Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит - Капітал», позивач) звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №5136240 від 10.04.2021 в розмірі 42020,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 10 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №5136240, згідно з умовами якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10 000 гривень, на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 02 липня 2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021. Відповідально до умов договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №5136240 від 10.04.2021. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №5136240 від 10.04.2021 було передано позивачу від ТОВ «Мілоан» згідно договору відступалення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021 р.. Сума заборгованості відповідача становить 42020 гривень, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02.07.2021, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 10 000 гривень; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 31320 гривень; прострочена заборгованість за комісією становить 700 гривень. Покликаючись на норми ЦК України, правові позиції Верховного Суду, просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №5136240 від 10.04.2021 в розмірі 42020,00 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривні та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень. Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Рокитнівського районного суду Рівненської області. Ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 24.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 04.02.2026 року. Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу порядок подання відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 03 березня 2026 року від представника відповідача-адвоката Шестакова В.Ю. надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, відповідач не може погодитись з доводами позовної заяви, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитні кошти за вказаним договором були отримані Відповідачем. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів у розмірі 10 000,00 гривень, також матеріали справи не містять первинних документів, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів [PERSON] . Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Роздруківка документу під назвою «Платіжне доручення» містить тільки підпис невідомої людини без зазначення посади і печатку ТОВ «Мілоан». Жодних ідентифіккуючих ознак директора, головного бухгалтера Товариства, їх підписів на документі під назвою «Платіжне доручення» немає. Також відсутні відмітки банківської установи про проведення операції по перерахуванню грошових коштів. Крім того, розрахунок заборгованості, який доданий до позову під назвою «Виписка з особового рахунку за Кредитним договором №5136240 від 10.04.2021 не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р. № 6-16цс15. Позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин того, що на виконання умов Кредитного договору № 5136240 від 10.04.2021 первинний кредитор ТОВ «Мілоан». перерахував на рахунок позичальника кредитні кошти у сумі 10 000,00 гривень, а відтак, у зв`язку із відсутністю доказів надання кредиту у погоджений сторонами спосіб, у відповідача не виникло обов`язку з його повернення. З огляду на викладене, вимоги позивача не підлягають задоволенню. Поряд з цим, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець [виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації [понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Крім того, Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту за кредитним договором, просив у тому числі стягнути заборгованість за комісією у розмірі 700,00 гривень. Посилаючись на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц, від 06 листопада 2023 року по справі №204/224/21 вважаємо, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому підстави включати суму комісії до суми заборгованості за кредитом відсутні. Оцінивши всі докази у їх сукупності, можна дійти висновку, що Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування у позичальника заборгованості за укладеним договором позики, факту виплати йому грошових коштів, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо. Просив врахувати даний відзив на позовну заяву при розгляді справи та стягнути з ТОВ ФК «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] судові витрати на надання професійної правничої допомоги по справі у розмірі 10 500,00 гривень. Одночасно представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, згідно якого , посилаючись на правові позиції Верховного Суду, просили зменшити розмір стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» понесених витрат на професійну правничу допомогу з 8000,00 гривень на 1000,00 гривень. В судове засідання сторони не з`явилися. Згідно позовної заяви представник позивача просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши справу, дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. Встановлено, що 10 квітня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №5136240. Договір укладено шляхом подання відповідачем [PERSON] анкети-заяви на кредит №5136240 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан». Договір підписано з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором І86322 (а.с.8-15, 19-21). Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким,що заправовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору №5136240 сума кредиту (загальний розмір) складає 10 000,00 гривень. Відповідно до п.п. 1.3, 1.4. кредитного договору, кредит надається строком на 15 днів з 10 квітня 2021 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 25 квітня 2021 року. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору загальні витрати позичальника за кредитом складають 2020,00 гривень в грошовому виразі та 492,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника складає 12020,00 гривень. Згідно п.1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 700,00 гривень, яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом: 1320,00 гривень, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6., п.1.7. стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3. Відповідно до п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно додатку №1 до договору - Графіку платежів за договором про споживчий кредит №5136240 від 10.04.2021, загальна вартість кредиту складає 12020,00 гривень, з яких: 10 000,00 гривень - заборгованість за сумою кредиту, 1320,00 гривень проценти за користування кредиту, 700,00 гривень комісія за надання кредиту (а.с.16). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10 000,00 гривень, шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням 43533474 від 10.04.2021 (а.с.22). При цьому відповідачем не спростовано, що платіжна картка № [NUMBER] їй не належить . Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у встановлений договором строк не виконав. Згідно виписки з особового розрахунку за кредитним договором №5136240 від 10.04.2021 року, відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором, розмір якої складає 42020,00 гривень, з яких: 10 000,00 гривень прострочене тіло кредиту, 31320,00 гривень прострочені відсотки та 700,00 гривень - комісія (а.с. 25). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1.ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що ТОВ «Кредит - Капітал» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа. Основним видом діяльності ТОВ «Кредит - Капітал» є інші види кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.46-47). 02 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №73-МЛ, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і кредитним договором укладеним з відповідачем [PERSON] (а.с.26-34). Відповідно до п. 1.1. вищевказаного договору, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (Портфель заборгованості). Згідно акту приймання-передачі прав вимоги до Договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02 липня 2021 року ТОВ «Мілоан» передало позивачу реєстр боржників в повному об`ємі відповідно до умов Договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02 липня 2021 року (а.с.42). Згідно платіжної інструкції №33394 від 02.07.2021 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило перерахування коштів ТОВ "Мілоан" в сумі 4 000 000,00 гривень, як плата за відступлене право вимоги згідно договору №73-МЛ від 02.07.2021 (а.с.43). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №73-МЛ від 02 липня 2021 за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором №5136240 від 10 квітня 2021 року в розмірі 42020 гривень, з яких: 10 000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 31320 гривень залишок по відсоткам, 700,00 гривень - комісія (а.с.44). Таким чином, позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на суму заборгованості за договором №5136240 від 10 квітня 2021 року в розмірі 42020,00 гривень. Згідно виписки з особового розрахунку за кредитним договором №5136240 від 10.04.2021 року, відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором, розмір якої складає 42020,00 гривень, з яких: 10 000,00 гривень прострочене тіло кредиту, 31320,00 гривень прострочені відсотки та 700,00 гривень - комісія (а.с. 25). Разом з тим, указаний розрахунок заборгованості по відсотках проведений поза межами строку кредитування. У договорі про споживчий кредит (п.1.4) сторони узгодили, що сума кредиту 10000,00 гривень, строк кредиту 15 днів з 10.04.2021 по 25.04.2021; проценти за користування кредитом 1320.00 грн.( 10000,00*0,88%*15днів = 1320,00); комісія згідно п.1.5.1 договору 700,00 гривень. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд вважає, що розрахунок заборгованості зазначених сум слід проводити, виходячи із наступного. Сума кредиту 10000,00 грн., строк кредиту 15 днів з 10.04.2021 по 25.04.2021; проценти за користування кредитом 1320.00 грн.( 10000,00*0,88%*15днів = 1320,00); комісія згідно п.1.5.1 договору 700,00 гривень, всього 12020,00 гривень, що відповідає умовам договору кредиту та графіку платежів до договору. Тобто, загальний розмір заборгованості за наданим кредитом становить 12020,00 гривень. За вказаних обставин, аналізуючи зібрані у справі докази та правові норми, в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 12020,00 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача витрат по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу суду подано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» №0107 від 01.07.2025, акт №Д/818 від 24.07.2025 наданих послуг (правової (правничої) допомоги), згідно якого вартість виконаних робіт складає 8000,00 гривень, детальний опис наданих послуг до акту №Д/818 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, згідно якого усього затрачено 6 год 30 хв., Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого Усенко М.І. є керівником адвокатського об`єднання «Аполегет» та ордер на надання правничої допомоги (а.с.51-54). Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На переконання відповідача розмір визначеної правничої допомоги є явно завищеним, у зв`язку з чим подано клопотання про зменшення таких витрат з 8000,00 гривень на 1000,00 гривень. Суд приймає до уваги, що дана категорія справ, яка виникає з кредитних правовідносин, є досить поширеною та не є складною, не потребує особливих затрат часу на вивчення документів, які фактично є типовими та не вимагала значних часових затрат для підготовки позовної заяви. Враховуючи вищевказане беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, суд погоджується з позицією відповідача щодо можливості зменшення розміру указаних витрат та дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень. Розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідачем визначено у розмірі 10500,00 що підтверджується документально. Разом з тим, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, те, що справа розглядається у спрощеному порядку, ані відповідач, ані її представник в судове засідання не з`явилися за викликом, позовні вимоги задовольняються судом частково, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задовольняється судом на 28,61 відсотків, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог витрати зі сплати судового збору в сумі 693,05 гривні.

Outcome: partial