Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У жовтні 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Кредитної спілки «Київський Кредитний Альянс» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості по договору про споживчий кредит №254/30 від 23.10.2023 року та відсотків за користування кредитом у загальному розмірі 26 648,95 грн. Зі змісту позовної заяви вбачається, що 23.10.2023 року між Кредитною спілкою «Київський Кредитний Альянс» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 254/30, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у сумі 58 000 грн та зобов`язався погашати його щомісячно на встановлених договором умовах. У період з листопада 2023 року по березень 2024 року [PERSON] належним чином виконував своє грошове зобов`язання, сплачуючи на користь позивача передбачену договором суму грошових коштів в якості погашення заборгованості. У липні, вересні, листопаді, грудні 2024 року та січні 2025 року [PERSON] лише частково виконав свій обов`язок. Після цього відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Внаслідок прострочення [PERSON] свого зобов`язання станом на 23.10.2025 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 26 648 грн 95 коп., з яких: 25 886 грн 55 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 762 грн 40 коп. - проценти за користування кредитом. З урахуванням вищевикладеного, Кредитна спілка «Київський Кредитний Альянс» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості та вирішити питання про розподіл судових витрат. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі від 04 листопада 2025 року разом з копією позовної заяви та додатками до неї двічі направлялись відповідачу [PERSON] на його зареєстроване місце проживання відповідно до відомостей з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] Згідно з наявними у матеріалах справи доказами, поштові конверти було повернуто до суду без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 23.10.2023 року між Кредитною спілкою «Київський Кредитний Альянс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 254/30, відповідно до п. 1.1 якого Кредитна спілка «Київський Кредитний Альянс» зобов`язалося надати [PERSON] кредит на умовах забезпеченості, строковості, повернення, платності та цільового характеру в сумі 58 000 грн, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та здійснити інші платежі, передбачені договором. Договір особисто підписаний [PERSON] , у тому числі шляхом проставлення підпису на кожній його сторінці. Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 3.1, 3.3, 4.1, 4.2 договору № 254/30 від 23.10.2023 року сторонам було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту - 58 000 грн, строк кредитування - 30 місяців, а саме з 23 жовтня 2023 року по 23 квітня 2026 року, порядок надання кредиту - шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на вказаний [PERSON] банківський рахунок, фіксована процентна ставка - 3,58% в місяць, що нараховується на фактичний залишок основної заборгованості за кредитом, мета надання кредиту - споживча, для придбання, будівництва, ремонту та реконструкції нерухомого майна. Положення договору № 254/30 від 23.10.2023 року також містять іншу вичерпну інформацію про кредитний продукт, що надається [PERSON] , зокрема, відомості про реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту та витрати за ним, порядок повернення кредитних коштів, відмови від надання та одержання кредиту, положення про відповідальність за порушення зобов`язання тощо. Окрім цього, 23.10.2023 року [PERSON] ознайомився та особисто підписав графік платежів, що є додатком до договору № 254/30 від 23.10.2023 року. Графік платежів містить відомості про розмір щомісячного платежу за договором, порядок його формування та складові частини такого платежу. Таким чином, судом встановлено, що 23.10.2023 року між Кредитною спілкою «Київський Кредитний Альянс» та [PERSON] виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах. Зі змісту виписки по рахунку від 23.10.2023 року встановлено, що 23.10.2023 року Кредитна спілка «Київський Кредитний Альянс» перерахувало на банківський рахунок [PERSON] , що був вказаний у п. 3.1 договору № 254/30 від 23.10.2023 року, грошові кошти у сумі 58 000 грн. Призначенням платежу зазначається надання споживчого кредиту згідно з договором № 254/30 від 23.10.2023 року. Таким чином, судом встановлено факт виконання Кредитною спілкою «Київський Кредитний Альянс» свого зобов`язання за кредитним договором № 254/30 від 23.10.2023 року. У свою чергу, зі змісту розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] не виконав належним чином своє зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за його використання. За період з 23.10.2023 по 23.10.2025 року [PERSON] забезпечив перерахування на користь Кредитної спілки «Київський Кредитний Альянс» грошових коштів на загальну суму 49 463 грн 59 коп., які відповідно до погодженої в договорі черговості були зараховані на погашення заборгованості за тілом кредиту та за процентами за його використання. Після січня 2025 року [PERSON] перестав виконувати своє грошове зобов`язання. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту розрахунку заборгованості судом встановлено, що внаслідок порушення [PERSON] свого зобов`язання за укладеним договором станом на 23.10.2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 26 648 грн 95 коп., з яких: 25 886 грн 55 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 762 грн 40 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц). Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц). Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, обставини часткового виконання відповідачем свого зобов`язання, суд погоджується з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості, вважає його правильним та обґрунтованим. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів доходить висновку, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору з [PERSON] , факт отримання [PERSON] кредитних коштів, факт порушення [PERSON] свого зобов`язання, а також обґрунтовано виникнення заборгованості за договором у загальному розмірі 26 648 грн 95 коп., з яких: 25 886 грн 55 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 762 грн 40 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом. На підставі викладеного суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач надає суду платіжну інструкцію № 179 від 17.10.2025 року, зі змісту якої вбачається, що Кредитною спілкою «Київський Кредитний Альянс» здійснено платіж у розмірі 3 028,00 грн. на сплату судового збору за подачу позовної заяви до Святошинського районного суду міста Києва до [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved