Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому просять визнати: - за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з яких право власності на: 1/5 частку як за колишнім членом колгоспного двору; 2/15 частки в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] ; - за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з яких право власності на: 1/5 частку як за колишнім членом колгоспного двору; 2/15 частки в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] ; - за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з яких право власності на: 1/5 частку як за колишнім членом колгоспного двору; 2/15 частки в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Позов аргументують тим, що житловий будинок [ADDRESS] мав статус колгоспного двору і станом на 15.04.1991 у будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] (голова двору), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору складала по 1/5. [PERSON] померла [INFO] . Спадщину за законом після померлої фактично прийняв її онук [PERSON] , який проживав і був зареєстрований зі спадкодавцем на день смерті та після її смерті фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на 2/5 часток житлового будинку [ADDRESS] , до складу яких входить належна спадкодавцю, як члену колгоспного двору 1/5 частка, а також 1/5 частка успадкована ним після смерті [PERSON] . Спадщину за законом після [PERSON] фактично прийняли його дружина - [PERSON] і діти [PERSON] та [PERSON] , таким чином успадкувавши в тому числі і по 2/15 частки зазначеного будинку. Проте звернувшись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на частки будинку [ADDRESS] , позивачі отримали відмову нотаріуса, у зв`язку тим, що у правоустановлюючому документі на спірний будинок вказано, що будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено тільки голову колгоспного двору, без зазначення інших осіб, які мали право на частки колгоспного двору. З аналогічних підстав позивачі не можуть зареєструвати і право власності на частки, належні їм як членам колгоспного двору. Ухвалою судді 05.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду 11.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачі надіслали заяви про проведення судового розгляду без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Талалаївської сільської ради Ніжинського району надіслав заяву про проведення судового засідання без їх участі та прийняття рішення згідно з законодавством. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Судом установлено, що відповідно до довідки, виданої Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області від 04.12.2025 за № 03-29/311, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані і проживали: [PERSON] - голова двору, [PERSON] внук, [PERSON] дружина внука, [PERSON] правнук, [PERSON] - правнука (а.с. 20). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », а в подальшому згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] на « [PERSON] » (а.с 16-17). Згідно довідки КП «Ніжинське МБТІ» № 00754 від 09.05.2025, житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2013 зареєстрований на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 27.09.1990 виконкомом Ніжинської районної ради народних депутатів згідно рішення № 210 від 23.09.1989 (а.с. 31). Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». Таким чином, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та померлі [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/5 частці кожен. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 23). Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року (діючого на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч.2 ст. 529 ЦК УРСР до спадкоємців першої черги також відносяться онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За змістом ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). [PERSON] , відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР, відноситься до першої черги спадкоємців першої черги після померлої [PERSON] , оскільки його мати [PERSON] , яка в свою чергу доводилась дочкою [PERSON] , померла [INFO] . Вказане підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, копією архівної довідки від 10.07.2025 № О-1241 (а.с.24-27). Згідно довідки № 03-29/264 від 08.10.2025 [PERSON] на день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті та протягом 6 місяців з дня смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.28). Спадкова справа до майна [PERSON] не заводилась, що вбачається з відповіді Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 25.03.2025, яка міститься у спадковій справі до майна померлого [PERSON] (а.с.70). Таким чином, [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом фактично прийняв спадщину після померлого [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11) Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , спадщину після померлого прийняли його дружина [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] (а.с.65-77). Таким чином, позивачі набули право на належні спадкодавцю 2/5 частки будинку [ADDRESS] по 2/15 частки кожен. А враховуючи належне кожному з них право на 1/5 частку домоволодіння, як членам колгоспного двору, розмір часток [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у вищевказаному домоволодінні склав по 1/3 частці у кожного. Постановою від 18.11.2025, державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори, виконуючим обов`язки державного нотаріуса Другої ніжинської державної нотаріальної контори, відмовлено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у правоустановлюючому документі вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, при цьому зазначено лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів колгоспного двору відсутня (а.с. 21-22). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 82287036 від 09.12.2025 позивачам відмовлено у проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації за ними права власності на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку відсутністю правоустановлюючих документів на майно (а.с.29). У роз`ясненнях, наданих у п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, у зв`язку з належністю спірного будинку до категорії «колгоспний двір», позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку шляхом звернення до державного реєстратора та нотаріуса, а тому їх права підлягають судовому захисту шляхом визнання за ними права власності. Суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання права власності по 1/3 частці спірного домоволодіння за кожним з позивачів: по 1/5 частці, як за членами колишнього колгоспного двору та по 2/15 частки в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved