Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстровано 03 лютого 2021 року. У шлюбі сторони спільних дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою судді від 09 січня 2026 року відкрито провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, залучено сторін. Ухвалою суду від 04 березня 2026 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав заяву. Відповідач [PERSON] повторно не прибула в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомила та не подавала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд дійшов висновку, що згідно ст. 280 ЦПК України необхідно провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 56 СК України чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. У ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як установлено ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони у справі уклали шлюб 03 лютого 2021 року, який було зареєстровано у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м.Суми), актовий запис за № 70, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). У шлюбі сторони спільних дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Спір між сторонами щодо розподілу майна фактично відсутній. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не просить стягувати судові витрати з відповідача. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Outcome: approved