Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У жовтні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі по тексту АТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] 09 лютого 2022 року приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (надалі Умови та Правила) з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «Акцент-Банку» разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. [PERSON] свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не виконав в повному обсязі, внаслідок чого станом на 30 жовтня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 59797,07 грн, з яких: заборгованість за кредитом 48395,00 грн; заборгованість по відсоткам 11402,07 грн. З урахуванням викладеного АТ «Акцент-Банк» просило стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечував щодо задоволення позовних вимоги з посиланням на такі обставини. Так, представник позивача зазначив, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитним коштами, надані позивачем Витяг з тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», які не підписані відповідачем, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують істотних умов кредитного договору, вказаних позивачем у позові. Зазначає, що позивачем не надано доказів, що саме з цим Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» ознайомився відповідач та погодився з ним, а також докази того, що надані позивачем документи взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитом, зокрема, саме у визначеному у цих документах розмірах і порядках нарахувань. Також представник відповідача вважає, що наданий Паспорт споживчого кредиту, не може бути визнаний належним та достатнім доказом на підтвердження обставин погодження сторонами умов кредитування, в тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитом, оскільки цей Паспорт споживчого кредиту за своїм змістом та в розумінні ЗУ «Про споживче кредитування» не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування до укладення договору. Таким чином представник відповідача вважає, що позивачем не доведено укладенням між позивачем та відповідачем договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного договору, то розрахунок заборгованості, який надано позивачем, не вказує на розмір невиконаного зобов`язання та є неналежним доказом. З огляду на викладене представник відповідача вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, а до стягнення з відповідача підлягає лише сума фактично отриманих та не повернутих коштів. Проте представник відповідача вважає, що відповідач виконав зобов`язання за кредитним договором. Так, відповідно до виписки по рахунку, яка була надана суду відповідачем, за період з 09 лютого 2022 року по 29 січня 2026 року відповідач фактично отримав 248743,81 грн, при цьому до вказаної суми банк безпідставно включив списані ним відсотки, розмір яких сторонам не погоджено, у сумі 38153,95 грн, фактично відповідач використав кредитних коштів за вказаний період на суму 210589,86 грн, а повернув 238780,96 грн, переплативши 28191,10 грн. також у відзиві представник відповідача просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу, яку поніс відповідач, документальне підтвердження яких буде надано протягом 5 днів після ухвалення рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без участі відповідача та його предстаника. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі 06 листопада 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 грудня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. 16 грудня 2025 року ухвалено заочне рішення по справі, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі. 16 лютого 2026 року задоволено заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Огойка А. А. про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини 09 лютого 2022 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» за змістом якої дана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг між ним та банком становлять договір про надання банківських послуг (а. с. 27, 28). 09 лютого 2022 року між [PERSON] та АТ «Акцент-Банк» шляхом підписання електронним підписом складено Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» (а. с. 29-31). Згідно з довідкою за картками, виданої головою правління АТ «А-Банк», [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] , строком дії до вересня місяця 2028 року (а. с. 60). Відповідно до довідки за лімітами, виданої головою правління АТ «А-Банк», [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за період з 09 лютого 2022 року по 30 жовтня 2025 року було встановлено наступні кредитні ліміти: 09 лютого 2022 року в розмірі 0,00 грн; 07 квітня 2023 року - 20000,00 грн (збільшення); 30 квітня 2024 року - 25000,00 грн (збільшення); 29 травня 2024 року - 40000,00 грн (збільшення), 09 червня 2024 року - 45000,00 грн (збільшення), 12 червня 2024 року - 50000,00 грн (збільшення), 28 червня 2024 року - 65000,00 грн (збільшення), 14 вересня 2024 року - 531800,00 грн (зменшення), 22 грудня 2024 року - 51631,00 грн (зменшення), 29 січня 2025 року - 51251,00 грн (зменшення), 19 березня 2025 року - 49643,00 грн (зменшення) (а. с. 59). Зі змісту виписки по картці за період з 11 квітня 2023 року по 01 жовтня 2025 року вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами і здійснював його погашення: сума витрат 244517,45 грн, сума зарахувань 186180,96 грн, сума комісій 5031,32 грн. Банком було проведено списання відсотків за використання кредитного ліміту на суму 33927,59 грн (а. с. 32-58). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] станом на 30 жовтня 2025 року становить 59797,07 грн, з яких: заборгованість за кредитом 48395,00 грн; заборгованість по відсоткам 11402,07 грн (а. с. 15-26). Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Акцент-Банк», звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Суд установив, що 09 лютого 2022 року [PERSON] підписано Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк». Даний договір було підписано відповідачем [PERSON] власноручним (цифровим) підписом. До Анкети-заяви банком долучено Витяг з Умов і правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Тарифи по кратці «Зелена`а також Паспорт споживчого кредиту. Досліджені докази вказують на те, що між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , шляхом підписання Анкети-заяви, укладено договір про надання банківських послуг у рамках якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Водночас ця Анкета-заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав і порядку нарахування процентів та інших платежів. Банк, пред`являючи вимоги про сплату кредиту, просив, у тому числі, крім простроченого тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, послався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розміщені на сайті: www.a-bank.com.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Надані позивачем Витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» і Витяг з Тарифів, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів користування кредитною карткою розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів саме в зазначених у позовній заяві розмірах і порядках нарахування. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг надані позивачем витяги з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» і Тарифів користування кредитною карткою не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказані обставини, відповідачем такі не підписані. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms/, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між Банком та [PERSON] 09 лютого 2022 року шляхом підписання анкети-заяви чи то іншого документа. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також сплати комісій. Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року справа № 342/180/17. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до частини 2 статті 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Водночас щодо факту отримання та користування відповідачем кредитними коштами суд зазначає таке. Відповідно до ч. ч 3, 6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. Відповідно до п. 5 розділу VII Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Отже, меморіальні ордери та виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таким чином, надана позивачем, виписка по картці [PERSON] є належним доказом підтвердження видачі кредиту останньому з подальшою зміною кредитного ліміту. Орім цього, факт отримання кредитних коштів та користування ними підтверджує і сам відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Водночас суд не приймає до уваги виписку, яка надана суду представником відповідача, з огляду на те, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, при цьому позивачем заявлено позовні вимоги станом на 30 жовтня 2025 року та на підтвердження розміру позовних вимог ним надано виписку по рахунку відповідача за відповідний період (з 11 квітня 2023 року по 01 жовтня 2025 року), а відповідачем надано суду виписку по його рахунку за збільшений період (з 11 квітня 2023 року по 21 січня 2026 року), та відповідно, виписка надана відповідачем містить інші суми, які збільшилися за рахунок збільшення періоду, за який надана виписку. З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за тілом кредиту з урахуванням нарахованих та сплачених відповідачем процентів за користування кредитними коштами, а також з урахуванням сплачених відповідачем комісій, тому з [PERSON] підлягає до стягнення лише сума фактично отриманих та не повернутих кредитних коштів. Так, зі змісту виписки по руху коштів по карті [PERSON] вбачається списання з рахунку останнього процентів за користування кредитними коштами в загальній сумі 33927,59 грн, а також сплату відповідачем комісій на суму 5031,32 грн, розмір яких сторони не узгоджували, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення вказаної суми заборгованості з [PERSON] . Як вбачається зі змісту виписки про рух коштів на банківському рахунку [PERSON] загальна сума витрат по рахунку за період з 11 квітня 2023 року по 01 жовтня 2025 року становила 244517,45 грн, у той час як сума зарахувань склала 186180,96 грн (повернуті кредитні кошти), отже сума фактично отриманих та неповернутих коштів, за мінусом списаних з рахунку відповідача процентів за користування кредитними коштами та сплачених ним комісій, становить 19377,58 грн (58336,49 (244517,45 - 186180,96) 38958,91 (33927,59 + 5031,32)), які і підлягають до стягнення з відповідача. Водночас, посилання позивачем у позові, як на одну з підстав для задоволення позову, щодо підписання [PERSON] паспорту споживчого кредиту суд до уваги не приймає, оскільки інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою) та не заміняє собою відповідні умови договору кредиту. У розділі 7 вказаного паспорту зазначено: «Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо (стосується кредитного ліміту)». Також, у даному паспорті вказано, що дата надання інформації 09.12.2022, а ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 13.02.2022, тобто дана інформація має тимчасовий характер. Отже, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Згідно зі ст. 9 «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» Розділу II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» Закону України «Про споживче кредитування» споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з інформацією про умови кредитного договору для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (Паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. За змістом даної норми Паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавець надає споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та його форма його укладення визначені ст. ст. 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування» в розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. Отже, паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду № 393/126/20 від 23 травня 2022 року. Відтак суд вважає, що позов є обґрунтованим в частині пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, позовні вимоги доведено частково лише в частині суми заборгованості за тілом кредиту, а тому суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором у розмірі 19377,58 грн. Розподіл судових витрат Оскільки позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору та відповідно сплати позивачем при зверненні до суду судового збору у розмірі 2422,40 грн, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 785,10 грн (2422,40 х 32,41% / 100) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial