Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У січні 2026 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 березня 2015 року між нею і [PERSON] в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 106. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачем мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На початку літа 2024 року шлюбні відносини з відповідачем були припинені через різні погляди на ведення господарства, вирішення життєвих та сімейних питань, що призводило до непорозумінь. Позивач вважає, що поновлення шлюбних відносин неможливе. За цих підстав позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати та залишити їй шлюбне прізвище. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 23 січня 2026 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутність. До початку судового розгляду відповідач також надав заяву, в якій позов визнав, просив розглянути справу без його участі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 07 березня 2015 року в Індустріальному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що складений актовий запис № 106 та видано свідоцтво про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з позовною заявою влітку 2024 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, примиритись не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, причин позову про розірвання шлюбу, викладених у позовній заяві, всіх обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин і небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач питання про відновлення її дошлюбного прізвища не ставила, тому прізвище позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити « [PERSON] », що не позбавляє її права змінити прізвище у позасудовому порядку. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас у своєму позові позивач просила покласти понесені судові витрати на неї, тому суд, задовольняючи позовні вимоги, не вирішує питання про стягнення судових витрат позивача з відповідача.

Outcome: approved