Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Заявник [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що атестат № [NUMBER] , виданий період навчання з 01.09.1978 року по 01.09.1980 року у технічним училищем №6 у м. Ялта, Кримської області УССР, затверджений Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіти, виданий на ім`я [PERSON] належить [PERSON] , (РНОКПП: [NUMBER] ), паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Дніпровський РВ УМВС України в Херсонській області від 08 лютого 2000 року, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] та зарахувати в страховий стаж навчання в вищеозначеному технічному училищі. В обґрунтування своїх вимог заявниця вказує на те, що звернувшись до органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком, отримала відмову із тих підстав, що у неї відсутній необхідний трудовий стаж. До трудового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1978 року по 01.09.1980 року у технічному училищі №6 в м.Ялта, Кримської області УССР, атестат № [NUMBER] , оскільки в атестаті було записано по-батькові українською « [PERSON] », що не відповідає паспортним даним, де записано по-батькові « [PERSON] », та відсутні підписи голови екзаменаційної комісії та заступника директора по учбовій роботі. Атестат №4821 видано у 1980 році на двох мовах українській та російській. Українською зроблено напис на [PERSON] , другий запис російською мовою [PERSON] . Ім`я, по-батькові в атестаті не співпадає з паспортним ім`ям по батькові [PERSON] « [PERSON] ». На думку заявниці розбіжності в документальних записах ім`я, по батькові виникли при міжмовних перетвореннях внаслідок відхилення від орфографічних норм через посередництво російського запису. Українські записи зумовлені посередництвом відповідного російського запису та, як наслідок, некоректного відтворення ім`я, по-батькові, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності. Ухвалою від 03.12.2025 року прийнято вказану заяву до провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала через представника заяву про розгляд справи без участі. Представник заявника [PERSON] до суду не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити вимоги. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду письові пояснення, згідно яких просив розглянути справу без участі представника та винести законне і обґрунтоване рішення на підставі пояснень та доданих до заяви документів. Згідно письмових пояснень, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, посилаючись на ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зазначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтвердження трудового стажу здійснюється у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 передбачає, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Головне управління вважає, що законодавством передбачено несудовий порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. У п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Встановлення факту пов`язується з наступним зверненням до органів Пенсійного фонду за призначенням пенсії. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №97, виданого 10.10.1960 року в Узбецької Республіки, [PERSON] народилася [INFO] (записано російською мовою). З картки платника податків, зареєстрованої в державному реєстрі 21.12.1997 році, виданої Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим в м.Севастополі, вбачається, що [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] . Згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 15.04.1982 року, на титульному аркуші зазначено прізвище, ім`я, по-батькові російською мовою, тобто Смаилова перекреслено, внесено [PERSON] , закріплено штампом у 1985 році. З атестату № [NUMBER] за період навчання з 01.09.1978 року по 01.09.1980 року у технічному училищі №6 в м. Ялта, Кримської області УССР вбачається, що він виданий [PERSON] про те, що вона отримала кваліфікацію кухара четвертого розряду, про що міститься на підтвердження відповідний запис у трудовий книжці. Прийнята на роботу по спеціальності 02.09.1980 року за підписом директора училища, з печаткою, також міститься дата видачі на двох мовах, кількістю у двох примірниках. Згідно актового запису про укладення шлюбу №220, складеного 09.03.1985 року міськвідділом РАЦС м.Херсона, між [PERSON] та [PERSON] 09.03.1985 року укладено шлюб. Після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (записано російською мовою). З паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 08.02.2000 року Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонської області вбачається, що він виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , на сторінці 3 зроблено запис російською мовою [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER] , видане у 2002 році вбачається, що воно видане на ім`я [PERSON] . Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 02.10.2025 року №156050020587 відмовлено [PERSON] у призначенні пенсії за віком. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області не зараховано заявниці до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1978 по 01.09.1980, тобто 2 роки у технічному училищі №6 в м. Ялта, Кримської області УССР. У вищезазначеному атестаті не співпадає з паспортними даними ім`я, по-батькові заявниці - [PERSON] « [PERSON] ». Вказана обставина є перешкодою для заявниці реалізувати своє право на отримання страхового стажу. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Також, згідно п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. На підставі викладених вище обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви, а саме у частині встановлення факту, що має юридичне значення. Суд вважає доведеним факт належності атестата №4821, виданого за період навчання з 01.09.1978 року по 01.09.1980 року технічним училищем №6 у м. Ялта, Кримської області УССР, затверджений Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті, виданий [PERSON] належить [PERSON] , (РНОКПП: [NUMBER] ), паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Дніпровський РВ УМВС України в Херсонській області від 08 лютого 2000 року, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Разом із тим вимога заявника в частині зарахування періоду навчання до страхового стажу задоволенню не підлягає. Суд враховує, що відповідно до вимог законодавства України вирішення питання щодо зарахування певних періодів до страхового стажу віднесено до повноважень органів Пенсійного фонду України. Рішення суду про встановлення юридичного факту належності документа є лише підставою для подальшого звернення особи до відповідного органу для вирішення питання щодо зарахування такого періоду до страхового стажу. Таким чином, встановлення судом факту належності заявнику атестата не є тотожним вирішенню питання про зарахування періоду навчання до страхового стажу, а тому у цій частині заявлених вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial