Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У грудні 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.06.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір № 1641131 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 3 000 грн, строком на 360 днів з 02.06.2024 по 28.05.2025 року, відсоткова ставка 1,5% від суми кредиту. 27.06.2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» було укладено Договір факторингу № 27062025, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Відповідно до умов вищезазначеного договору ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача за договором № 1641131 від 02.06.2024, загальна сума заборгованості 20 700 грн, з якої заборгованість за тілом 3 000 грн, заборгованість за відсотками 16 200 грн з 02.06.2024 по 28.05.2025 року. Рішенням № 251124/1 від 25.11.2024 р. змінено найменування ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Капітал». Відповідач не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в загальному розмірі 20 700 грн, яка складається із заборгованості за тілом 3 000 грн, заборгованість за відсотками 16 200 грн, штрафні санкції 1 500 грн., які позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати. Ухвалою суду від 26.12.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. В позовній заяві представник позивача не заперечував розглядати справу без його участі. В разі неявки відповідача, прохає постановити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином була повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштової повістки, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву позивача до суду не направив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. За письмовою заявою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 02.06.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір № 1641131 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 3 000 грн, строком на 360 днів. 27.06.2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» було укладено Договір факторингу №27062025, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Відповідно до умов вищезазначеного договору ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача за договором № 1641131 від 02.06.2024, загальна сума заборгованості 20 700 грн, з якої заборгованість за тілом 3 000 грн, заборгованість за відсотками 16 200 грн, штрафні санкції 1 500 грн. Рішенням № 251124/1 від 25.11.2024 р. змінено найменування ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Капітал». Відповідач не виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість в загальному розмірі 20 700 грн, яка складається із заборгованості за тілом 3 000 грн, заборгованість за відсотками 16 200 грн, штрафні санкції 1 500 грн. Відповідач [PERSON] заборгованість за кредитним договором не сплатив та не вчинив жодних дій на її погашення. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано статтями 1046, 1054 ЦК України. Вищезазначений договір підписаний за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію», згідно зі ст.3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч.4, 5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.8 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вищезазначеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. Необхідність виконання зобов`язання належним чином та обов`язковість виконання договору закріплені в статях 525-526, 530, 629 ЦК України. В даних правовідносинах у порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборгованість не сплатив. В силу статей 512, 1077, 1078 ЦК України позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу, відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язання та спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача, як нового кредитора про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково. Щодо нарахованих відсотків. 3 000 * 1,5% * 360 = 16 200 грн. Тобто, така сума узгоджується із сумою, зазначеною у розрахунку заборгованості. Щодо неустойки суд дійшов наступних висновків. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, неустойка в сумі 10 000 не підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» та з врахуванням ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1 та 3 (п.1) ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial