Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», банк) через свого представника Усенка М.І. звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 18.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 101608168, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 2 500,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені умовами договору, а позичальник у свою чергу зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, виконати інші зобов`язання в поряду та строки узгоджені в договорі. Позивач у позові зазначає, що кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору. 28.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги за № 92-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 101608168 укладеним 18.10.2022 із [PERSON] . У позові позивач вказує, що [PERSON] належним чином не виконував умови взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого допустив заборгованість за кредитним договором № 101608168 від 18.10.2022, яка склала 8 879,56 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 2150,00 грн.; заборгованість за відсотками - 6 479,56 грн.; заборгованість за комісіями - 250,00 грн., які у добровільному порядку не сплачує, що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений судом строк відповідач відзиву не надав, не надав заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у заяві, що направив в адресу суду просив про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, судовий виклик повернуто до суду із відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, ч.2, 4, 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За таких обставин, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомленим. Ураховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18.10.2022 [PERSON] виявив намір на укладення кредитного договору, заповнивши на сайті miolan.ua Анкету-заяву №101608168, відповідно до якої зазначив свої персональні дані, бажаний розмір кредиту, строк кредитування, у ній зафіксовано процес оформлення та розгляду заяви №101608168 (а.с.13 на звороті). За наслідками розгляду Анкети-заяви від 18.10.2022, Банком було прийнято рішення та погоджено умови кредитування по заяві, узгоджено суму в розмірі 2 500 грн., строк 15 днів, комісію за надання - 10% одноразово, ставку процентів 1,50% за кожен день користування кредитом (а.с.14). 18.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №101608168 (а.с.6-11), відповідно до якого сторони дійшли згоди щодо суми кредиту у 2500 грн., строку на 105 днів, який складається із пільгового та поточного періодів, пільговий період становить 15 днів настає з дати видачі кредиту та завершується 02.11.2022, поточний період складає 90 днів, закінчується 31.01.2023. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 02.11.2022, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 31.01.2023. Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 812,50 грн. в грошовому виразі 94,072 % річних у процентному значенні, загальні витрати позичальника за кредитом складають 7 562,50 грн. в грошовому виразі та 1052,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 3 312,50 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту за пільговий період складає 10 062,50 гривень. Комісія за надання кредиту 250,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 562,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотка від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 6 750,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п.2.1. кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок карти [NUMBER] . У пункті 2.3 договору визначено можливість пролонгації договору. Відповідно до п. 2.3.1. договору передбачено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені п.2.3. договору та Розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Відповідно до додатку №1 до Договору сторонами договору узгоджено графік платежів (а.с.11 на звороті). Відповідно до довідки виданої ТОВ «Мілоан» (а.с.13), підтверджено підписання договору позичальником шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора V32125, час відправки 1810.2022 о 16:18:36 год. на номер телефону [NUMBER] . Факт передачі позивачем відповідачеві грошових коштів в сумі 2 500,00 грн. обумовлених договором на карту [NUMBER] , підтверджується Платіжним дорученням від 18.10.2022 за №52786512 (а.с.14 на звороті) Відповідно до Виписки з особового рахунка за Кредитним договором №101608168 від 18.10.2022 на ім`я [PERSON] (а.с. 16) підтверджено проведення позичальником операцій, а також встановлено, що станом на 22.10.2025 заборгованість склала 8 879,56 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 2 150,00 грн.; прострочена заборгованість за комісіями - 250,00 грн.; заборгованість за відсотками - 6 479,56 грн.; заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; заборгованість за комісіями - 0,00 грн.; заборгованість за відсотками - 0,00 грн. 28.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги за № 92-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 101608168 укладеним 18.10.2022 із [PERSON] , про що зазначено у Витягу з реєстру боржників (а.с.26, на звороті). 16.10.2025 за вих. №22358747/66 (а.с.27) в адресу [PERSON] ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було спрямовано претензію (досудова вимога) про дострокове виконання умов кредитного договору, розмір заборгованості за кредитом становить 8 879,56 грн. Частиною першою та третьою статті 512 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору про відступлення прав вимоги від 28.02.2023. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 101608168 від 18.10.2022. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником за вказаним зобов`язанням. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що 18.10.2022 [PERSON] підписав Договір про надання кредиту між ним та ТОВ «Мілоан» електронним підписом одноразовим ідентифікатором «V32125» з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак було дотримано презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення такого договору, підлягають виконанню. На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд звертає увагу, що відповідач повідомлялась в установленому порядку про розгляд справи але жодним чином не висловила своєї позиції за вимогами до неї банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечила укладення договору з позивачем, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору із відповідачем, оскільки усі умови прямо передбачені у договорі, який підписано позичальником, також доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за таким договором. Суд погоджується із розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, відповідач їх не спростував, а іншого не встановлено, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості із відповідача в розмірі 8 879,56 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 2 150,00 грн.; заборгованість за відсотками - 6 479,56 грн.; заборгованість за комісіями - 250,00 грн., є обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед іншого належать і витрати на професійну правничу допомогу. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі N 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі N 317/1209/19, провадження N 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі N 554/2586/16-ц.). Судом встановлено, що при пред`явленні позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422, 40 грн (а.с.1). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем надано до позову Договір про надання правової допомоги від 01.07.2025 за №0107 між АБ «Апологет» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал»; Акт №Д/6474 наданих послуг від 22.10.2025 на суму 8 000 грн.; Детальний опис наданих послуг до Акту №Д/6474 від 22.10.2025 за договором про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025. Відповідач не надав жодних заперечень проти визначеного стороною позивача розміру понесених витрат на правову допомогу, не просив про його зменшення, тоді як суд не має права втручатися у договірні відносини між адвокатом та клієнтом, зокрема, щодо розміру гонорару та інших умов договору, тощо. З огляду на вказане, суд вважає, що із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн, що підтверджено доказами наданими до позову.

Outcome: approved