Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач через представника [PERSON] звернуся до суду з позовом, і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 10.02.2017 по 14.03.2025 перебував у трудових відносинах з відповідачем. Звільнений з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. Після звільнення позивач не отримав розрахунок по заробітній платі у розмірі 170032,28 грн. На його звернення відповідач заборгованість із заробітної плати виплатити відмовився. Вважає ці дії незаконними, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату в сумі 170032,28 грн. Ухвалою суду від 09.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, по справі відкрито спрощене позовне провадження, призначений судовий розгляд без повідомлення (виклику) сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у справі, а також приєднані файли в його електронному кабінеті 11.02.2026; правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Судом установлено, що позивач [PERSON] з 10.02.2017 перебував у трудових відносинах з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб». 14.03.2025 він звільнився з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України). Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача та довідкою ДП Завод обважнених бурильних та ведучих труб» від 14.12.2023 (а.с. 7-9, 11). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом установлено, що в день звільнення позивача ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки ДП Завод обважнених бурильних та ведучих труб» від 08.04.2025 заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] на момент видачі довідки, за винятком утриманих ПДФО та Військового збору, склала 170032,28 грн. (а.с. 12). Рішенням Конституційного Суду України від 11.12.2025 №1-р/2025 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 КЗпП України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат; частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 170032,28 грн. Оскільки позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1331,20 грн.

Outcome: approved