Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищевказаним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалась на те, що 25.08.2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований 25.08.2017 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Чернівецький області, про що складено відповідний актовий запис № 1706. При реєстрації шлюбу позивач своє дівоче прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від цього шлюбу в позивача та відповідача є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Крім того [PERSON] вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось і з серпня 2025 року фактичні шлюбні відносини між ними припинено. Проживають окремо не як чоловік і дружина, не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету. Зокрема позивач вказала, що непорозуміння між ними та виникаючи конфлікти в минулому та фактичне припинення спільного життя в останній час негативно вплинули на загальну моральну атмосферу в сім?ї. Як такої сім?ї не існує. Відсутність взаємопорозуміння між ними та спільної думки щодо вирішення звичайних побутових питань спонукали повному розриву їхніх відносин. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б її особистим інтересам. На момент подання заяви про розірвання шлюбу спір про поділ майна між ними відсутній і також відсутній спір про місце проживання дитини, вона залишається проживати разом з позивачем. Також позивач просила понесені судові витрати покласти на неї. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без її присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги визнає. Підстав, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25.08.2017 року, сторони 25.08.2017 року зареєстрували шлюб у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №1706. За час перебування у шлюбі, мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] .. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивача. Позивач підтвердила поданою заявою, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, позивач миритись не бажає, шлюб їх існує формально, а тому зберігати його не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України та

Outcome: approved