Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У лютому 2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва від [PERSON] , яка представляє інтереси позивача [PERSON] , надійшов зазначений позов, у якому позивач просив суд ухвалити рішення, яким виключити з актового запису №420 від 15.12.2023 року зареєстрованого Інгульським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про народження запис про [PERSON] , як батька дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що з 01.09.2017 року по 01.03.2023 року перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . При цьому , укладаючи шлюб, позивач ніколи не перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем. З липня 2017 року позивач проживала однією сім`єю з [PERSON] . [INFO] у позивача та [PERSON] народився син. Однак, через те, що з моменту розірвання шлюбу минуло 10 місяців, дитину зареєструвано як [PERSON] та батьком зазначено [PERSON] . Однак він не є біологічним батьком дитини, ним є [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.04.2025 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєвавід 10.04.2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєвавід 22.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. [PERSON] надала до суду заяву, у якій просить провести розгляд справи за її з [PERSON] участі, позовні вимоги задовольнити. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.03.2023 року №490/4700/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 01.09.2017 року розірвано. [INFO] народився [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). 21.11.2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб про що Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено актовий запис №610. В акті про проживання від 27.11.2024 року зазначено, що [PERSON] , [PERSON] з липня 2017 року по травень 2024 року проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка та мали спільний побут за адресою: [ADDRESS] , народили дитину [PERSON] [INFO] . В матеріалах справи також наявна нотаріально засвідчена заява від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] , про те, що він визнає себе батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та просить внести відповідні відомості про батька до актового запису про народження дитини. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Статтею 121 СК України визначено права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 122 СК України передбачено : 1. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. 2. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. 3. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Відповідно до частини 1 статті 136 Сімейного кодексу України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частина друга статті 136 Сімейного кодексу України). Як роз`яснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного Судку України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК) - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок, що застосування статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». Так, ДНК-експертиза є найнадійнішим та найточнішим доказом батьківства (до 99,9999% точності), який приймається судами України. Вона базується на порівнянні генетичних матеріалів дитини та ймовірного батька. Результат ДНК-тесту має вирішальне значення при встановленні або оспорюванні батьківства, а також для стягнення аліментів. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач не була позбавлена можливості провести таку екпертизу з метою встановлення батьківства третьої особи у справі. Про неможливість проведення такої екпертизи за ініціативою позивача суду не повідомлялося, клопотань про призначення у справі відповідної екпертизи до суду не надходило. З огляду на зазначене, визнання батьківства третьою особою у справі не є належним та достатнім доказом того, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до висновку що докази того, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] [INFO] відсутні. Достатніх доказів вважати батьком дитини [PERSON] також відсутні. Отже підстав для виключення актового запису про батька [PERSON] суд не вбачає. За такого у задоволенні позову [PERSON] про виключення актового запису про батька слід відмовити. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed