Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гураш М.В., звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначає, що 01 червня 2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] у виконавчому комітеті Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №4. В шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей, а саме: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час вже досяг повноліття, і дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою. Діти від їхнього шлюбу проживають разом з нею. Зазначає, що тільки на перших порах у них були менш-більш дружні стосунки, однак в подальшому їх подружнє життя не склалося. Причиною розпаду сім`ї став той факт, що відповідач неправомірно поводив себе в сім`ї і повністю усунувся від своїх батьківських обов`язків по утриманню і вихованню дітей. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2011 року (справа №2-1048/2011p) шлюб між нею та відповідачем розірвано. Цим же рішенням неповнолітні на той час діти від шлюбу, а саме: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , залишені проживати разом з нею. Також вказує, що відповідач [PERSON] добровільному порядку коштів на утримання неповнолітніх дітей від їх шлюбу не давав, а тому вона змушена була звернутися з позовом в суд про стягнення аліментів з нього в її користь на їх утримання. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2012 року (справа №0911/560/2012p) в її користь на утримання їх неповнолітніх дітей з відповідача [PERSON] стягувалися аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Крім того, рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 серпня 2020 року (справа №348/389/2020р) збільшено розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2012 року на тверду грошову суму в розмірі по 1 700 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів з відповідача [PERSON] в її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , припинилося 10 листопада 2025 року в зв`язку з виповненням повноліття. Однак повнолітній син продовжує навчатися і є студентом денної державної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Надвірнянський фаховий коледж Національного транспортного університету» за спеціальністю 122 «Комп`ютерні науки» з 01 вересня 2023 року. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2027 року. Зазначає, що вона на цей час офіційно ніде не працює, перебивається тимчасовими заробітками, доходів від підсобного господарства не має і підприємницькою діяльністю не займається. Таким чином її сім`я є малозабезпеченою, а тому вона сама не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним повнолітнього сина [PERSON] від їх шлюбу з відповідачем, у зв`язку з цим зазнає значні матеріальні труднощі із-за відсутності будь-якої матеріальної допомоги із сторони відповідача на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який навчається. Вказані обставини також вбачаються із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання моєї сім`ї від 13 січня 2026 року, складеного депутатом Делятинської селищної ради. При цьому вона старається належним чином виховувати сина в дусі любові до батьків та родини, гідного громадянина України. На цей час повнолітній син від їх шлюбу зареєстрований і проживає разом з нею в будинку її батьків за адресою [ADDRESS] . Крім того, на її утриманні знаходиться неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка навчається у ліцею. Посилаючись на викладене, враховуючиїї мізерні доходи від тимчасових заробітків, з яких вона не може забезпечити елементарні умови та потреби навчання їх сина, а також те, що відповідач фізично здорова, працездатна особа, працює постійно по заробітках і отримує регулярний дохід, про що їй достовірно відомо, будь-якої матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 3 500 гривень до 30 червня 2027 року. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, повідомлений судом про дату час та місце розгляду справи шляхом направлення на адресу його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками та судових повісток. Кореспонденція зі штриховим ідентифікатором R067089359349 вручена відповідачу 03.02.2026, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Повторно направлена кореспонденція зі штриховим ідентифікатором R067102927041 вручена відповідачу 24.02.2026, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило. Згідно ч. 5 ст. 259, ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом із занесенням до протоколу судового засідання постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. Розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача та її представника, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.12.2011, яке набрало законної сили 19.12.2011. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22.11.2007 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Відокремленого структурного підрозділу «Надвірнянський фаховий коледж Національного транспортного університету» № 95 від 10.12.2025 [PERSON] дійсно навчаєтьсяза спеціальністю 122 «Комп`ютерні науки» за державною формою навчання з 01.09.2023. Термін закінчення навчання 30.06.2027. Згідно витягів з реєстру територіальної громади місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за адресою:[ADDRESS] . Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 березня 2012 року у справі №0911/560/2012р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманнянеповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 23.02.2013 і до повноліття дітей. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2020 року у справі №348/389/20 збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманнянеповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 700 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 13.01.2026 року депутатом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області зі слів заявника, що її син [PERSON] навчається у Надвірнянському ВСП «Надвірнянський фаховий коледж Національного транспортного університету» на 3 курсі навчання, зареєстрований та проживає за однією адресою з матір`ю та сестрою [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні матері та потребують матеріальної допомоги у вигляді аліментів. За правилами ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Вимогами ч. 3 ст. 199 СК України встановлено право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самих дочки, сина, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. За змістом ст. 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є: досягнення сином, дочкою відповідного віку (18-23 роки), навчання (право на утримання припиняється у разі припинення навчання); реальна потреба у матеріальній допомозі (яка підлягає доказуванню); наявність у батьків фінансових можливостей надати таку допомогу (наявність таких обставин або їх відсутність також підлягає доказуванню). Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 1 ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про освіту»). Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У цій же постанові Верховний Суд зазначив, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач, в обґрунтування заявленого до стягнення розміру аліментів в розмірі 3 500 грн посилається на те, що відповідач фізично здорова, працездатна особа, працює постійно по заробітках і отримує регулярний дохід, про що їй достовірно відомо, а тому має можливість заробляти кошти та сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина в зв`язку з його навчанням в розмірі 3 500 грн на період навчання до 30.06.2027, тобто до закінчення ним навчального закладу. Судом встановлено, що [PERSON] навчається на денній формі навчання у навчальному закладі Відокремленого структурного підрозділу «Надвірнянський фаховий коледж Національного транспортного університету», не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно коштів на його утримання не надає, хоча є здоровим, працездатним чоловіком. Доказів того, що відповідач не може надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу у зв`язку із його навчанням, та має на утриманні інших неповнолітніх дітей, окрім його неповнолітньої сестри, чи непрацездатних осіб, суду не надано. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, врахувавши стан здоров`я та матеріальне становище сторін, наявність у платника аліментів на утриманні дитини, можливість надання утримання матір`ю повнолітнього сина, а також, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей і цей обов`язок не може бути покладено лише на одного з них, дійшов висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчатися, в розмірі 3 000 грн щомісячно, починаючи з 21 січня 2026 року та до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] 23 річного віку. Визначений судом розмір аліментів на повнолітню дитину не є надмірним, а є об`єктивним та справедливим з врахуванням встановлених судом обставин,відповідає вимогам закону та може забезпечувати частину потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також не призведе до критичного погіршення забезпеченості відповідача. Заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 3 500 грн не обґрунтований та не підтверджений достатніми доказами, а тому розмір аліментів має бути справедливим, відповідати інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини. В задоволенні решти вимог позову слід відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік» встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2026 року у розмірі 3 328 грн. Таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 331,20 грн на користь державного бюджету України. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2-5 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial