Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

На адресу Вітовського районного суду Миколаївської області за підсудністю з Південноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача Анохіна Ольга Олексіївна звернулась через підсистему «Електронний суд» з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в сумі 94 455,25 грн., а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 11.04.2019 року на підставі кредитного договору № 2001288117101 видано кредит в сумі 44 100,00 грн., 27.10.2020 року на підставі кредитного договору №1001718885001 видано кредит в сумі 30 000,00 грн., Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025 року складає по кредитному договору №2001288117101 від 11.04.2019 року 75 306,00 грн., з яких: 43 771,67- заборгованість за кредитом: 31 534,33 грн. - заборгованість за процентами; По кредитному договору №1001718885001 від 27.10.2020 року заборгованість складає 19 149,25 грн., з яких: 9 571,60 заборгованість за кредитом, 1.65 грн заборгованість процентами, 9 576 грн. - заборгованість за комісією. За таких обставин позивач просить стягнути на його користь із відповідача зазначені суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши під час звернення до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений відповідно до положень статті 128, 130 ЦПК України, надав заяву до суду, в якій просив розглядати справу без його участі, вказав, що кредит дійсно брав, періодично сплачував грошові кошти, однак через початок військової агресії РФ 24 лютого 2022 року, з березня 2022 року сплачувати кошти був неспроможний. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] ,11.04.2019 року на підставі кредитного договору №2001288117101 видано кредит в сумі 44 100,00 грн.,27.10.2020 року на підставі кредитного договору №1001718885001 видано кредит в сумі 30 000,00 грн. Відповідно до договору № №2001288117101 від 11.04.2019 року відповідач просив надати йому споживчий кредит у розмірі 1 000.; строком на 12 міс.; розмір процентної ставки 47,88 %річних. В подальшому відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту, кредитний ліміт було збільшено 03 березня 2022 року до 44 100,00 грн. Відповідно до договору №1001718885001 від 27.10.2020 року відповідач просив надати йому споживчий кредит у розмірі 30 000,00 грн, строком на 24 місяці, під 0.01%річних, комісія за обслуговування - 3.99% щомісячно. Факт перерахування коштів підтверджується платіжною інструкцією від 27.10.2020 року відповідно до якої [PERSON] було перераховано кошти в сумі 30 000,00 грн. на картку клієнта. Підписанням заяви відповідач підтвердив, що з ДКБО, Тарифами Банку погоджується. Також до позову, позивач додав паспорт споживчого кредиту від 11.04.2019 року, та 27.10.2020 року . Станом на 03.03.2025 року складає по кредитному договору №2001288117101 від 11.04.2019 року 75 306,00 грн., з яких: 43 771,67- заборгованість за кредитом: 31 534,33 грн. - заборгованість за процентами; По кредитному договору №1001718885001 від 27.10.2020 року заборгованість складає 19 149,25 грн., з яких: 9 571,60 заборгованість за кредитом, 1.65 грн заборгованість процентами, 9 576 грн. - заборгованість за комісією. Відповідно до ст.ст. 3, 6, 627 Цивільного кодексу в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Пунктом 2.2.5 Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредитному договору по кредитному договору №2001288117101 від 11.04.2019 року 75 306,00 грн., з яких: 43 771,67- заборгованість за кредитом: 31 534,33 грн. - заборгованість за процентами; по кредитному договору №1001718885001 від 27.10.2020 року заборгованість складає 9 573,25 грн., з яких: 9 571,60 заборгованість за кредитом, 1.65 грн заборгованість процентами, є обґрунтованими і підлягають стягненню з відповідача. Щодо вимог про стягнення комісії в сумі 9 576 грн. суд зазначає наступне. Пунктом 4 Заяви договору 1001718885001 від 27.10.2020 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99 %. Також в паспорті споживчого кредиту зазначено, що щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає 3,99 %, яка нараховується щомісячно від суми кредиту. Відповідно до Розділу ІІ частини 1 п.п. 5.7.3 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги Банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем у цій частині 5 Розділу ІІ цього договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів. п.п.5.7.4. Разова комісія сплачується у дату переказу споживчого кредиту та розраховується у відсотках від суми споживчого кредиту, якщо інше не визначено у заяві на приєднання до договору. При цьому даним пунктом договору клієнт уповноважує Банк здійснити переказ суми разової комісії, визначеної у заяві на приєднання до договору на користь Банку. п.п. 5.7.5 Комісія за внесення готівкових коштів за споживчим кредитом в касі банку без використання картки в сумі до 10000 (десять тисяч) гривень встановлюється в розмірі 1 (одного) відсотка від суми платежу, але не менше 20 (двадцяти) гривень. Така комісія не підлягає сплаті у разі відсутності технічної можливості здійснення платежу у платіжному терміналі Банку або у разі здійснення платежу з метою повного погашення заборгованості по споживчому кредиту. Частинами 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» - 10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статі 12 Закону. Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування» Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 по справі 363/1834/17 зауважила, що, виходячи з припису частини третьої статті 55 Закону № 2121-ІІІ, банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (пункт 29 постанови). З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial