Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача в користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №767655 від 08.05.2023 в розмірі 20754 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу 8000 грн., посилаючись на те, що 08.05.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №767655, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 3000 грн. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору. Між ТОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги №01022024 від 01.02.2024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі, за кредитним договором, що укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем. Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 14.01.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 12.02.2026, задоволено клопотання представника позивача та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» докази. 02.02.2026 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просить відмовити у задоволенні позову. Вказав, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які підтверджували б факт перерахування з банківських рахунків або видачу готівки з каси, яка належала первісному кредитору та зарахування цих коштів на банківський картковий рахунок відповідача. Долучені позивачем до справи документи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування суми позики (платіжне доручення, квитанція, чек тощо), тому не є доведеним факт укладення кредитних договорів між ним та первісним кредитором. Просить суд врахувати, що нарахована первісним кредитором сума по відсоткам за користування кредитом 17754,00 грн. значно перевищує суму кредиту (тіло кредиту 3000 грн). Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 17754,00 грн не є співмірною сумі кредиту у 3000 грн за кредитним договором від 08.05.2023 №767655, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Заявив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу є надмірною і неспівмірною зі складністю справи на наданими адвокатом послугами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. 03.02.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі з тих підстав, що між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №767655 від 08.05.2023 року, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, на підтвердження видачі кредитних коштів позивачем до позовної заяви долучено лист про перерахування коштів позичальнику та розрахунок заборгованості за кредитним договором №767655. Даний лист підтверджує, що кошти в розмірі 3000,00 грн. було успішно перераховано на банківську картку позичальника, яку він вказав при укладенні кредитного договору. Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків абсолютно не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості, оскільки згідно з п. 2.1. кредитного договору №767655 кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» не створює окремий рахунок для позичальника, а надає кошти на уже існуючий, а відтак не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. Нарахування відсотків за договором здійснювались відповідно до Додатку №1, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості, що був долучений до матеріалів справи заборгованість за договором становить за відсотками в сумі 17754.00 грн. та за тілом в сумі 3000.00 грн. нарахована в період з 08.05.2023 року (момент укладання договору) по 01.02.2024 рік (момент передачі права грошової вимоги за договором факторингу). [PERSON] свідомо уклав даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з його прийняттям. Кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договорів, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором №767655. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесено витрати в сумі 8 000,00 грн. на професійну правничу допомогу АО «Апологет» на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року, що підтверджується актом наданих послуг правової (правничої) допомоги та детальним описом наданих послуг. Витрати в сумі 8 000,00 грн є обґрунтованими, необхідними та прямо пов`язаними з належною підготовкою матеріалів для звернення до суду. Їх понесення було зумовлене потребою в професійній правовій оцінці правовідносин, аналізі договорів, визначенні обсягу порушених зобов`язань та належному документальному оформленні позиції позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданому клопотанні позов підтримав та просить його задовольнити, а також просить справу слухати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. 08.05.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №767655 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р112, що був надісланий на його номер мобільного телефону. За умовами договору товариство надало відповідачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2 Договору). Сума кредиту 3000 гривень. Строк кредиту 360 день. Періодичність зі сплати процентів кожні 20 днів. Детальні дати повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору (п.1.3, 1.4 Договору). Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти. Стандартна процента ставка становить 2,2% за день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 цього Договору. (п.1.5, 1.5.1 Договору). Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на реквізити платіжної карти № [NUMBER] . Дата надання кредиту 08.05.2023 або 09.05.2023 (п. 2.1,2.2 Договору). Проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. Графіком платежів за договором №767655 доведено до відома відповідачки графік погашення заборгованості, інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом. ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «Селфі Кредит» про успішне перерахування кредитних коштів 08.05.2023 у розмірі 3000 гривень на картку № [NUMBER] . Згідно інформації, наданої 27.02.2026 АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 08.05.2023 було зараховано кошти в сумі 3000 грн. Між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 01.02.2024 укладено Договір факторингу №01022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників у Реєстрі боржників, про що також був складений акт приймання-передачі реєстру божників від 01.02.2024. Право вимоги переходить до фактора після підписання сторонами акту приймання передачі реєстру боржників за формою додатку 2 цього договору та виконання Фактором вимог пункту 7.2 договору (п.6.2.3). Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 договору, сторони домовилися, що фінансування (ціна договору) складає 2 262 377, 25 грн, яка сплачується протягом двох робочих днів з дня підписання договору. Відповідно до платіжної інструкції №74875 від 01.02.2024 на виконання умов договору факторингу №01022024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Селфі Кредит» 2 262 377, 25 грн. Згідно реєстру боржників договору факторингу №01022024 від 01.02.2024, у такому зазначено боржник [PERSON] , заборгованість на загальну суму 20754грн. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Наявні вище докази у справі у своїй сукупності належним чином свідчать про укладення між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» кредитного договору №767655 від 08.05.2023. Крім того, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині першій статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Позивач підтвердив своє право вимоги за кредитним договором №767655 згідно Договору факторингу № 01022024. Отже, судом встановлено, що між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] 08.05.2023 було укладено договір №767655 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який відповідачем підписано електронним підписом. Факт видачі кредиту підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування кредитних коштів та інформацією наданою АТ КБ «Приват Банк». Відповідач належним чином не виконав умов договору, допустив виникнення заборгованості та у встановлений строк коштів не повернув. Таким чином, позивач на праві кредитора вправі вимагати повернення суми кредиту та процентів за його користування від позичальника за договором №767655 про надання споживчого кредиту. Згідно розрахунку заборгованості заборгованість відповідача перед позивачем становить 20754 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 3000 грн., заборгованість за процентами 17754 грн. Відповідач не надав суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності. Оскільки доказів належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості відповідача підтверджується розрахунком заборгованості, який надано суду та відповідачем не спростована, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зважаючи на те, що за договором факторингу право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором перейшло до ТОВ «Кредит-Капітал», що підтверджується договором факторингу, додатками до нього та платіжним дорученням, з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість, яка, відповідно до розрахунку позивача, становить 20754 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 3000 грн, заборгованість за процентами 17754 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 442, 40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 8000 грн. є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 3000 грн. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved