Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» у грудні 2026 року звернувся до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10.12.2025 року передано справу за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] у формі електронного документу було укладено договір № 3387965 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна » надало відповідачу кредит у сумі 8 500 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку та строки, визначені договором. 26.10.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК Профіт" було укладено Договір факторингу № 26102023, за яким первісний кредитор відступив товариству "ФК Профіт " право вимоги за кредитним договором. Надалі ТОВ "ФК Профіт " відступило право вимоги за Кредитним договором ТОВ "ФК "Сіті Колект" відповідно до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року. З умовами цього договору ТОВ "ФК Профіт " відступає (передає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги кредитора за визначеними кредитними договорами, сплативши ТОВ "ФК Профіт " грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором. Згідно з додатком (Реєстр боржників) до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025, заборгованість відповідача за кредитним договором № 26102023 від 13.01.2023 року становить 47 294,47 грн., з яких: тіло кредиту - 8499,99 грн., нараховані відсотки - 38794,48 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач відповідно до ч.11 ст.128, ч.10 ст.130 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак в судові засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Про судове засідання відповідач повідомлений також шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавала. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.01.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №3387965 про надання споживчого кредиту, відповідно до відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8 500 грн. строком на 360 днів, тобто до 08.01.2024 року, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування (10 887,70% річних). Загальна вартість кредиту 69 394 грн. Кредитний договір було укладено в електронному вигляді, підписання договору здійснено електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідачем також за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписано паспорт споживчого кредитування, у якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Факт перерахування коштів відповідачу підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» №20240228-550 від 28.02.2024 року, відповідно до якого 13.01.2023 року на рахунок № [NUMBER] , перераховано грошові кошти у сумі 8 500 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №3387965 від 13.01.2023 року заборгованість [PERSON] становить 47 294,47 грн., з яких : 8 499,99 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 38 794,48 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (за період з 13.01.2023 року по 26.10.2023 року, в межах строку кредитування). 26.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (Кредитор) та ТОВ «ФК Профіт» (Новий кредитор) було укладено Договір відступлення прав вимоги № 26102023, згідно з яким кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаним у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Крім того встановлено, що 09.09.2025 між ТОВ «ФК Профіт» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» (Фактор) укладено Договір факторингу № ДО-20250909/001, відповідно до якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту Фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 1 від 17.09.2025, витягу з реєстру боржників до договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» набуло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 47 294,47 грн., з яких: 8 499,99 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 38 794,48 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (за період з 13.01.2023 року по 26.10.2023 року, в межах строку кредитування). Будь яких інших нарахувань позивачем не здійснювалось. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Матеріалами справи підтверджено отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 8 500 грн., що не спростовано відповідачем, а тому обґрунтовано підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача слід стягнути нараховані позивачем відсотки за користування кредитом в розмірі 38 794,48 грн. нараховані за період з 13.01.2023 року по 26.10.2023 року, оскільки вимога про стягнення заборгованості заявлена до закінчення терміну дії кредиту, вказана сума відсотків нарахована відповідно до узгоджених сторонами розмірів процентної ставки в межах строку кредитування, а тому є обґрунтованою. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зі змісту укладеного кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту. Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доведено факт укладення сторонами по справі договору про споживчий кредит в електронній формі, в той час, як відповідачем не надано жодних доказів на спростування вимог позивача. З огляду на викладене, позовні вимоги слід задовольнити та стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» заборгованість за договором №3387965 про надання коштів на умовах споживчого кредиту 47 294,47 грн., з яких: 8 499,99 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 38 794,48 грн. заборгованість за нарахованими відсотками (за період з 13.01.2023 року по 26.10.2023 року). Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Встановлено, що до матеріалів справи стороною позивача долучено договір № 25 про надання правової допомоги від 17.10.2025 року укладений між ТОВ «ФК «Сіті Колект» та адвокатом Бацюк О.М., прайс лист в якому зазначений перелік послуг та їхня вартість, заявку про надання правової допомоги №384 від 10.11.2025 року та витяг з акту про надання правової допомоги в якому зазначено перелік послуг, що входять до складу правової (правничої) допомоги розмір яких становить 15 000 грн. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача, проте виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини справи, складність та категорію справи, суд дійшов висновку про те, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 4 000 грн., які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, тому в цій частині слід задоволити частково. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що сплачений ТОВ «ФК «Сіті Колект» судовий збір в сумі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст.11, 553, 554, 627, 628, 1054, 526 ЦК України,

Outcome: partial