Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Адвокат Гофман О.Є., яка діє в інтересах заявника [PERSON] , звернулась до суду із заявою, заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є одинокою матір`ю та єдиним опікуном своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог зазначила, що заявниця має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , в шлюбі із батьками дітей ніколи не перебувала, в свідоцтві про народження дітей відомості про батька дітей вказані з її слів, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Діти з народження проживають з матір`ю, знаходяться на її повному утриманні, отже заявниця є одинокою матір`ю, яка самостійно виховує дітей. [PERSON] страждає на тяжке неврологічне захворювання, спровоковане арахнаїдальною кістою лівої гемистеми головного мозку потребує хірургічного вручання та постійного медичного спостереження. З 08.04.2022 заявниця разом із дітьми перебуває на території Ізраїлю, відсутність статусу особи, що постійно проживає на території вказаної держави, значно ускладнює доступ до медичного обслуговування, яке необхідно сину заявниці. Заявниця має намір отримати статус особи, що постійного проживає на території держави Ізраїль, а згодом, разом із дітьми, отримати громадянство Ізраїлю. Для законного проживання на території Ізраїлю з дітьми та для отримання правого статусу компетентним органам вказаної держави необхідно надати, рішення суду, що підтверджує одноосібну опіку заявниці над своїми дітьми, оскільки витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про народження дитини, який є доказом статусу «одинокої матері» на території України, для державних органів Ізраїлю є недостатнім. Відповідно до п. 9 Інструкції Міністерства внутрішніх справ №5.2.0008, яка діє на території Ізраїлю, у випадках якщо запрошений з батьків заявив, що він є винятковим опікуном неповнолітнього, треба надати оригінал засвідченого рішення суду (а якщо буде необхідним, з перекладом) або оригінал договору про розірвання шлюбу, затвердженого судом а якщо буде необхідним, з перекладом). Отже, заявниця, для отримання відповідно статусу, зобов`язана пред`явити рішення суду України, що вона є одноособовим опікуном своїх дітей та дані до свідоцтва про народження дітей щодо батька записані зі слів матері і що вона є одинокою матір`ю. Ухвалою від 21.10.2024 прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі. 19.11.2024 представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав до суду заяву розгляд справи за відсутністю їх представника, заперечень проти вимог не мають, прийняти рішення на розсуду суду. 09.01.2025 представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради подала до суду заяву просить розглянути справу за відсутністю їх представника та не вважають себе заінтересованою особою у даній справі. 03.02.2025 представник заявника подала до суду заяву про залучення до участі у справі як заінтересована особа - Управління народонаселення і міграції в м. Холон Міністерства внутрішніх справ Ізраїлю в особі Посольства Ізраїлю в Україні. Ухвалою від 05.02.2025 залучено до участі у справі як заінтересована особа - Управління народонаселення і міграції в м. Холон Міністерства внутрішніх справ Ізраїлю в особі Посольства Ізраїлю в Україні. 06.03.2025 представник заявника подала до суду заяву про долучення доказів. 16.04.2025 представник заявника подала до суду заяву про виклик свідків. 25.04.2025 представник заявника подала до суду клопотання про витребування доказів. 29.05.2025 представник заявника подала до суду заяву про долучення доказів. 13.06.2025 представник заявника подала до суду заяву про долучення доказів. 20.01.2026 представник служби у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради подала до суду заяву просить розглянути справу за відсутністю їх представника, ухвалити рішення з урахуванням інтересів дітей. 27.02.206 представник заявника подала до суду заяву про долучення доказів. 02.03.2026 представник заявника подала до суду заяву про долучення доказів. 04.03.2026 представник заявника подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Заінтересована особа - Управління народонаселення і міграції в м. Холон Міністерства внутрішніх справ Ізраїлю в особі Посольства Ізраїлю в Україні про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, в судове засідання представник не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Миколаєві Миколаївської області Україна, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.07.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис про народження №1029 від 21.05.2015. Батьками дитини зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00046206969 від 26.07.2024, при державній реєстрації народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] народилась [INFO] у м. Миколаєві Миколаївської області Україна, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.07.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис про народження №2420 від 30.07.2013. Батьками дитини зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00046206383 від 26.07.2024, при державній реєстрації народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 06.04.2023 [PERSON] уклала шлюб з громадянином Ізраїлю [PERSON] , який було зареєстровано у Посольстві України в Державі Ізраїль, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 16.07.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №5 від 06.04.2023 та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00046371237 від 06.08.2024. Доказів того, що чоловік заявниці [PERSON] усиновив громадян України неповнолітніх [PERSON] і [PERSON] суду не надано та судом не встановлено. Відсутні відомості, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Заводського району та отримувала державну соціальну допомогу одиноким матерям на дітей [PERSON] і [PERSON] . Відповідно з відомостей зазначених у листах Департаменту соціального забезпечення та соціальних послуг Муніципалітету Бат-Ям та Адміністрації соціального забезпечення та соціальних служби Муніципалітету Бат-Ям, з перекладом з івриту на українську мову, підтверджено, що [PERSON] разом із своїми двома дітьми 11-річною дочкою [PERSON] та [PERSON] сином [PERSON] , проживають в Ізраїлі в Бат-Яму, вона одружена з громадянином Ізраїлю, у зв`язку з хворобою сина працює неповний робочий день, основним годувальником родини є чоловік [PERSON] , у родини існують матеріальні труднощі. Син [PERSON] має діагноз аутизм з дуже низьким рівнем функціонування, потребує пильного цілодобового нагляду, також [PERSON] на теперішній час страждає на тяжке захворювання у зв`язку з чим їй необхідно зробити операцію та пройти лікування. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 293, ст. 315 ЦПК України в порядку окремого провадження суд вправі встановити факт, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник немає іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. На законодавчому рівні в Україні не закріплений термін «одинока матір» та прямо не передбачено, які документи підтверджують правовий статус одинокої матері. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама. Отже, як правило, до одиноких матерів відносять жінку, яка народила дитину, не перебуваючи у шлюбі, і у свідоцтві про народження дитини відомості про батька внесені за вказівкою матері, що може підтверджуватись витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно з ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, від батька - 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 1, 5, 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою, зокрема, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайвищому забезпеченню інтересів дитини. Вимоги Конвенції про права дитини обумовлені потребою забезпечити вирішення питань, що стосуються виховання і піклування про дитину, у легітимний спосіб і таким чином гарантувати стабільне життя дитини і впорядкованість її відносин з батьками чи іншими піклувальниками. Багатостороннім міжнародним договором, спрямованим на захист дитини від незаконного переміщення чи утримання, є Гаазька Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25.10.1980, до якої приєдналися Україна та Ізраїль. У Гаазькій Конвенції вживаються поняття «право піклування» і «право доступу», тлумачення яких обмежено виключно цілями Конвенції. Так, «право піклування» охоплює права, пов`язані з піклуванням будь-якої особи про дитину, і зокрема, право визначати місце проживання дитини, а «право доступу» включає право спілкуватися з дитиною, у тому числі переміщувати дитину на обмежений час у місце інше, ніж місце її постійного проживання (ст.5 Конвенції). Право піклування в контексті Конвенції охоплює не лише визначення місця проживання дитини, а й вирішення питань про тимчасовий чи постійний виїзд дитини за кордон. Тобто, наявність документа, що визначає місце проживання дитини з одним із батьків, не є підставою для зміни дитиною держави проживання цим з батьків одноособово. Зміна країни проживання дитини вимагає окремого узгодження з тим з батьків, який проживає окремо (а за відсутності - потрібен дозвіл суду), адже такий переїзд, як правило, спричиняє зміну режиму спілкування дитини з другим з батьків, порядку участі у вихованні дитини, а також зміну звичного соціального, культурного, мовного середовища дитини, тобто впливає на питання, пов`язані з її подальшим життям, розвитком і вихованням. Відповідно до Регламенту №5.2.0008 Управління реєстрації населення та імміграції Ізраїлю «Про надання статусу іноземному громадянину на підставі шлюбу з громадянином Ізраїлю» зі змінами від 10.12.2020, підрозділ: візи, з питань: надання статусу іноземному громадянину на підставі шлюбу з громадянином Ізраїлю встановлює наступне: «У випадку якщо запрошений з батьків заявив, що він є винятковим опікуном неповнолітнього, треба надати оригінал засвідченого рішення суду (а якщо буде необхідним, з перекладом) або оригінал договору про розірвання шлюбу, затвердженого судом (а якщо буде необхідним, з перекладом) який визначив, що виняткова опіка над неповнолітнім надана йому». Отже, отримання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про народження дитини з відомостями про батька, вказаними згідно із ст. 135 Сімейного кодексу України, не є достатнім документом для державних органів Ізраїлю у відносинах з громадянами іноземних держав, оскільки законодавство Ізраїлю вимагає рішення суду про одноосібну опіку над неповнолітньою дитиною. Повно, всебічно та об`єктивно обставини з`ясувавши справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним факт того, що заявник [PERSON] є одинокою матір`ю та єдиним опікуном своїх малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] і дочки [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , згідно з яким відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України - за вказівкою матері [PERSON] , оскільки вона при народженні дітей не перебувала у шлюбі, спільна заява батьків, заява батька або рішення суду були відсутні. При цьому, саме заявниця як одинока матір, відповідно до ст. 154 Сімейного кодексу України, є єдиним законним представником своїх малолітніх дітей та має право звертатися до уповноважених органів з питань, що стосуються реалізації прав та інтересів дитини. Разом з тим, на цей час [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином Ізраїлю, для законного проживання з дітьми на території Ізраїлю та отримання відповідного правового статусу вона має намір звернутись до уповноважених органів цієї країни, але для цього їй потрібно надати рішення суду, що підтверджує одноосібну її опіку над малолітніми дітьми, оскільки витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про народження дитини, який є одним із доказів статусу одинокої матері на території України, для державних органів Ізраїлю недостатньо. Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення та реалізація законних прав її малолітніх дітей, зокрема, права на обрання місця проживання на території іноземної держави. Підтвердити вказаний факт в позасудовому порядку вона не має можливості. Спір про право в даному випадку суд не вбачає. На підставі вищевикладеного, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved