Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТОВ "Кошельок", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис №52463 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Кошельок" заборгованості у розмірі 9740,00 грн. Позивач вказує, що 29 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком Віталієм Петровичем на підставі виконавчого напису №52463 від 21 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., відкрито виконавче провадження №65921767. У подальшому, 12 липня 2021 року в межах зазначеного виконавчого провадження приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача. На думку позивача, зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості; кредитний договір, який поданий нотаріусу, не є нотаріально посвідченим, крім того, жодних вимог від відповідача щодо погашення заборгованості позивач не отримувала. У зв`язку із викладеним, позивач просила суд: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем №52463 від 21 травня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Кошельок" заборгованість в розмірі 9740,00 грн.; - стягнути з відповідача ТОВ «КОШЕЛЬОК» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року у справі № 369/10329/21 заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №65921767, відкритому на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 лютого 2023 року провадження в справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. 29 червня 2023 року на адресу суду представника відповідача ТОВ "Кошельок" адвоката Терно О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що вказані Позивачем обставини та пояснення, на які він посилається у позовній заяві є такими, що вводять суд в оману, з огляду на наступне. 13 березня 2021 року між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 3280101725-277393 в електронній формі. Відповідачем належним чином виконані умови Договору про надання коштів у позику, в той час як Позивачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором № 3280101725-277393 зі сплати основного боргу та відсотків за користування кредитом. 21 травня 2021 року за заявою відповідача, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було прийнято рішення про вчинення виконавчого напису нотаріуса № 52463 про стягнення з Позивача невиплачених коштів на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» за вищевказаним Договором. Приватним нотаріусом під час вчинення виконавчого напису було перевірено наявність всіх необхідних документів для вчинення зазначеної нотаріальної дії. 29 червня 2021 року Приватним виконавцем Амельченком В.П. на підставі вищевикладеного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження № 65921767 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості у сумі 9690,00 грн., додаткових витрат 50 грн., а всього 9740,00 грн. На підставі викладеного, представник відповідача просив у задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «КОШЕЛЬОК про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити в повному обсязі. 06 вересня 2023 року на адресу суду від представника відповідача ТОВ "Кошельок" - адвоката Крилова Д.А. подано зустрічний позов ТОВ "Кошельок" до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в якому представник просив: прийняти зустрічний позов до розгляду та об`єднати в одне провадження; стягнути з відповідача, [PERSON] на користь ТОВ "Кошельок" заборгованість за кредитним договором № 3280101725-277393 від 13 березня 2021 року у загальному розмірі 19165,17 грн., з яких: 13430,00 грн заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом; 4853,21 грн інфляційне збільшення; 881,96 грн 3% відсотки річних; 14915,17 грн збитки, завдані внаслідок порушення цивільного права, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн та судовий збір у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 жовтня 2023 року у прийнятті зустрічного позову та об`єднанні в одне провадження разом з первісним позовом було відмовлено. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. пояснень по суті справи суду не надав. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за №52463, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним Договором №3280101725-277393 від 13 березня 2021 року, укладеним з ТОВ «Кошельок» у розмірі 26846,98 грн., що складається з: 4250,00 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 5440,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; - 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача, становить 9740,00 грн. 12 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. в межах виконавчого провадження №65921767 з примусового виконання виконавчого напису №52463, виданого 21 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним Договором №3280101725-277393 від 13 березня 2021 року в розмірі 9740,00 грн., винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені обставини справи свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14. Так, п.п. 1, 1-1 вказаного вище Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Переліку документів). Згідно положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що укладений 13 березня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] кредитний договір №3280101725-277393, який став підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, був нотаріально посвідчений, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року та Великої Палати Верховного Суду № 910/10374/17 від 21.09.2021 року. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. Згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, матеріали справи не містять і доказів того, що позивач отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису. Також боржнику не було представлено можливості надання будь-яких пояснень та аргументів на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Викладене свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису від 21 травня 2021 року були наявні обставини, які викликають сумніви щодо існування та безспірності розміру заборгованості [PERSON] перед стягувачем ТОВ Кошельок» за кредитним договором №3280101725-277393 від 13 березня 2021 року в розмірі 9740,00 грн. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 454,00 грн. та при подачі заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., а всього 908,00 грн.

Outcome: approved