Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обгрнутовуючи тим, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Красноармійського міськрайонного сду Донецької області від 30.06.2015 стягнуто з [PERSON] на утримання дочки аліменти у розмірі 1500 грн щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2015 і до повноліття дочки. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за останнім утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки за період з 05.05.32015 по 01.11.2025 в розмірі 162 630,45 грн. Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 05.05.2015 по 01.11.2025 у розмірі 162 630,45 грн по виконавчому провадженню №53265594. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.06.2015 по справі №235/2686/15-ц, провадження №2/235/1643/15, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 грн щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 05 травня 2015 року. і до повноліття особи (а.с.9). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа №2/235/1643/15 від 30.06.2015, загальна сума заборгованості за аліментами за період з 05-31 травня 2015 року по жовтень 2025 року станом на 01.11.2025 становить 162 630,45 грн (а.с.10-11). З розрахунку вбачається, що боржником лише один раз здійснено платіж, зокрема, у вересні 2025 року у сумі 28 332,00 грн (а.с.10-11). Відповідно до положень ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше ста відсотків заборгованості. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 18.01.2021 року у справі № 636/3446/17 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц прийшла до висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч. 1, 3 ст. 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Згідно ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула розрахунку наступна: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Із розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів, наданого позивачем, вбачається, що загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 05.05.2015 по 01.11.2025 складає 3 645 068,92 грн. (а.с.12). зазначений розрахунок з боку відповідача не с простований. Разом із тим у позові пред`явлено вимогу про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 05.05.2015 по 01.11.2025 у розмірі 162 630,45 грн. Постанова Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) містить позицію, відповідно до якої, при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів викладає позицію, що з урахуванням принципу розумності, оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується". Суд погоджується із проведеним позивачем розрахунком та стягує із відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 05.05.2015 по 01.11.2025 у розмірі 162 630,45 грн, тобто не більше 100 відсотків заборгованості, що виникла по сплаті аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved