Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі -ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 108722 від 27 січня 2020 року у розмірі 10 280 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що 27 січня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 108722, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» надало останньому кредит у розмірі 2 000 грн строком на 30 днів із відсотковою ставкою 2 % на добу на умовах строковості, зворотності платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Зазначений договір було підписано електронним підписом позичальника, який було відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) KL4013. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. 28 жовтня 2021 року було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до якого ТОВ " ЗАЙМЕР " відступило на користь ТОВ " ФК КЕШ ТУ ГОУ " права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансового кредиту № 108722 від 27 січня 2020 року. Таким чином, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» наділено правом вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 108722 від 27 січня 2020 року. Так як відповідач порушив умови вказаного вище договору, внаслідок чого станом на 24.11.2025 року за ним утворилась заборгованість у сумі 10 280 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 8 280 грн - заборгованість за процентами, тому з метою захисту своїх прав ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. Ухвалою судді від 06 лютого 2026 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи (а.с. 31); 02 березня 2026 року представником позивача через систему «Електронний суд» надано суду заяву про розподіл/ відшкодування/ компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи (а.с. 37-50). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, який письмово просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, який згідно поштового повідомлення відсутній за вказаною адресою, а тому вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час, та місце судового засідання, який заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, тобто про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 27 січня 2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 108722 в електронній формі (а.с. 12-13, 14). Відповідно до п.1.1-1.3 Договору товариство надає фінансовий кредит в розмірі 2 000, 00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 25.02.2020 року, строк дії договору 30 днів, але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування здійснюватиметься згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору). Згідно з п. 2.3 договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Згідно з підпунктом 3.3.3 п. 3.3 договору клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. У Розділі 7 «Реквізити та підписи сторін» вказаний номер платіжної картки позичальника - [NUMBER] . Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 108722 від 27.01.2020 року та Додаток №1 (Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту) підписаний відповідачем електронним підписом КL4013. Відповідно до довідки по ідентифікацію, виданої ТОВ «ЗАЙМЕР» клієнт [PERSON] , з яким укладено договір № 108722 від 27.01.2020 року, ідентифікований ТОВ «ЗАЙМЕР»; акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора), одноразовий ідентифікатор - КL4013, який було відправлено на номер телефону - [NUMBER] (а.с. 8а). Отже, сторони договору погодили істотні умови кредитного договору, порядок виконання зобов`язання за цим договором, договір був укладений в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом. У підтвердження виконання умов договору позивач надав інформаційну довідку, відповідно до якої 27 січня 2020 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2 000 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] (а.с. 23). Таким чином ТОВ «ЗАЙМЕР» виконало умови кредитного договору № 108722 від 27 січня 2020 року та перерахувало відповідачу грошові кошти у розмірі, визначеному Договором. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого «ТОВ «ЗАЙМЕР» зобов`язується відступити фактору права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором, відповідно до якого ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» отримало право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 108722 від 27 січня 2020 року (а.с. 15-18, 21, 22). Відповідно до витягу з реєстру боржників за договором факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 року від ТОВ «ЗАЙМЕР» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право вимоги щодо відповідача на загальну суму 10 280 грн (а.с. 50). Відповідно до виписки з особового рахунку за договором № 108722 від 27 січня 2020 року, заборгованість відповідача станом на 24 листопада 2025 року становить 10 280 грн, з яких 2 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 8 280 грн - заборгованість за процентами (а.с. 8). Отже, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до ст. 514 ЦУК України. Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачці у вигляді кредитних коштів. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст.1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, загальний розмір якої становить 10 280 грн. Даний розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору відповідає вимогам закону та не спростований останнім, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору суду не надано. 25.11.2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» направлено [PERSON] за адресою зазначеною в кредитному договорі вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором, в якій повідомляється про відступлення права вимоги від ТОВ «ФК «ЗАЙМЕР» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», зазначено порядок погашення заборгованості по вище зазначеному кредитному договору, реквізити позивача для перерахування коштів (а. с. 8-на звороті). Доказів виконання цієї вимоги матеріали справи не містять. Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, надано докази щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення. Враховуючи вказане вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також представником позивача ставиться питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2025 року (а.с. 9-10), додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2025 року (а.с. 11), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Пархомчука С.В. (а.с. 25-на звороті), довіреність видана позивачем на ім`я [PERSON] (а.с. 40), акт про отримання правової допомоги від 19.02.2026 року на суму 10 500 грн(а.с. 41), платіжну інструкцію № 310776 від 19.02.2026 року про отримання суми правничої допомоги у розмірі 10 500 грн адвокатом Пархомчуком С.В. (а.с. 48) та рахунок адвоката Пархомчука С.В. № 19.02.2026-43 від 19.02.2026 року на суму 10 500 грн (а.с. 49). Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатським об`єднанням послуг, значення справи для сторони позивача, а також беручи до уваги відсутність заперечень відповідача в частині стягнення судових витрат за надання правничої допомоги або їх зменшення, суд вважає вказані ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрати на правничу допомогу є співмірними, які підтверджуються вказаними вище матеріалами справи, а тому підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у розмірі 10 500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно також стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн (а.с. 6).

Outcome: approved