Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Моргун І.А. звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 19.01.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 74. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 17.04.2019 у справі № 758/12514/18 шлюб сторін розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.11.2015 у справі № 489/6078/15 ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.09.2015 і до повноліття дитини. Відповідач добровільно не виконував рішення. Тому, позивач передала рішення для примусового виконання в Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Внаслідок чого, 29.01.2021 відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Примусове виконання судового рішення не посприяло сплаті відповідачем аліментів у строк та в розмірі, визначеному судом. З моменту відкриття виконавчого провадження відповідач не здійснив жодного аліментного платежу. У зв`язку з цим, сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з вересня 2015 року по червень 2025 року становить 313 686,70 грн. Для накладення на відповідача матеріальної відповідальності за довгострокове ігнорування потреб дитини, позивачкою реалізовано право на стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 212 948,65 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.08.2025 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 15.10.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.10.2025 року задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 15.01.2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без участі сторони позивача. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.01.2026 року у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явились, відтак відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19.01.2013 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 74. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 17.04.2019 у справі № 758/12514/18 шлюб сторін розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 17.01.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.11.2015 у справі № 489/6078/15 ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки, [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.09.2015 і до повноліття дитини. 29.01.2021 заступник начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Іванченко І.В. відкрив виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до Довідок-розрахунків державних виконавців Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 61268 від 30.06.2023 та № 86802 від 09.07.2025 станом на 30.06.2025 сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 313 686,70 грн. 08.07.2025 на підставі ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» винесено 3 постанови про накладення штрафів на відповідача у зв`язку із заборгованістю зі сплати аліментів: - станом на 01.03.2022, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік (45 795,01 грн), штраф в розмірі 20 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 9 159,00 грн; - станом на 01.03.2023, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки (88 941,01 грн), штраф в розмірі 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 26 682,30 грн; - станом на 01.03.2024, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки (129 793,51 грн), штраф в розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 64 896,75 грн. Загальна сума штрафів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, становить 100 738,05 грн. Таким чином, враховуючи обмеження щодо максимального розміру пені, яка може бути нарахована у відповідності до ч.1 ст. 196 СК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня у розмірі 212 948,65 грн (313 686,70 грн (сукупний розмір заборгованості) - 100 738,05 грн (сукупний розмір штрафів)). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В матеріалах справи відсутні належні докази виникнення заборгованості не з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, тобто відповідача. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Саме така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на те, що заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Суд погоджується з розрахунком розміру заборгованості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, наданим позивачем до суду, оскільки такий розрахунок виконаний відповідно до вимог чинного законодавства. Так, за період з вересня 2015 року по червень 2025 року відповідач мав сплатити аліменти у загальній сумі 313 686,70 грн, при цьому розмір пені за цей період становить 4 685 040,07 грн. З урахуванням положень ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України сума пені у цій справі не може бути більшою за 313 686,70 грн. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов [PERSON] в особі представника - адвоката Моргун І.А. до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1211,20 грн, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову.

Outcome: approved