Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

28 жовтня 2025 року адвокат Брусенцова В.О. звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю матері. В обґрунтування позовних вимог позивача, зазначила, що позивач є донькою [PERSON] , [INFO] . [INFO], матір позивача під час прямування на роботу, внаслідок групового нещасного випадку - отримала поранення не сумісні з життям, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно рішення комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, випадок з [PERSON] визнано пов`язаним з виробництвом. Смерть матері позивача настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та обумовлена неналежним виконанням Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Відповідно до акту розслідування [INFO] автобус МАЗ -103, реєстраційний номер [NUMBER] , належний Відповідачу, рухався затвердженим маршрутом № 14, приблизно о 7 год., коли автобус їхав по території промислового майданчику, вулицею Загородня, працівники, які знаходились в автобусі, почули на даху автобуса гучний вибух. Згідно п.5 Акту Н-1 вид події: «події суспільного життя (страйк, оголошена та неоголошена війна, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові зворушення, громадська демонстрація», причина - соціальний конфлікт. Смертю матері позивачу завдано глибоких моральних страждань, вона втратила рідну людину. Потрясіння через смерть призвело до того, що позивач перебуває в напруженому психічному стані, їй не вистачає спілкування з матірю, її присутності та підтримки. Смерть матері призвела до незворотних негативних змін у її житті та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя. В зв`язку з чим, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 484480 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд проводити в порядку загального позовного провадження. Представник Відповідача АТ «Марганецький ГЗК» Громик В.С. подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що підприємство не погоджується з доводами та вимогами Позивача, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що причиною загибелі працівників було влучання дрону в автобус. За результатами розслідування вказаного нещасного випадку не встановлено, що ушкодження здоров`я матері позивача, які призвели до її смерті, завдані внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Зі змісту Акту спеціального розслідування вбачається, що травму матір позивача отримала у результаті влучання FPV - дрону під час обстрілу збройними силами російської федерації по території міста Марганця Дніпропетровської області. Шкідливі або небезпечні фактори, які могли б вплинути на стан здоров`я потерпілої [PERSON] , це джерело чи ситуація, що потенційно може призвести до травмування, погіршення здоров`я чи смерті людини, завдати шкоду майну, довкіллю, чи їх комбінації, а саме обстріл під час неоголошеної війни. В ході вказаного спеціального розслідування не встановлено факту того, що завдання ушкоджень здоров`ю матері позивача, які призвели до її смерті, сталося за участі відповідача (його працівників), чи факту того, що заподіювачем вказаної шкоди є відповідач (його працівник), а відповідно не має місця і причинного зв`язку між завданою шкодою матері позивача та діями відповідача (його працівників). Крім того, представник відповідача зазначив, що за фактом обстрілу збройними силами російської федерації по території м.Марганець здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №22025040000000582 від 23.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 438 КК України. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 січня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №188, батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 6.06.2005 року. [PERSON] померла [INFO] , про що 24 квітня 2025 року Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) складено відповідний актовий запис №152, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.04.2025 року. 04 серпня 2025 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці проведено розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 7 годині на вул.Загородній в м.Марганець, яким встановлено, що [INFO] о 06 годині 50 хвилин водій автобусу автомобільного цеху [PERSON] , відповідно до графіку руху автобусу № 14, рушив з початкової зупинки «Залізничний вокзал» з кінцевою зупинкою на шахті № 3/5 АТ «Марганецький ГЗК». Приблизно о 7 год., коли автобус їхав по території промислового майданчика (підприємтства) АТ «Марганецький ГЗК», вул.Загородня, працівники, що знаходилися в автобусі , почули на даху автобуса вибух, салон наповнився димом, уламками скла та пластику, та різко зупинився. Загальна кількість постраждалих 68 осіб : з них 58 травмованих, 10 загиблих. Серед інших отримала поранення не сумісні з життям контролер продукції збагачення [PERSON] . Згідно листа МОЗ України ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 2766 від 26.05.2025 року встановлена причина смерті: смерть наступила від ушкоджень внаслідок вибухової травми у вигляді множинних проникаючих осколкових поранень голови, тулубу та верхніх кінцівок, що є ушкодженнями несуміними з життям. Відповідно до пункту 5 вказаного Акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 07 годині, вид події: події суспільного життя (страйк, оголошення та не оголошення війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, протиправні дії третіх осіб); причина основна: соціальний конфлікт (страйк, оголошення та не оголошення війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, протиправні дії третіх осіб); супутні: відсутні; шкідливі або небезпечні фактори: небезпека; устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії - інше FPV дрон. Вказаний Акт спеціального розслідування нещасного випадку затверджений Головою Державної служби України з питань праці І.Дегнера. Акт не оскаржувався сторонами у встановленому законом порядку. Відповідно до підпункту 8 пункту 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337, обставини, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, є: проїзд на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству (установі, організації), або на іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем відповідно до укладеного договору з іншим підприємством (установою, організацією). Відповідно до статті 15 ЦК України частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України). Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини (частини перша та друга статті 27 Конституції України). Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці (частина четверта статті 43 Конституції України). Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства (частина перша статті 6 Закону України «Про охорону праці»). Роботодавець зобов`язаний: створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (частина перша статті 13 Закону України «Про охорону праці»); інформувати працівників або осіб, уповноважених на здійснення громадського контролю за дотриманням вимог нормативно-правових актів з охорони праці, та Фонд соціального страхування України про стан охорони праці, причину аварій, нещасних випадків і професійних захворювань і про заходи, яких вжито для їх усунення та для забезпечення на підприємстві умов і безпеки праці на рівні нормативних вимог (частина перша статті 23 Закону України «Про охорону праці»). Статтею 153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Роботодавець повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, що запобігають виробничому травматизму, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань у працівників. Роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від виконання дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, що становить небезпеку для життя чи здоров`я такого працівника або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. Постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на роботодавця (частина перша статті 160 КЗпП України). Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] вказувала, що [INFO] з її матір`ю [PERSON] , яка перебувала у трудових відносинах з АТ «Марганецький ГЗК», стався смертельний нещасний випадок, спричинений влучанням FPV дрона в автобус підприємства, тому, на її думку, вона має право на відшкодування моральної шкоди з АТ «Марганецький ГЗК» . Згідно з частиною першою статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частинами третьою, четвертою статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Про порядок вирішення питання про наявність правових підстав для компенсації моральної шкоди у разі смерті фізичної особи під час виконання трудових обов`язків було зазначено Верховним Судом у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19, згідно з висновками якої вирішення питання про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди у разі смерті фізичної особи має здійснюватися на підставі статті 1167 ЦК України. Відповідно до статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, компенсується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до акту спеціального розслідування [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем та прямуючи на місце роботи на автобусі підприємства, стався вибух FPV дрона, внаслідок чого [PERSON] отримала ушкодження несумісні з життям. Актом спеціального розслідування групового нещасного випадку від 04 серпня 2025 року, складеного за формою Н-1/П, встановлено: вид події: події суспільного життя (страйк, оголошена та неоголошена війна, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, протиправні дії третіх осіб тощо); причини: основна соціальний конфлікт (страйк, оголошена та неоголошена війна, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, протиправні дії третіх осіб тощо). На підставі зазначеного комісією зі спеціального розслідування одноголосно вирішено, що нещасний випадок з [PERSON] є таким, що пов`язаний з виробництвом, однак осіб, дії або бездіяльність яких призвела до настання нещасного випадку, комісією не встановлено. Також не встановлено, що траспорний засіб підприємтсва - автобус МАЗ, був технічно несправним чи водій автобусу порушив Правила дорожнього руху, які призвели до таких наслідків. Роботодавцю не могло бути відомо про здійснення обстрілів країною агресором з території окупованого міста Енергодар - FPV дронами. Також судом не встановлено обставин, які б могли свідчити про те, що товариство могло вжити, але не вжило заходів з безпеки й охорони праці тощо, які б усунули ризик для життя працівника від влучання FPV дрона в транспорт, належний підприємству. З урахуванням обставин, встановлених вказаним актом, суд приходить до висновку про відсутність порушень з боку АТ «Марганецький ГЗК» приписів статей 153, 160 КЗпП України, статей 13, 23 Закону України «Про охорону праці». Суд відхиляє посилання представника позивача на те, що вина підприємства полягає в тому, що не було розроблено порядку, як діяти працівникам в такій ситуації та підтверджується складеним актом за формою Н-1/П, з огляду на таке. Під час проведення військових операцій необхідно постійно дбати про безпеку цивільного населення, цивільних осіб та цивільних об`єктів. Слід ужити усіх практично можливих заходів, щоб уникнути випадкової загибелі цивільного населення, поранення цивільних осіб та пошкоджень цивільних об`єктів або принаймні звести такі випадки до мінімуму (норма 15 дослідження Міжнародного Комітету Червоного Хреста «Звичаєве міжнародне гуманітарне право», яке є збіркою практики держав у сфері міжнародного гуманітарного права з метою виявлення норм, що набули характеру звичаєвих і вперше опубліковане видавництвом Кембриджського університету у 2005 році). Держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення. Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на рф як на державу, що здійснює окупацію (частини п`ята та дев`ята статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Визначення шкоди та збитків здійснюється окремо, зокрема, за таким напрямом: людські втрати та пов`язані з ними соціальні витрати - напрям, що включає всі людські втрати (смерть або каліцтво цивільних осіб), що виникли внаслідок збройної агресії рф, а також витрати, пов`язані з призначенням різних видів державної соціальної допомоги та наданням соціальних послуг (пункт 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії рф, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 326). Відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та/або поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел, передбачених законодавством. Порядок визначення і відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 15 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»). Враховуючи викладене, оскільки смертельний нещасний випадок, який мав місце [INFO] з [PERSON] під час прямування на роботу на транспорті підприємтства, стався саме у зв`язку з наслідками проведення державою-окупантом воєнних (бойових) дій, то відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії держави-окупанта проти України, не може бути, за обставин цієї справи, покладено на АТ «Марганецький ГЗК» . У зв`язку з відсутністю вини відповідача у смерті матері позивача, суд не знаходить правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed