Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-капітал» Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся 24.12.2025 до суду з указаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором від 29.03.2023 № 6650513 у загальному розмірі 11258,40 грн, а також витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування пред`явлених вимог указав, що 29.03.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 6650513, за умовами якого товариство надало позичальнику кредит у розмірі 3000,00 грн, який вона зобов`язалася повернути, сплатити проценти та інші платежі та можливі штрафні санкції, встановлені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти. У свою чергу відповідач не виконала умови договору, заборгованість не погашала, у зв`язку з чим, за даним кредитним договором виникла заборгованість. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 28.08.2023 укладено договір відступлення прав вимоги № 103-МЛ, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло право вимоги до позичальника за кредитним договором від 29.03.2023 № 6650513, де боржником є [PERSON] на загальну суму заборгованості 11258,40 грн, із яких 2490,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8198,40 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків, 570,00 грн прострочена заборгованість за комісією за видачу кредитів. Відповідач продовжує ухилятися від погашення заборгованості, що є порушенням прав ТОВ «ФК «Кредит-капітал», у зв`язку з чим, представник звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Від АТ КБ «Приватбанк» від 18.02.2026 отримано інформацію стосовно рахунків [PERSON] . Представником позивача в тексті позовної заяви зазначено про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти ухвалення заочного рішення не зазначено. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, однак до суду повторно не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. Відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що шляхом подання до ТОВ «Мілоан» анкети-заяви на кредит № 6650513, між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» 29.03.2023 укладено договір про споживчий кредит № 6650513. Умовами договору визначено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику на строк 105 днів, грошові кошти в розмірі 3000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 13.04.2023. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 12.07.2023. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1470,00 грн в грошовому виразі та 1,637467% відсотків річних у процентному значенні, за весь строк кредитування складають 9570,00 грн в грошовому виразі та 1109% річних у процентному значенні. Комісія за надання кредиту 570 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 900,00 грн, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного період 8100,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. У графіку платежів за договором про споживчий кредит від 29.03.2023 № 6650513, що є додатком №1 до вказаного договору, де відображено обчислення заборгованості позичальника, загальна вартість кредиту за розрахунковий період складає 12570,00 грн, з яких сума кредиту за договором 3000,00 грн, проценти за користування кредитом 9000,00 грн, комісія 570,00 грн. До вказано договору позивачем надано паспорт споживчого кредиту, що містить основні умови кредитування, аналогічні умовам, зазначеним у договорі. Указаний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, про що зазначено у пункті 6 договору. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як визначено ч. 2 ст. 639 ЦК України, , якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним із моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що [PERSON] 29.03.2023 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір про споживчий кредит № 6650513, чим погодився із запропонованими умовами договору. У договорі викладено докладну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , зокрема індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, адресу проживання, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання договору про споживчий кредит у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Мілоан» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з їх повернення та сплати платежів, передбачених договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконав, а відповідач отримала кредитні кошти, що підтверджується платіжним дорученням № 96880855 від 29.03.2023 про переказ від ТОВ «Мілоан» на рахунок [PERSON] [NUMBER] коштів у розмірі 3000,00 грн. Від АТ КБ «Приватбанк» отримано інформацію, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 29.03.2023 було зараховано кошти на суму 3000,00 грн. Відповідно до розрахунку, складеного ТОВ «Мілоан», [PERSON] по договору про споживчий кредит від 29.03.2023 № 6650513, користувалася кредитним коштами, востаннє 12.04.2023 частково сплативши заборгованість за договором. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Пунктом 3.2.6 договору передбачено право ТОВ «Мілоан» відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати права за цим договором на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 28.08.2023 укладено договір відступлення прав вимоги №103-МЛ та додаткову угоду № 1 від 21.01.2025 щодо зміни форми реєстру боржників, за яким ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло право грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що зазначені в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 10.09.2025 до договору про відступлення прав вимоги від 28.08.2023 №103-МЛ, право вимоги за договором від 29.03.2023 № 6650513, укладеним з [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-капітал». На момент відступлення прав вимоги загальна сума заборгованості [PERSON] за даним договором складає 11258,40 грн, з яких: 2490,00 грн - заборгованість за кредитом, 8198,40 грн - заборгованість за відсотками, 570,00 грн заборгованість за комісією. На адресу відповідача новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-капітал» 04.12.2025 направлено претензію, в якій повідомлено про відступлення прав вимоги за договором від 29.03.2023 № 6650513, укладеним ТОВ «Мілоан» з [PERSON] , та висунуто вимогу про виконання зобов`язань за договором з погашення заборгованості у розмірі 11258,40 грн. Як вбачається з виписки з особового рахунку, виконаного ТОВ «ФК «Кредит-капітал», позивачем [PERSON] будь-які нарахування не здійснювалися та її заборгованість за договором № 6650513, станом на 11.12.2025, складала у загальному розмірі 11258,40 грн, з яких: 2490,00 грн - заборгованості за кредитом, 8198,40 грн - заборгованість за відсотками, 570,00 грн заборгованість за комісією. За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів у строки, передбачений договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 2422,40 грн, у рахунок відшкодування судового збору (а.с.5).

Outcome: approved