Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» через свого представника Омельяненка Р.Р. звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 24.01.2025-100000784 від 24.01.2025 року у розмірі 14940,00 грн., а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір (оферти) № 24.01.2025-100000784, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит в розмірі 4500,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 24.01.2025 року, строком на 217 днів, з кінцевою датою повернення (погашення) кредиту 28.08.2025 року. Вказує, що процентна ставка «Стандартна» фіксована незмінна у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 405,00 грн.. Неустойка 67,50 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр», надавши відповідачу кредитні кошти, свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином та в повному обсязі. У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 14.01.2026 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 14940,00 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500,00 грн., заборгованості по процентах в розмірі 6975,00 грн., заборгованості по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) в розмірі 405,00 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 810,00 грн. та заборгованості по неустойці в розмірі 2250,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Представник позивача у позовній заяві також просив розглянути справу без його участі. Ухвалою суду від 21.01.2026 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чино, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку із чим, суд, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до приписів ч.ч. 3, 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. За змістом ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 24.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» укладений кредитний договір (оферта) № 24.01.2025-100000784, який складається із пропозиції про укладення кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» (оферти), анкети та заявки відповідача [PERSON] від 24.01.2025 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) та підтвердження укладення електронного договору. Пунктами 3.1., 3.2. пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії), (оферта) передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з пунктами 3.3.-3.3.8. кредитодавець надає позичальнику кредит на таких умовах: дата надання кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту кредитна лінія; вид фінансової послуги надання коштів та банківських металів у кредит; строк, на який надається кредит встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; дата повернення (виплати) кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 24.01.2025-100000784 від 24.01.2025 року реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами 4149-60хх-хххх-2323. Позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання (видачі) кредиту 24.01.2025 року; сума кредиту 4500,00 грн; строк, на який надається кредит - 217 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 28.08.2025 року; процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія, пов`язана з наданням кредиту 9% від суми кредиту та дорівнює 405,00 грн.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 405,00 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом; неустойка 67,50 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 547,5 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми. Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюється законом. Відповідно до додатку до кредитного договору № 24.01.2025-100000784 від 24.01.2025 року ТОВ «Споживчий центр» поінформувало позичальника [PERSON] , що для підписання та укладення договору введіть код з смс-повідомлення, тобто одноразовий ідентифікатор Е637, який було відправлене на ваш фінансовий номер телефону [NUMBER] . Отже, відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), заявки від 24.01.2025 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), ТОВ «Споживчий центр» підтвердило укладення кредитного договору у формі електронного документу з відповідачем, яке оформлено підтвердженням кредитного договору на ім`я [PERSON] , що є невід`ємною частиною кредитного договору № 24.01.2025-100000784 від 24.01.2025 року, який було підписано з використанням позичальником [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е637. Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування суми кредиту № 507-0501 від 05.01.2026 року, видача коштів за кредитним договором № 24.01.2025-100000784 здійснювалася 24.01.2025 року о 11:21:33 у розмірі 4500,00 грн. на картку [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 633237434. Згідно наданої ТОВ «Споживчий Центр» довідки-розрахунку про стан заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 24.01.2025-100000784 від 24.01.2025 року, станом на 29.12.2025 року становить 14940,00 грн., з яких: 4500,00 грн. заборгованість по основному боргу, 6975,00 грн. заборгованість по процентам, 1215,00 грн. заборгованість по комісії (за надання кредиту), 2250,00 грн. заборгованість по неустойці. Стороною позивача до позовної заяви додано копії документів, які складають укладений з відповідачем кредитний договір № 24.01.2025-100000784 від 24.01.2025 року та підписані відповідачем електронним підписом. Факт укладення цього договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак враховуючи його особисте підписання відповідачем [PERSON] , були достеменно відомі останньому. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав. Існування у відповідача заборгованості перед позивачем за тілом кредиту 4500,00 грн., процентами 6975,00 грн., комісією 1215,00 грн., підтверджується дослідженими судом доказами. При вирішенні питання щодо нарахування та стягнення з відповідачки неустойки у розмірі 2250,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідач [PERSON] уклав договір кредиту з ТОВ «Споживчий центр» 24.01.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 2250,00 грн. не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем. При цьому, суд відкидає твердження позивача про необхідність застосування норм ЗУ «Про споживче кредитування», з тексту якого було виключено спеціальні положення щодо заборони стягнення неустойки у період воєнного стану, оскільки загальна заборона передбачена п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, залишається чинною. З огляду на викладене, позивачем зазначене не враховано, здійснено розрахунок неустойки за період з 24.02.2025 року по 29.12.2025 року, яка відповідно до вимог зазначеної правової норми підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. Таким чином, дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування належним чином не виконував, тим самим порушив умови договору, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 12690,00 грн., яка підлягає стягненню в користь ТОВ «Споживчий центр» в судовому порядку. Виходячи з викладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими і доведеними, тому позов підлягає частковому задоволеню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № НА00000712 від 07.01.2026 року, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2260,38 грн. (розмір заявлених вимог 14940,00 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 12690,00 грн. (84.9%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 2662,40 грн. (2662,40 х 84,9 % : 100 % = 2260,38). На підставі викладеного та

Outcome: partial