Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позиції сторін Представник позивача [PERSON] у січні 2026 звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що 29.12.2025 судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області № 588/2221/25 призначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.12.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Але фактично дитина проживає з бабусею, його утримання здійснює батько. У позові зазначено, що перед видачею указаного судового наказу відповідачка виїхала з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , де зареєстровані позивач та син [PERSON] . [PERSON] залишився проживати у зазначеній квартирі разом з матір`ю позивача [PERSON] . На даний час позивач мобілізований до ЗСУ, проходить військову службу. Представник позивача зазначив, що [PERSON] фактично утримує свого сина, надсилає кошти для цього своїй матері, яка придбуває продукти, речі повсякденного вжитку. Також позивач утримує свою матір пенсіонерку за віком. Посилаючись на вказані обставини представник позивача просить суд: 1) звільнити [PERSON] від сплати аліментів, які присуджені судовим наказом від 29.12.2025 року по справі № 588/2221/25 на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 19.12.2025 року; 2) відкликати з дати набрання законної сили рішенням суду по справі судовий наказ судді Тростянецького районного суду Сумської області Лебедя О.В. від 29.12.2025 по справі № 588/2221/25 (за відсутності боргу по аліментам). В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги щодо звільнення від сплати аліментів з початку їх стягнення, а саме 17.12.2025. Відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02.02.2026 відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Провадження відкрито не за місцем реєстрації, а за місцем постійного проживання відповідачки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти винесення рішення. Третя особа [PERSON] надала суду пояснення, у яких зазначила, що відповідачка дійсно виїхала з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в яку перейшла проживати [PERSON] для надання допомоги своєму онукові, оскільки він є неповнолітнім. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Судовим наказом Тростянецького районного суду Сумської області від 29.12.2025 № 588/2221/25 призначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.12.2025 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22). Із витягів з реєстру територіальної громади вбачається, що позивач [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 17). Згідно з актом обстеження по розгляду заяви щодо встановлення місця проживання від 13.01.2026 відповідачка [PERSON] станом на дату формування акту не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідачка [PERSON] зареєстрована з 12.10.2005 року за адресою: [ADDRESS] . Фактично проживає в [ADDRESS] . Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Згідно з пунктом 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 92 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями статті 273 СК України має на меті скасування їх присудження. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета даного спору щодо звільнення позивача від сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. Суд також враховує той факт, що відповідачка позов визнає. Вказала, що отриманий наказ до виконання не пред`являла. Отже, судом установлено, що [PERSON] , 27.03.2011 року є сином позивача та відповідачки, він не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини за наказом, а проживає зі своєю бабусею матір`ю позивача, оскільки [PERSON] проходить військову службу у Збройних Силах України. [PERSON] у судовому засіданні у присутності психолога [PERSON] суду пояснив, що проживає з бабусею за адресою: [ADDRESS] . Його утриманням та матеріальним забезпеченням опікується батько, який перераховує необхідні кошти, коли не може бути присутнім особисто. Психолог [PERSON] працює у Ліцеї № 2 Тростянецької міської ради, має вищу освіту, є практичним психологом з 2013 року та вчителем біології. Відповідно частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено судом, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за однією адресою з батьком - позивачем по справі та перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки. Право на стягнення аліментів належить тому з батьків або іншому законному представнику дитини, разом з яким проживає дитина. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . При видачі судового наказу обґрунтованість заявлених стягувачем вимог не розглядалась, а при розгляді справи в позовному провадженні встановлено, що підстава для видачі наказу фактично не виникала. Тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та припинити стягнення аліментів з моменту, який визначений в судовому наказі - з 17.12.2025. Суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази в цілому, доходить висновку, що позов про звільнення від сплати позивачем аліментів є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved