Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 09.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 366641600, підписаний електронним підписом через одноразовий ідентифікатор. За кредитним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] кредит у розмірі 15750 грн. зі сплатою відсотків за його користування. Приймаючи умови кредитного договору [PERSON] підтвердив, що ознайомлений із його змістом. На виконання умов кредитного договору кредитодавцем було перераховано грошові кошти на рахунок відповідача. 28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Первісний кредитор передав ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру прав вимоги №134 від 18.05.2021 року до такого Договору факторингу ТОВ «Таліон плюс» набув права грошової вимоги до відповідача відповідно до Акту звірки взаємних розрахунків. 05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01. На виконання Договору факторингу ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» підписали Реєст прав вимоги №9 від 30.05.2023 до Договору Факторингу , за яким ТОВ «Таліон плюс» передав ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників до такого Договору факторингу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача . 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК» «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передав ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників №б/н від 08.07.2025 до Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23521,16 грн. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Так після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 366641600 у сумі 23521,16 грн., яка складається з: 11754,72грн. заборгованість по кредиту; 11766,44 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Також просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Рух справи: Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 03.09.2025 головуючим суддею визначено Кондус Л.А. 10.09.2025 надійшла інформація про місце реєстрації [PERSON] [INFO] . (а.с. 100). 11.09.2025 року Ухвалою Томаківського районного суду справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 08.10.2025р. 03.12.2025р. Ухвалою Томаківського районного суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 07.10.2025 від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі ВКЗ за його участі. (а.с.110). 08.10.2025 Ухвалою Томаківського районного суду клопотання відповідача задоволено . 08.10.2025 р. у судовому засіданні слухання справи було відкладено на 25.11.2025р. 21.11.2025 надійшло клопотання представника позивача про його участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ. 24.11.2025р. Ухвалою Томаківського районного суду задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ. 25.11.2025 слухання справи перенесено на 23.11.2025 р. за клопотанням представника позивача на 23.12.2025р. 23.12.2025 р. слухання справи перенесено за неявкою відповідача у судове засідання на 27.01.2026р. 25.12.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі(а.с.130) 27.01.2026 слухання справи перенесено за неявкою відповідача у судове засідання на 10.02.2026р. 10.02.2026 слухання справи перенесено за неявкою відповідача у судове засідання на 04.03.2026 р.( до ВКЗ не приєднався). 04.03.2026 відповідач у судове засідання в режимі ВКЗ не приєднався, заяв чи клопотань до суду не надав. Представник позивача просить розглянути справу за своєї відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у першому судовому засіданні проти позову заперечував частково, надавав пояснення , що заборгованість по кредиту частково сплатив, заперечує проти нарахування відсотків та вважає їх неправомірними. Після чого відповідач перестав виходити на зв`язок, про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином . Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19. Судом було встановлено, що 09.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] за допомогою електронного підпису було укладено договір кредиту № 366641600, , за умовами якого кредитор надав боржнику позику в сумі 15750 грн. строком на 126 днів, за яким нараховується 0,65 % на день за кожен день користування кредитом, що підтверджується Договором кредитної лінії №366641600 (а.с.31-33). Також встановлено, що грошові кошти в сумі 15750 грн. на виконання умов кредитного договору № 366641600 були зараховані 09.01.2021 року на банківську карту [PERSON] у АТ «ПУМБ» № 4314-14ХХ-ХХХХ-6855, що підтверджується інформацією від 23.09.2025 року АТ «ПУМБ» (а.с.108). Таким чином, суд дійшов висновку, що договір від 09.01.2021року був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено його укладання сторонами такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Судом також було встановлено, що 28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за яким первісний кредитор на підставі додаткових угод передав ТОВ «Таліон плюс» за плату належні йому права вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників до такого Договору факторингу ТОВ «Таліон плюс» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23521,16 грн., з яких 11754,72грн. сума боргу за основною сумою заборгованості та 11766,44 грн. сума боргу за відсотками. (а.с.42-44). 05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, за яким ТОВ «Таліон плюс» передав ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників до такого Договору факторингу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23521,16 грн.(а.с.41). 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передав ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги до відповідача. Відповідно до Реєстру боржників до такого Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 23521,16 грн., яка складається з: 11754,72грн. заборгованість по кредиту; 11766,44 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином права вимоги за договором кредиту №366641600 від 09.01.2021 року, укладеним [PERSON] із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з рештою перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС». Суд при цьому встановив, що [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, відповідачем було сплачено заборгованість у сумі 7915,54 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість, яку наразі він повинен сплатити на користь позивача. Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, суд вказує, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, суд вважає, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК. При цьому в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно п. 1.2 Договору кредиту №366641600 на момент укладання цього Договору, сторони дійшли згоди, що кредит надається строком на 126 днів. Згідно п.1.4 договору нарахування процентів здійснюється у розмірі 237.25 % річних , що становить 0,65 % від суми кредиту за час користування ним.(а.с.31-32) За довідкою щодо дії позичальника вбачається, що сума наданого кредиту складає 15750 грн., а строк кредитування 126 днів, з яких процентна ставка 0,65% в день.(а.с.14) Таким чином суд відхиляє посилання ТОВ «ФК «ЕЙС»» на доведеність розміру боргу відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі, оскільки суд не приймає аргументи про те, що первісний кредитор мав право нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику до повного погашення ним заборгованості, тобто поза межами строку кредитування. Отже, суд зазначає, що нарахування [PERSON] відсотків за межами дії укладеного відповідачем кредитного договору № 366641600 суперечить вимогам закону. Аналогічна правова позиції була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12. Таким чином суд встановив наявність боргу [PERSON] перед позивачем за договором № 366641600, саме в сумі 28648,62грн., з яких 15750 грн. борг за кредитом та 12899,25 грн. борг з відсотків, що повністю узгоджується із умовами кредитного договору №366641600, яким визначено, що відсотки на суму боргу нараховуються від дати видачі кредиту та протягом 126 днів у розмірі 0,65 % (15750 х 126/100 х 0,65% = 12899,25 грн). Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості , відповідачем здійснювались платежі, направлені на погашення суми заборгованості за кредитним договором на загальну суму 7915,54 грн., а саме- 21.01.2021 р. платіж на погашення тіла кредиту 1411.44 грн. платіж на погашення відсотків 1228.56 грн.; 07.02.2021 р. платіж на погашення тіла кредиту 1146.57 грн., платіж на погашення відсотків 1491.20 грн., 21.02.2021р. - платіж на погашення тіла кредиту 1437.27 грн., платіж на погашення відсотків 1200 грн., всього на погашення тіла кредиту -3995,28 грн., на погашення відсотків 3920,26 грн. (а.с. 42-43). Підсумовуючи, суд зазначає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС», заявлені до відповідача, підлягають на підставі викладеного судом вмотивування частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з [PERSON] боргу за договором кредиту від 09.01.2021 року № 366641600 в сумі 20733,71 грн., який складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 11754,72 грн., та заборгованості по несплаченим відсоткам 8978,99 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати позивача зі сплати судового збору відповідно до частки задоволених судом позовних вимог, що дорівнює 2135.32 грн. ( 20733,71/23521,16Х 2422,40 = 2135,32грн.) Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу. Враховуючи, що суд частково задовольнив заявлені позовні вимоги, то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7000 грн. підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 6170,44 грн. (20733,71 / 23521,16 х 7000 = 6170,44грн).

Outcome: partial