Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свою представницю адвоката Білецьку І.М. звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Позивачка вказує, що вона є дочкою [PERSON] , 1933 року народження. У свою чергу [PERSON] є сином [PERSON] , 1909 року народження. Отже, позивачка є рідною онукою [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, часом відкриття якої є день смерті спадкодавця. За життя [PERSON] залишив заповіт, в якому зробив розпорядження: належний йому на праві особистої власності жилий будинок, хлів, льох, та все належне йому майно заповідає після смерті своїй дочці [PERSON] .. Заповіт від імені [PERSON] був посвідчений [PERSON] , секретарем виконкому Милятинської сільської ради Іваничівського району Волинської області, 19.05.1998, зареєстрований у реєстрі під № 46. Згідно з довідкою виконкому Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області від 14.11.2025 № 1849 [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує позивачка, її дід [PERSON] , хоча і був зареєстрований за вказаною адресою, однак на день смерті фактично проживав разом із своєю дочкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Тож [PERSON] фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті свого батька - [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки проживала зі спадкодавцем на день його смерті, вступила в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] померла [INFO] , що підтвердужється свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на усе майно померлої. До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки [PERSON] , що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилась внаслідок її смерті, в тому числі і на майно, яке вона успадкувала по заповіту після [PERSON] , померлого [INFO] , однак не оформила своїх спадкових прав. За життя [PERSON] залишили заповіт, в якому все майно, належне їй на праві приватної власності, де б воно не було та з чого б воно не складалось, на яке вона буде мати право по закону на день смерті, в тому числі на квартиру [ADDRESS] , заповіла [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Бражнік С.А. 21.02.2002, зареєстрований за №2-607. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Нововолинської державної нотаріальної контори Волинської області. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Будь-які інші особи, що належали б до спадкоємців, які здійснюють спадкування за законом/заповітом після смерті [PERSON] , які б звернулися протягом строку для прийняття спадщини із відповідними заявами до нотаріуса, або ж які б прийняли спадщину фактично, були на той час відсутні. Пережилого другого з подружжя немає. Щодо майна [PERSON] Нововолинською державною нотаріальною конторою Волинської області заведена спадкова справа № 264/2012. У складі спадщини після [PERSON] наявне нерухоме майно, право на яке вона прийняла та не оформила своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , [PERSON] не отримала за свого життя рішення суду про встановлення факту постійного проживання її зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зважаючи на це, позивачка змушена звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , котра прийняла спадщину та не оформила свої спадкові права за заповітом після смерті свого батька. Водночас, через відсутність належних документів на підтвердження факту спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] , позивачка не може реалізувати своє право на спадщину, котра залишилась після смерті [PERSON] .. У судовому засіданні 09.03.2026 позивачка та її представниця - адвокат Білецька І.М. подану заяву підтримали, просили її задоволити із підстав, викладених у ній. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток, які він отримав особисто. Крім того, на офіційному веб-сайті "Судова влада України" розміщено оголошення, щодо виклику [PERSON] в судове засідання. Однак, відповідач для участі в судовому засіданні не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав. Третя особа, котра не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] для участі в судовому засіданні не прибув, однак був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою повісткою, яку він отримав особисто; письмових почснень щодо прдемету та підстав позову до суду він не подавав. Ураховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач для участі у розгляді справи не прибув, про наявність поважних причин для цього суду не повідомив, відзиву на позов не подав, наявні всі умови, визначені ст. 280 ЦПК України, необхідні для ухвалення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивачки, представниці позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Разом із тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи убачається, що згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками цієї особи вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Павлівською сількою радою Іваничівського району Волинської області 24.06.1986, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після укладення шлюбу прізвище позивачки змінено на " [PERSON] " (а.с.11). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про дрежавну реєстрацію народження особи відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України батьками [PERSON] вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12) Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.11.2025 (повторно) виконавчим комітетом Милятинської сільської ради Іваничівського району, [PERSON] помер (а.с.13) Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.11.2025 (повторно) виконавчим комітетом Павлівської сільської ради, [PERSON] помер (а.с.14) За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений Милятинською сільською радою Іваничівського району Волинської області 19.05.1998, зареєстрований у реєстрі за № 46 (а.с.15), згідно з яким належний йому на праві особистої власності жилий будинок, хлів, льох, та все належне майно завідає після своєї смерті [PERSON] . Згідно з довідкою, виданою керуючою справами виконкому Павлівської сільської ради О.М. Гусар, після смерті [PERSON] спадкоємцем є [PERSON] , яка зареєстрована за адресою в [ADDRESS] . Спадкодавець був зареєстрований в будинку за адресою в [ADDRESS] до дня смерті. Пережилого другого з подружжя після смерті спадкодавця немає. Заповіт від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Павлівської сільської ради не посвідчувався. (а.с.16). Згідно з витягом з погосподарської книги №2 за 2025 рік Павлівської сільської ради Володимирського району Волинської області будинок з надвірними будівлями і спорудами належить [PERSON] (який помер), будинок розташований по [ADDRESS] (а.с.17). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.07.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, [PERSON] померла (а.с.18). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Бражнік С.А. 21.02.2002, зареєстрований за №2-607, яким все своє майно, належне йому на праві приватної власності, де б воно не було та з чого б воно не склалась, на яке вона буде мати право по закону на день смерті, в тому числі квартиру за [ADDRESS] заповіла [PERSON] (а.с.19). Згідно з повідомленням Іваничівської державної нотаріальної контори, спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] заведена під номером 220/2025. (а.с.50-53). Згідно з повідомленням Нововолинської державної нотаріальної контори від 18.02.2026, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] заведена під номером 264/2011. (а.с.62-89). Допитані в судовому засіданні 09.03.2026 свідки [PERSON] , [PERSON] повідомили суду, що померлий [PERSON] протягом останніх 8 років до своєї смерті проживав разом із донькою [PERSON] у м. Нововолинську, в квартирі доньки (адреса: [ADDRESS] ), донька догяладала за [PERSON] до самої смерті, здійснила його поховання. Сама [PERSON] померла у 2011 році. Таким чином, із досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що [PERSON] проживала однією сім`єю із своїм батьком на час відкриття спадщини ( [INFO] ) в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту, зазначеного [PERSON] у позовній заяві, породжує для позивачки правові наслідки, зокрема дозволяє здійснити належне оформлення спадкових прав на майно після померлої [PERSON] . Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, дослідженими доказами було підтверджено той факт, що [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини (станом на 06.11.2003) в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved