Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

14 серпня 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 грудня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] був укладений Договір № 442058-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору ТОВ «Бізнес Позика» надав позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86295 процентів за кожен день користування кредитом. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №442058-КС-001 позичальника [PERSON] , відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором на загальну суму 5494,82 грн. Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 08.08.2025 р. за нею утворилась заборгованість в розмірі 20291 грн. 04 коп., з яких: 9720 грн. 90 коп. - прострочені платежі по тілу кредиту, 10570 грн. 14 коп. - прострочена заборгованість за процентами. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, представник просив суд стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою Веселинівського суду Миколаївської області від 18.08.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Крім того, даною ухвалою витребувано від АТ "ОЩАДБАНК" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 31.12.2021 року (дата видачі кредиту) по 17.06.2022 року (дата закінчення терміну кредитування). Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» Мишевська Н.М. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 03.11.2025 р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якому представник зазначив, що позовні вимоги підтримуємо у повному обсязі. Щодо незастосування позовної давності, та продовження й зупинення перебігу строку позовної давності за кредитним договором відповідно до п. 1 Кредитного договору термін дії договору до 17.06.2022. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 15 березня 2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Станом на зараз, вищезазначений пункт Цивільного кодексу України викладений у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 № 2102-IX , перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». У попередній редакції, коли прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України були доповнені 19 пунктом, він був викладений у наступній редакції: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Пізніше, після внесення змін до вищезазначеного пункту прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, перебіг вищезазначеного строку позовної давності взагалі був зупинений. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№64/2022) в Україні було запроваджено воєнний стан з 24 лютого 2022 строком на 30 діб. У подальшому його було неодноразово продовжено. Продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Аналогічна ситуація з їх зупиненням у період дії воєнного стану. Отже, у даному випадку, враховуючи що сплив строку позовної давності при пред`явленні позову до Відповідача про стягнення заборгованості за Кредитним договором припав на період дії воєнного стану в України, такий строк підлягає продовженню та зупиненню до закінчення або скасування воєнного стану в Україні. Виходячи з вищенаведеного, заява відповідача про застосування строків позовної давності у даній справі не підлягає задоволенню. Щодо перерахування Відповідачу кредитних коштів за Кредитним договором: Відповідно до п.1. Кредитного договору, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Позичальника , оскільки Позивач не може надати виписку по рахунку ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами зазвичай здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників. Щодо стягнення процентів за Кредитним договором, порядку їх нарахування та розміру. процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у цьому Договорі, проценти за користування Кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту (на залишок заборгованості за тілом кредиту), наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення Кредиту. У п. 3. Кредитного договору був встановлений орієнтовний графік платежів, відповідно до якого Позичальник повинен був здійснювати платежі у відповідному розмірі та у відповідні дати. Якби Позичальник здійснював платежі у відповідності до встановленого графіку платежів, йому дійсно потрібно було б сплатити суму орієнтовної загальної вартості кредиту, яка зазначена у Кредитному договорі. Однак порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до подорожчання загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Якщо позичальник не здійснив платіж (платежі) за графіком або здійснив його (їх) у меншому розмірі, ніж передбачено графіком, це закономірно призводить до нарахування процентів у більшому розмірі, тому що як вже було зазначено вище, проценти нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Для спростування позовних вимог Позивача, сторона Відповідача мала б надати суду докази здійснення всіх платежів за кредитним договором у розмірі та строк, відповідно до встановленого у п. 3. Кредитного договору графіку платежів, однак сторона Відповідача таких доказів суду не надала.Щодо розрахунку заборгованості за Кредитним договором: Всі платежі Відповідача за Кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором підрахована з урахуванням всіх платежів Відповідача. Сторона Відповідача у Відзиві на позовну заяву жодним чином не пояснила, чому на її думку доданий Позивачем до позовної заяви Розрахунок заборгованості за Кредитним договором є начебто необґрунтованим, та таким, що начебто не узгоджується з матеріалами справи. Відповідач не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Представник відповідача Шулик М.Ю. 27.10.2025 року надав до суду заяву про поновлення строку на надання відзиву та відзив на позовну заяву та заяву про застосування позовної давності, в яких зазначив, що представником відповідача було пропущено строки для подання відзиву на позовну заяву, оскільки 22 жовтня 2025 року відповідачем не було отримано копії позовної заяви про відкриття провадження; 17 вересня 2025 р. між адвокатом Шуликом М.Ю. та [PERSON] був укладений договір про надання правничої допомоги по даній справі; представник ознайомився з матеріалами справи 22.10.2025 р., останнім днем строку на подання відзиву вважає 06.11.2025 р. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності, оскільки строк кредитного договору припинився 17.06.2022 року і з даного періоду на підставі поданого позивачем розрахунку почала існувати заборгованість у розмірі 20291,04 грн. Таким чином, про порушення своїх прав ТОВ «Бізнес позика» стало відомо 17.06.2022 р. і вказана позовна заява мала б подаватися позивачем до суду до 17.06.2025 року (на протязі 3 років), а не 14.08.2025 року як це було ним виконано. Крім того позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належним чином засвідченої копії кредитного договору, не додано також виписки з рахунку відповідача про рух коштів, який відповідає умовам договору та вимогам законодавства. Позивачем не надано виписки за картковими рахунками відповідача. Надана позивачем довідка не є первинним бухгалтерським документом, це документ інформаційного характеру. Отже, будь яких належних доказів на підтвердження безготівкового перерахування коштів на платіжну банківську карту позичальника [PERSON] , кредитором, представником позивача не надано. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2021 р. [PERSON] та ТОВ "Бізнес Позики" підписали Пропозицію укласти Договір (оферту) про надання кредиту та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору № 442058-КС-001 (а.с.23-28). 31.12.2021 р. між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір № 442058-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с. 27). Відповідно до п. 1 Договору, ТОВ «Бізнес позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту строк, на який надається кредит - 24 тижні, процентна ставка в день 0,86295000; загальний розмір наданого кредиту 10000 грн., термін дії Договору до 17.06.2022 р. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору до 17.06.2022 р. В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, яким передбачено сума ліміту 10000 грн., строк кредитування 24 тижні, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом та порядок повернення кредиту 11960 грн., комісія за надання кредиту 15000 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом ( у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісія та інші платежі) 21960 грн.(а.с. 21-29). На виконання умов Кредитного договору, позивачем перераховано на вказаний відповідачем рахунок грошові кошти в сумі 10000 грн. (а.с. 31). Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 18.08.2025 р. до суду від АТ «Ощадбанк» надійшла інформація з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку відкрито банківський рахунок, до якого емітовано банківську платіжну карту № [NUMBER] , на яку здійснено переказ 31.12.2025 р., в сумі 10000 грн. Проте, відповідач свої зобов`язання за Договором № 442058-КС-001 належним чином не виконала, лише часткового сплатила кредитні кошти та проценти за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 20291,04 грн. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 вказаного Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Отже, із змісту вищенаведених положень Закону випливає, що електронний договір може бути підписаний стороною за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір (оферти). Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою підписано шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач виконав належним чином, надававши відповідачці кредиті кошти в загальній сумі 10000 грн. Відповідач користувалася кредитними коштами та частково виконала взяті на себе зобов`язання в частині сплати тіла кредиту, відсотків та комісії, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем по кредитному договору в сумі 20291,04 грн.. Відповідач заперечує факт отримання кредитних коштів в сумі 10000 грн. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного у суду у Постанові від 22.04.2024 у справі №559/1622/19 дійшов висновку, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. У разі не погодження щодо здійснення операцій з грошовими коштами, відповідач міг надати виписки по своєму рахунку для спростування перерахунку коштів. Однак, будь-яких належних доказів для спростування позивних вимог відповідачем не надано. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитом, з якого вбачається, що на виконання умов Договору №442058-КС-001 в рахунок погашення заборгованості по тілу кредита, відсотків та комісії відповідачем сплачено всього 5494,82 грн. (а.с. 12-19). [PERSON] не спростувала відсутність в неї обов`язку щодо повернення кредитних коштів, а також не довела, що такі їй не надавались в користування. Оскільки сам факт укладення Договору кредиту відповідачем не заперечується, відповідно доводи відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно договору, суд вважає необґрунтованими. Враховуючи, вказане суд вважає, що матеріали справи в сукупності підтверджують факт виконання позикодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач. А відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 9720,90 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані у межах строку дії договору, який був установлений умовами договору до 17.06.2022 р. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як вбачається з графіку платежів, якщо Позичальник сплачує заборгованість без порушень з повним дотриманням платежів визначеного графіку, дійсно треба було б сплатити проценти у загальній сумі 10460 грн. несплачених процентів, оскільки у такому випадку з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховується кожного дня проценти має зменшуватись. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що проценти за користування кредитом у розмірі 10570,14 грн. нараховані за відсотковою ставкою в межах дії Договору. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 10570,14 грн. відсотків, оскільки вони були здійснені в межах строку кредитування. Суд звертає увагу відповідача на те, що висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц та від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 не є релевантними для обставин цієї справи, оскільки у даній справі проценти за користування кредитом не нараховувались після закінчення строку дії кредитного договору та не заявлялись до стягнення у позовних вимогах. Представник відповідача просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок; коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Судом встановлено, що умовами кредитного договору передбачено, що відповідач зобов`язаний виконати договірні зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом в строком до 17.06.2022 року. Суд враховує, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан, який тримає на момент ухвалення цього судового рішення. Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер. За таких обставин, позовна давність для пред`явлення позовних вимог у цій справі станом на день звернення до суду 14.08.2025 р. не спливла, її перебіг зупинено і дотепер. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved