Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

24 жовтня 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова за підсудністю з Залізничного районного суду м. Львова надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відкодування шкоди в порядку суброгації, у якій позивач просить суд ухвалити рішення яким стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 7 317,06 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Обґрунтування позивача. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між [PERSON] (далі - Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - Позивач) було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № AM.10623773, забезпечений транспортний засіб NISSAN, номерний знак [NUMBER] . 01.09.2022 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу NISSAN, номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу Skoda, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до Електронного Європротоколу відповідач порушила правила дорожнього руху та допустила пошкодження транспортного засобу NISSAN, номерний знак [NUMBER] . ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 20 865,98 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Skoda, номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" та остання здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 13 548,92 грн. Страховою компанією відповідача було застосовано коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 43,18%. Отже, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків у розмірі 7 317,06 грн. (20 865,98 13 548,92). Позивач звертався до відповідача із претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу, проте виплати відшкодування в порядку регресу з боку відповідача здійснено не було. Обґрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було. Процесуальні дії суду по справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2025 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 січня 2026 року задоволено клопотання представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Хаєцької Олени Сергіївни про участь у судовому засіданні у цивільній справі в режимі відеоконференції. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду. У судове засідання представник позивача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" Хаєцька О. С. не з`явилася, у поданій до суду позовній заяві просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, 16.02.2026 на адресу суду подала заяву, у якій зазначила, що визнає свою вину та просить відтермінувати виплату на шість місяців. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Нормою ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 04.02.2022 укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № AM.10623773, забезпечений транспортний засіб NISSAN, номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. 01.09.2022 р. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу NISSAN, номерний знак [NUMBER] та транспортного засобу Skoda, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до Електронного Європротоколу [PERSON] порушила правила дорожнього руху та допустила пошкодження транспортного засобу NISSAN, номерний знак [NUMBER] . Згідно платіжної інструкції від 07.09.2022 № 00082054 та платіжної інструкції від 14.11.2022 № 00085306 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 20 865,98 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Skoda, номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" та остання здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 13 548,92 грн. Страховою компанією [PERSON] було застосовано коефіцієнт фізичного зносу у розмірі 43,18%. До позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків у розмірі 7 317,06 грн. (20 865,98 13 548,92). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п. 38.1, 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно до вимог частини 4 статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Також у порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Пункт 3 частини 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Таким чином, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993ЦК України і статті 27Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст.261, ст.262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 7 317,06 грн. Розподіл судових витрат. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету слід повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 1211,20 грн. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серія [NUMBER] відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (постанови Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-152цс17; від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1065цс17, від 06 вересня 2023 року у справі № 707/2717/21 23 жовтня 2024 року у справі № 707/3057/22). За таких обставин, позивачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень. На підставі ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідач [PERSON] у подані до суду заяві просила відтермінувати їй виплату на шість місяців. Враховуючи майновий стан, а також те, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду у частині стягнення завданих збитків в порядку регресу на строк 6 місяців шляхом стягнення щомісячних платежів у розмірі 1219,51 грн.

Outcome: approved