 до даного рішення «Середньозважене питоме теплове навантаження, приєднане теплове навантаження та норма споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії для категорії споживачів "населення" КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго"» за порядковим номером 806 визначено прийняте приєднане теплове навантаження на послугу з постачання теплової енергії (Г кал/год) та норма споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії центрального опалення (Гкал/(рік м2 )) для житлового будинку по [ADDRESS] . Тобто, приміщення, в якому проживають відповідачі, технічно під`єднане до зовнішніх інженерних мереж та віднесено до зони обслуговування позивача. Згідно з Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 20.10.2022 №2233 «Про початок опалювального періоду 2022-2023 років на території Вінницької міської територіальної громади» 24 жовтня 2022 розпочато опалювальний період на території Вінницької територіальної громади. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 23.03.2023 №637 «Про закінчення опалювального сезону 2022-2023 років на території Вінницької міської територіальної громади» 27 березня 2023 завершено опалювальний сезон 2022-2023 років для житлового фонду та інших споживачів з централізованими системами теплопостачання на території Вінницької територіальної громади. Згідно з Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 16.10.2023 №2697 «Про початок опалювального періоду 2023-2024 років на території Вінницької міської територіальної громади» 16 жовтня 2023 розпочато опалювальний період на території Вінницької територіальної громади. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.03.2024 №730 «Про закінчення опалювального сезону 2023-2024 років на території Вінницької міської територіальної громади» 28 березня 2024 завершено опалювальний сезон 2023-2024 років для житлового фонду та інших споживачів з централізованими системами теплопостачання на території Вінницької територіальної громади. Згідно з Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.10.2021 №2470 «Про початок опалювального перду 2024-2025 років на території Вінницької міської територіальної громади для населення та інших споживачів» 21 жовтня 2024 розпочато опалювальний період на території Вінницької міської територіальної громади. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.04.2025 №790 «Про закінчення опалювального сезону 2024-2025 років на території Вінницької міської територіальної громади» 14 квітня 2025 завершено опалювальний сезон 2024-2025 років для житлового фонду та інших споживачів з централізованими системами теплопостачання на території Вінницької територіальної громади. Між позивачем та відповідачами було укладено Типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які є публічними договорами приєднання. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, (садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2 Закону). Згідно зі ст. 5 цього Закону до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги з водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної слати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Нарахування плати за абонентське обслуговування передбачено також пунктом 33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022), пунктом 34 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182(в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1023), а також Типовими індивідуальними договорами приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, які діють з 01.11.2021. Плата за абонентське обслуговування, в розумінні пункту 11 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»-це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням, договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням, та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням, та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). На виконання рішення колегії Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 22.02.2008 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.04.2007 № 229-р виконавчий комітет Вінницької міської ради 27.11.2008 затвердив рішення № 2852, згідно з яким 01.01.2009 на КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» введено в дію порядок розрахунків за централізоване теплопостачання за двоставковим тарифом. Тарифи встановлені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 31.03.2015 № 1171 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг», від 28.12.2017 № 1536 «Про внесення змін ло постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31.03.2015 № 1171», від 11.12.2018 № 1799 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг», від 09.09.2020 № 1671 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (введено в дію наказами КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 03.01.2018 № 12, від 17.12.2018 № 411, від 09.09.2020 № 303). Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 установлено граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуги, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговування внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг. Для споживачів КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» розмір плати за абонентське обслуговування встановлено у розмірі, що є меншим від встановленого Кабінетом Міністрів України граничного розміру. Тарифи розміщено на сайті КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Пунктом 1 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок індивідуального споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Отже, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає Типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст.6, статей 627, 630 ЦК України, статей 7, 8 Закону (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012, справа № 6-110цс12). Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (зі змінами) у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб- сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відповідно до зазначених норм, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, опублікувавши ці договори на веб-сайті підприємства. Отже, з 01.11.2021 діють Типові індивідуальні договори приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, і вважається, що вони укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем - фізичною особою відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019№ 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води». До 01.11.2021 діяв типовий договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, опублікувавши у газеті «Вінницька газета» № 32 від 03.08.2018 типові договори приєднання. Після цієї публікації вважається, що договори були укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем - фізичною особою. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може вернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Враховуючи, що заперечень або протоколу розбіжностей до типових договорів від відповідачів у встановлений чинним законодавством термін не надійшло, отже вони фактично підтвердили свою згоду з умовами договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та приєдналися до запропонованих типових договорів. Водночас, частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктом 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії та пунктом 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Зазначене передбачено також пунктами 38 Типових індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води. КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» своєчасно та належної якості надає послуги з постачання теплової енергії в місця загального користування за адресою: [ADDRESS] . Відповідачами не надано доказів протилежного. З оборотної відомості встановлено заборгованість відповідачів перед позивачем з надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні та технічні приміщення). Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги) регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (далі - Правила). Відповідно до п.33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньо будинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. За змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Отже, співвласники квартир у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення (відокремлення) окремих квартир такого будинку від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики). Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії і гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загально будинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів. У частині 2 Методики зазначено, що загально будинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/ будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. Відповідно до пункту 2. Розділу III Методики розподілу - обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі (Qопбуд): - одноповерхова будівля - 20 %; - двоповерхова будівля - 18 %; - триповерхова будівля - 16 %; - чотириповерхова будівля - 14 %; -п`ятиповерхова будівля - 12 %; -шестиповерхова будівля та вище - 10 %. Відповідно до вимог пункту 12. Статті IV. Методики розподілу - обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку (витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку), розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Оскільки житловий багатоквартирний будинок за адресою [ADDRESS] повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення, а власник квартири [ADDRESS] цього будинку відповідно до пункту 2 статті 382 Цивільного кодексу України є співвласником на праві спільної сумісної власності майна такого будинку, позивачем проводиться нарахування плати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будинку теплопостачальною організацією КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20.11.2019. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2020 року у справі № 311/3489/18. Отже, у відповідачів наявний обов`язок щодо оплати спірних комунальних послуг. Відповідно до п. 12 розділу IV Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Вказана Методика в частині визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загально будинкові потреби опалення передбачає можливість застосування виконавцем як розрахункового, за проектом/ енергоаудитом, так і спрощеного методу визначення обсягу теплової енергії (розділ ІV Методики). Застосування того чи іншого методу обумовлюється низкою факторів та є правом виконавця. Так, відповідно до п. 5 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності встановлених вузлів розподільного обліку/ приладів-розподілювачів теплової енергії у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається відповідно до проекту будівлі/ будинку або за результатом енергоаудиту. Рішення про застосування (не застосування) результатів енергетичного аудиту приймається співвласниками будівлі/будинку в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець розподілу комунальної послуги. Енергоаудит - добровільне енергетичне обстеження, що проводиться за ініціативою споживача паливно-енергетичних ресурсів незалежною організацією з метою встановлення ефективності використання ними паливно-енергетичних ресурсів і вироблення економічно обґрунтованих заходів по зниженню витрат на паливо- і енергозабезпеченні для визначення способів підвищення енергоефективності підприємства, будівлі, тепломережі чи водоканалу. Матеріали справи не містять відомостей про те, що за адресою: [ADDRESS] , проводився енергоаудит або ж вживалися заходи задля проведення енергоаудиту з метою визначення обсягу витрат теплової енергії та будь-якої інформації, що співвласники будинку приймали рішення щодо цього, як не містять і відповідного проекту будинку. Позивач проводить розрахунки розподілу теплової енергії на загально будинкові потреби відповідно до п. 8 розділу IV Методики «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загально будинкові потреби опалення». Так, згідно з п. 8 розділу ІV Методики, затвердженої у новій редакції з 28 грудня 2021 року, у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 % (в редакції від 22 листопада 2018 року 16%); для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Застосування такого методу відповідає нормам чинного законодавства, тому позивач при визначенні плати за теплову енергію вправі був застосувати п.8 Методики. З розрахунку заборгованості за спожиті послуги по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з червня 2022 року до квітня 2025 року встановлено заборгованість за послуги в сумі 5646,76 грн, із яких: 4867,55 грн - сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 603,55 грн - суми втрат від інфляції; 175,66 - 3% річних від простроченої суми заборгованості. Правильність розрахунків позивача за заявленою до стягнення сумою боргу відповідачами належними і допустимими доказами не спростовано. Надані відповідачем квитанції з системи єдиного рахунку підтверджують факт здійснення оплат за відповідні розрахункові періоди, однак самі по собі не є належними та достатніми доказами відсутності заборгованості, оскільки не містять повної інформації про стан особового рахунку споживача, зокрема щодо початкового та кінцевого сальдо, а також структури нарахувань за спірні періоди. Водночас, відповідачі долучили оборотно-сальдову відомість за період з січня 2022 року по серпень 2025 року, яка містить відомості про щомісячні нарахування, здійснені платежі та сальдо на кінець кожного розрахункового періоду. Суд звертає увагу, що показник «сальдо на кінець періоду» відображає залишок заборгованості або переплати після врахування всіх нарахувань та оплат за відповідний місяць. Сам по собі факт здійснення окремих платежів не свідчить про відсутність заборгованості, якщо за даними обліку на кінець відповідного періоду обліковується залишок непогашених зобов`язань. Оцінюючи надану оборотно-сальдову відомість у сукупності з іншими доказами у справі, суд виходить з того, що наявність або відсутність заборгованості має визначатися саме з урахуванням кінцевого сальдо по відповідному виду послуг за спірний період, а не виключно на підставі окремих квитанцій про оплату. Із наданої відповідачем оборотно-сальдової відомості встановлено, що по відповідних видах житлово-комунальних послуг упродовж спірного періоду відображено сальдо на кінець розрахункових періодів. Суд звертає увагу, що зазначене сальдо є бухгалтерським показником, який відображає залишок зобов`язань споживача після врахування нарахувань та здійснених оплат. Наявність у відомості показника кінцевого сальдо, відмінного від нуля, свідчить про обліковування непогашених нарахувань станом на відповідні дати. Отже, подана відповідачем оборотно-сальдова відомість сама по собі не підтверджує повного погашення зобов`язань за спірний період, а навпаки містить дані про наявність залишку за відповідними видами послуг, що підлягає оцінці судом у сукупності з розрахунком позивача та іншими доказами у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід в рівних частинах стягнути судовий збір в розмірі 3028 грн, тобто по 1514 грн з кожного.

Outcome: approved