Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр», в інтересах якого діє представник Пархоменко М.А., через особистий кабінет системи «Електронний суд» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 31.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №31.05.2024-100003195. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 9000,00 грн. на строк 98 днів. Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,35% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строк, на який надається кредит. Комісія за надання кредиту становить 15% від суми кредиту, що дорівнює 1350,00 грн. Неустойка становить 90,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало йому кредит у розмірі 9000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, вказану ним при укладанні договору. У свою чергу [PERSON] своїх зобов`язань за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позову за ним утворилася заборгованість у розмірі 26757,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9000,00 грн.; процентів у розмірі 11907,00 грн.; комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 1350,00 грн.; неустойки в розмірі 4500,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановлені договором порядку та строки, позивач просить стягнути кредитну заборгованість та понесені судові витрати. Ухвалою судді Балтського районного суду Одеської області від 30.09.2025 року відкрито провадження у справіта визначено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику до суду сторін за наявними у справі матеріалами. Зазначена ухвала про відкриття провадження у справі надсилалися відповідачу рекомендованим листом на його зареєстровану адресу місця проживання. Однак на адресу суду з поштового відділення повернувся конверт із зазначеними документами з відміткою «адресат відсутній». Оскільки відповідач не отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі, тому ухвалою судді від 27.11.2025 року постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом до суду сторін. Зазначена ухвала суду разом з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 20.01.2026 року були надіслані відповідачу рекомендованим листом на його зареєстровану адресу проживання. Оскільки іншими належними даними про зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача суд не володіє, тому про дату, час і місце проведення судових засідань він повідомлявся шляхом розміщення на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області оголошення про виклик його як відповідача в судові засідання на 20.01.2026 року та 10.03.2026 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, одночасно з подачею позову звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав, будь-яких заяв чи клопотань від нього до суду не надходило, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 31.05.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) шляхом підписання заявки кредитного договору № 31.05.2024-100003195 (кредитної лінії), що є невід`ємною частиною цього договору. [PERSON] під час укладення кредитного договору № 31.05.2024-100003195 пройшов ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку. Під час його ідентифікації з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи, що підтверджується відповідною довідкою про ідентифікацію. Договір підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 9000,00 грн. шляхом перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту на його банківську картку. Кредит надано на строк 98 днів з дати його надання (дата повернення (виплати) кредиту 05.09.2024 року). Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,35% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надається кредит. Комісія за надання кредиту становить 15% від суми кредиту, що дорівнює 1350,00 грн. Неустойка становить 90,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. Інформація про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, яка надавалась споживачу до укладання договору про споживчий кредит, зазначені у паспорті споживчого кредиту. Зі змісту зазначених документів вбачається, що в них визначені основні істотні умови, характерні для кредитного договору, зазначено суму кредиту, строк кредитування, розмір процентів, умови надання коштів у кредит, з якими відповідач в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить їх підписання, тому зазначені документи мають силу договору та вважаються такими, що вчинені у письмовій формі. Комісія пов`язана із наданням кредиту, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, сплачується за використання стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в розмірі 9000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується квитанцією LIQPAY №2469704771 від 31.05.2024 року та копією договору № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020 року, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «Споживчий центр». Як вбачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 31.05.2024-100003195 від 31.05.2024 року, заборгованість відповідача складає 26757,00 грн., з яких: 9000,00 грн. основний борг; 11907,00 грн. проценти, що нараховані за період з 31.05.2024 року до 05.09.2024 року; 1350,00 грн. комісія за надання кредиту; 4500,00 грн. неустойка. Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку. У спростування зазначених представником позивача доводів відповідач будь-яких доказів не надав. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Положенням ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( ст. 11 Закону України «про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст.. 638 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1 ст. 629 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. ч.1, 3 ст. 509 ЦК України). Відповідно до статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з умовами кредитного договору [PERSON] зобов`язувався повернути отримані кошти, сплатити проценти за їх користування в повному обсязі у строки і на умовах, передбаченими кредитним договором. Незважаючи на це, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесеного та документально підтвердженого судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved