Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

09 жовтня 2025 року [PERSON] через свого представника звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Заява мотивована тим, що [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Відповідач у встановлений шестимісячний строк подав заяву до приватного нотаріуса Веремчука С.В. про прийняття спадщини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року у справі № 161/19827/23 встановлено факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 10 вересня 2025 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2007 року у справі № 2-2183/07 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] після спадкодавця, своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 березня 2011 року прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримала. Отже, відповідно до цього, на момент смерті [PERSON] належало 2/3 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] , 2 жовтня 2025 року звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частки квартири [ADDRESS] , однак приватним нотаріусом Веремчуком С.В. 6 жовтня 2025 року було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку відсутністю документа, який підтверджує, що право спільної сумісної власності співласників вищевказаної квартири є вичерпним і рівним (тобто по 1/3 частці кожному). Оскільки, розмір частки спадкодавця, [PERSON] у спільній сумісній власності не визначено, згоди щодо поділу спадкового майна між позивачем та відповідачем не досягнуто, [PERSON] змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. На підставі викладеного просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування. Представник позивача заявлені вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач щодо задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що сестра не має права на частку у цій квартирі, оскільки мама обіцяла все йому. Сестрі мама ще раніше виділила в будинку кімнату, до якої остання зробила добудову. Чи складала їх мати заповіт йому не відомо, оскільки всі документи в сестри. У свою чергу, він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Приватний нотаріус Веремчук С.В. не з`явився, попередньо подав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати у його відсутності та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 10 грудня 1975 року та серії [NUMBER] від 17 травня 1989 року. Відповідно до Інформаційної довідки №442941911 з Державного реєстру речових прав від 10 вересня 2025 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Такі відомості в в Державний реєстр речових прав були внесені на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2007 року у справі № 2-2183/07. Рішенням Луцької міської ради від 31 серпня 2022 року № 34/48 вулицю Старова в м. Луцьку перейменовано на вулицю Пластова. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, як в редакції станом на набуття співвласниками права власності, так і в нинішній редакції, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За відсутності домовленості між співвласниками, кожному із них належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25 березня 2011 року, її 1/3 частину квартири в силу приписів ч.1 ст.1226, ч.3 ст.1268 ЦК України в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, успадкувала донька спадкодавця [PERSON] шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, однак своїх спадкових прав не оформила. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16 січня 2021 року. На момент смерті з урахуванням успадкованої частки матері [PERSON] належало 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй частину квартири. Наявність вищевказаного об`єкту нерухомого майна в натурі підтверджується технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у встановлений шестимісячний строк подав заяву до приватного нотаріуса Веремчука С.В. про прийняття спадщини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року у справі № 161/19827/23 встановлено факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини. 02 жовтня 2025 року Крот О.Я. звернулась до приватного нотаріуса Веремчука С.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частки квартири [ADDRESS] , однак приватним нотаріусом Веремчуком С.В. 06 жовтня 2025 року було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку відсутністю документа, який підтверджує, що право спільної сумісної власності співласників вищевказаної квартири є вичерпним і рівним (тобто по 1/3 частці кожному). Дана обставина стала підставою для звернення [PERSON] до суду. У постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року в справі № 570/997/19, Верховний Суд зауважив, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18, від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц, від 22 квітня 2020 року, у справі № 601/2592/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , встановлено, що заповіт спадкодавцем не складався. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є її діти: донька [PERSON] (позивач) та син [PERSON] (відповідач), які обоє звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З урахуванням належності спадкодавцю [PERSON] 2/3 частин квартири [ADDRESS] , кожен із спадкоємців за законом після її смерті має право на половину спадкового майна, тобто по 1/3 частині кожен. Заперечення відповідача [PERSON] щодо неможливості спадкування позивачем [PERSON] 1/3 частини спадкового майна після смерті матері, оскільки мати казала, що вся квартира належить йому, не є спроможними оскільки спадкодавець [PERSON] ні заповіту, ні договору дарування на ім?я відповідача [PERSON] не складала. Належність позивачу іншої квартири в цьому ж будинку, право на яку набуте позивачем на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2007 року у справі № 2-2183/07, не впливає на її спадкові права. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною позивача, суд дійшов висновку за позивачем слід визнати право 1/3 частини квартири [ADDRESS] , як на спадкове майно після смерті матері. Щодо стягнення з відповідача судових витрат із сплати судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у такому розмірах за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 07 жовтня 2025 року оціночна вартість 1/3 частки квартири становить 681329, 04 грн. Отже, до сплати судового збору підлягала сума 5450,64 грн. (681329,04 х 0,8), яка сплачена позивачем при поданні позовної заяві, що підтверджується квитанцією від 09 жовтня 2025 року. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме по сплаті судового збору в розмірі 5450, 64 грн.

Outcome: approved