Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. Позов мотивує тим, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] є його ріднім братом. З 2022 року і по сьогоднішній день, [PERSON] проживає без належного піклування з боку матері - [PERSON] , (надалі - Відповідач) яка вже протягом 4 років перебуває Туреччині та не бере участі у його вихованні, не утримує, не спілкується з ним, матеріальної допомоги не надає, життям та успіхами сина не цікавиться. Фактично мати усунулася від виховання власної дитини. Він повністю забезпечує його утримання, виховання, освіту, побут, а також стабільні морально-психологічні умови. У дитини сформований емоційний зв`язок із ним і фактично він виконує батьківську функцію. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] та призначити його опікуном брата. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Кишеня В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити. Суду пояснив, що його довіритель проживає разом однією сім`єю з неповнолітнім братом [PERSON] , [INFO] . Він повністю опікується ним, забезпечує його матеріальні потреби, відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням та успіхами. Мати більше чотирьох років на зв`язок з ними не виходить, проживає за кордоном. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Суду пояснив, що його брат більше чотирьох років проживає разом з ним та його сім`єю. Мати поїхала за кордон в Туречччину, де перебуває по даний час, зв`язку з нею не має. Через це він не може представляти інтереси дитини в школі, укладати декларацію з сімейним лікарем тощо. Представник третьої особа без самостійних вимог на предмет спору Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні висловив бажання проживати разом з братом [PERSON] та не заперечив щодо позбавлення мами батьківських прав. Із показань свідка [PERSON] допитаної в судовому засіданні пояснила, що вона є хрещеною [PERSON] . Відповідачка [PERSON] , була її близькою подругою. На даний час вона перебуває за кордоном, зв`язку з нею не має. Її старший син [PERSON] проживає разом з меншим сином [PERSON] , опікується ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до листа з Державної прикордної служби (а.с.67) відповідач міститься у Базі даних щодо перетинання державного кордону України в період з 01.01.2020 по 09.12.2025. З урахуванням позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких підстав. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, приходить до наступного. Так, із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.11) судом встановлено, що його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного Кодексу (а.с.41) батьком [PERSON] , [INFO] записаний [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.12) його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов (а.с.15) [PERSON] , [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] та навчається у філії 1-2 ст. с. Селище Літинського ліцею ОЗЗЗСО №2. В даному будинку має окрему кімнату, яка облаштована меблями. Зі слів [PERSON] умови проживання та харчування його влаштовують. Відповідно до довідки філії 1-2 ст. с. Селище Літинського ліцею ОЗЗЗСО №2 за №119 від 04.03.2025 (а.с.16) [PERSON] навчається в 7 класі, проживає разом із братом [PERSON] та його дружиною [PERSON] , які повністю опікуються ним, забезпечують його матеріальні потреби, відвідують батьківські збори, цікавляться навчанням та успіхами [PERSON] . Дитини вихована, одягається охайно, вміє поводитися і триматися в колективі. Програму навчання за основними предметами засвоює на середньому рівні. В навчанні [PERSON] допомагає брат з дружиною. Мати [PERSON] , [PERSON] вже чотири роки перебуває в Туреччині, відсутня в житті дитини, навчальний заклад не відвідує, не цікавиться життям, навчанням та розвитком сина, не телефонує до класного керівника, участь і вихованні дитини не брала. Відповідно до довідки ТОВ « Гласс Солюшенс »за №22/04 від 22.04.225 (а.с.17) судом встановлено, що [PERSON] (індивідуальний податковий номер [NUMBER] ) в тому, що він дійсно працює у ТОВ « Гласс Солюшенс » з 01 квітня 2025 року за основним місцем роботи та займає посаду «монтажник». Посадовий оклад становить 8 500,00 гривень на місяць. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Літинської селищної ради про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] за №05-27/1278 від 19.08.2025 р. (а.с.43) встановлено, що орган опіки та піклування Літинської селищної ради вважає за доцільне позбавити матір [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст.8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п.15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, вона не цікавиться його життям, не піклується про стан здоров`я, не проявляє материнської турботи та любові, не створює належних умов для його проживання та розвитку, отримання ним освіти. Тривалий час їх не бачить та не спілкується з ним. За таких обставин суд вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав буде відповідати інтересам [PERSON] , [INFO] щодо отримання належного утримання та виховання у зв`язку із чим, вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження №61-4879св20. Щодо вимоги про призначення опікуна, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.243 СК України опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» дитина особа до 18 років. В цивільному та сімейному законодавстві України особа, що не досягла 18 років (дитина) визначається поняттями "малолітня" та "неповнолітня". Згідно п.п. 11-12 статті 3 КПК України: малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років; неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Зі змісту ст.58 ЦК України вбачається, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ст.59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. В силу ч.3,4 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку/піклування над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно з ст.63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. У відповідності до положень ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Враховуючи встановлені судом обставини та те, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , залишений без батьківського піклування, а також відомості про особу [PERSON] , як рідного брата, який проживає разом із ним, він є здоровим, має добрі умови проживання, постійне місце роботи, утримує [PERSON] , виховує його, піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. За таких обставин, суд приходить до висновку, що призначення опікуном [PERSON] над [PERSON] буде відповідати якнайкращому забезпеченню його інтересів. Враховуючи ту обставину, що позов підлягає до задоволення, тому на підставі ст.141 ЦПК України суд вирішує питання щодо стягнення судового збору.

Outcome: approved