Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 01.05.2025 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1548-2974. Для підписання кредитного договору №1548-2974 від 01.05.2025 року, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А8881. Відповідно до умов цього кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 11000 гривень, строк кредитування - 365 днів; базовий період 28 днів; комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту; знижена % ставка 1% в день; промо-ставка 0,55 % в день; стандартна відсоткова ставка: - 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або Пільговою процентною ставкою; - 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми редиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Базовий період це проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у Договорі і визначена Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця. Додатковою угодою №1 від 07.06.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії №1548-2974 від 01.05.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 6 700 гривень. Також, додатковою угодою №2 від 08.06.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії №1548-2974 від 01.05.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 300 гривень. Зазначив, що [PERSON] в загальній кількості 4 рази оформлювала кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. Крім того, усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1548-2974 від 01.05.2025 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Однак, відповідач порушила умови договору і в кінцевому підсумку не повернула у повному обсязі позивачу кредит, а також не виконала інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за цим договором навіть після спливу строку, встановленого у кредитному договорі, внаслідок чого станом на 22.10.2025 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 58807 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 20000 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 27897 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 9560 гривень заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України; 1350 грн. 00 коп. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Вказав, що кредитодавець відповідно до умов кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору №1548-2974 від 01.05.2025 року щодо сплати процентів, однак дана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто. На підставі вказаного, просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 58807 гривень та судові витрати. Ухвалою суду від 14.01.2026 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав. Відзив обґрунтовано тим, що із доданих до справи матеріалів вбачається, що за договором про відкриття кредитної лінії № 1548-2974, який було укладено між сторонами 01 травня 2025 року [PERSON] отримала кредит на загальну суму 20 000 грн. Згідно із розрахунку заборгованості, складеним позивачем, станом на 22 жовтня 2025 року сума боргу становить 58 807, 00 грн., з яких: 20 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 27 897, 00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦКУ 9 560 грн та заборгованість по комісії 1350,00 грн. Вважає, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509, частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Щодо розміру заявлених до стягнення з відповідача процентів вважає, що відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Вказав, що позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Щодо вимоги позивача про стягнення із [PERSON] відсотків річних за ст. 625 ЦКУ в розмірі 9 560 гривень, вважає, що вказані вимоги є необґрунтованими, оскільки на договір про споживчий кредит, укладений між сторонами у цій справі, розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відтак [PERSON] звільняється від обов`язку сплати на користь Позивача відсотків річних за ст.625 ЦК, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, а нарахована позивачем відсотки підлягають списанню. Так, у кредитному договорі № 1548-2974 від 01.05.2025, укладеному між [PERSON] та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» містяться умови про комісію за надання кредиту в 15,00 % від суми кредиту. Із довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1548-2974 від 01.05.2025 року вбачається, що відповідачу нараховано комісію у розмірі 1 350 грн. Проте, в кредитному договорі не міститься зазначення конкретного переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням кредиту і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлена комісія, пов`язана з наданням кредиту. Отже, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію, пов`язану з наданням кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Вважає, що надані позивачем докази перерахування коштів є неналежними доказами та вони не підтверджують факт видачі кредитних коштів. У додатках до позовної заяви міститься довідка про перерахування суми кредиту, видана ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Дана довідка не підтверджує факт видачі кредитних коштів, оскільки виготовлена самим же позивачем. Лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» не підтверджує факту перерахування кредитних коштів саме відповідачу та не містить даних про виконання платіжних операцій у заявлених позивачем сумах. Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за договорами не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Зазначив, що позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу. За вказаних обставин, а саме у зв`язку з недоведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів, а отже і обставин видачі кредитних коштів, з метою доведення виконання умов вищенаведеного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами, вважає, що відсутні підстави для стягнення на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості просить відмовити повністю. 16.02.2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення. Вказував, що відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор A8881, для підписання кредитного договору №1548-2974 від 01.05.2025 року. Таким чином, один із дозволених Законом підписів було використано при укладенні кредитного договору №1548-2974 від 01.05.2025 року між позивачем та відповідачем. Відповідач підписав кредитний договір №1548-2974 від 01.05.2025 року відповідно до розділу 13 Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором A8881, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. Отже, з вищевикладеного вбачається, що кредитний договір №1548-2974 від 01.05.2025 року укладений у відповідності до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Щодо фактичного перерахунку грошових коштів відповідачу вказав, що позивач (через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» з яким укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020 р. та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21/772-рк від 29.04.2023 р.) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 19.12.2023 року про успішне перерахування платежу на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Зазначив, що кредитні кошти відповідачу перераховувалися у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку, номер якої вона самостійно вносила до інформаційно- телекомунікаційної системи кредитора. Отже, виконання позивачем обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 20000 грн. відповідачеві підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та довідкою про перерахування суми кредиту № 1548-2974 від 01.05.2025 року стосовно [PERSON] . Щодо вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 1350 гривень, зазначив, що умовами договору передбачено: тип комісії одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту). Комісія за видачу кредиту є одноразовою, та не застосовувалась як санкція до відповідача за невиконання зобов`язань. Щодо вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом вказав, що умови кредитного договору в частині нарахування вісотків не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними. Вказував, що за період з 28.06.2025 року по 21.07.2025 року до відповідача було застосовано нарахування штрафів в порядку ст. 625 ЦПК у зв`язку із наявністю у відповідача простроченої заборгованості, за кожен день прострочення заборгованості у загальній сумі 10000 грн., що не перевищує 50% від неповернутої позичальником суми кредиту. Відповідачем було внесено декілька платежів загальним розміром у сумі 4254 гривень, які було враховано на погашення відсотків по ст. 625 ЦК України, на погашення одноразової комісії за видачу кредитних коштів та на погашення нарахованих відсотків за користування кредитними коштами. 20.02.2026 року до суду надійшли пояснення представника відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача надійшла заява, в якій просив розгляд справи провести у відсутності відповідача та його відсутності. У задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України. Як було встановлено судом, 01.05.2025 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1548-2974 (а.с.12-23). Кредитний договір відповідачем підписаний електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) А8881. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 укладеного між сторонами договору кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. Мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника (п 2.3. договору). Згідно п.3.1 кредитного договору, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Загальний розмір кредиту: 11000 гривень (п. 4.1. договору). Пунктом 4.6. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, зазначеної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Відповідно до п.4.10 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою: - 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору. У цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою; - 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Комісія за видачу кредиту становить 15 % від суми виданого кредиту (якщо в цьому пункті договору значення розміру комісії за видачу кредиту вказано 0% (нуль відсотків), вказане означає, що комісія за видачу кредиту є відсутньою). Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим договором кредиту у день видачі кредиту (п.4.11 кредитного договору). У п.4.14 кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 30.04.2026 року. Згідно п.4.17 кредитного договору, денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає: 0,918 процентів. У п.12 кредитного договору, реквізити сторін, [PERSON] було вказано номер особистого електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Тобто, у договорі про відкриття кредитної лінії №1548-2974 від 01.05.2025 року зазначено всі основні умови кредитування: строк кредитування - 365 календарних днів, розмір кредитного ліміту 11000 гривень, базовий період сплати відсотків 28 календарних днів, розмір процентної ставки, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. 07.06.2025 року мід ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії №1548-2974 від 01.05.2025 року, відповідно до умов якої кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 6 700 гривень (п.2.1 додаткової угоди) (а.с.24зв.-26). Згідно п.2.3 додаткової угоди, після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 17700 грн., яка складається з суми заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15% від суми додаткових грошових коштів (п.2.6 додаткової угоди). Також, додатковою угодою від 08.06.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії №1548-2974 від 01.05.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 300 гривень (п.2.1 додаткової угоди) (а.с.28зв.-30). Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 20000 грн., яка складається з суми заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 15% від суми додаткових грошових коштів (п.2.6 додаткової угоди). Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту №1548-2974 від 01.05.2025 року за допомогою системи EasyPay здійснено платежі: 1599877621 від 01.05.2025 року на платіжну картку [NUMBER] , тип операції: видача кредиту на суму 11000 гривень; 1619486038 від 07.06.2025 року на платіжну картку [NUMBER] , тип операції: добор по кредиту на суму 6700 гривень; 1620097964 від 08.06.2025 року на платіжну картку [NUMBER] , тип операції: добор по кредиту на суму 2300 гривень (а.с.32). Крім того, факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім», відповідно до якого, транзакції: №1599877621 на суму 11000 гривень, по договору №1548-2974 на картку [NUMBER] , 01.05.2025 року; №1619486038 на суму 6700 гривень, по договору №1548-2974 на картку [NUMBER] , 07.06.2025 рок та №1620097964 на суму 2300 гривень, по договору №1548-2974 на картку [NUMBER] , 08.06.2025 рок були успішними (а.с.70, 72). У зв`язку з порушенням позичальником кредитних зобов`язань, утворилася кредитна заборгованість у розмірі, що станом на 22.10.2025 року складає: 58807 грн. 00 коп., в тому числі: 20000 гривень прострочена заборгованість за кредитом; 27897 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 9560 гривень заборгованість за відсотками нарахованими на підставі ст.625 ЦК України; 1350 грн. 00 коп. заборгованість по комісії (а.с.33-35). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, договір про відкриття кредитної лінії №1548-2974 від 01.05.2025 року та додаткові угоди до нього від 07.06.2025 року та від 08.06.2025 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписані сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору ( [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ), та за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного уписьмовій формі. Із копії договору та додаткових угод видно, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу персональні дані (РНОКПП: [NUMBER] , паспорт № [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , електронну пошту, реквізити платіжної картки № [NUMBER] ). Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. 28.10.2025 року позивачем ТОВ «Укр кредит фінанс» було направлено [PERSON] письмову вимогу №1548-2974/в про усунення порушень умов договору №1548-2974 від 01.05.2025 року, в якій у зв`язку із порушенням [PERSON] умов кредитного договору товариство вимагає виконати зобов`язання, а саме: погасити заборгованість в розмірі 58807 грн. 00 коп., протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги (а.с.36). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 ЦК України). Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України , відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України). Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), викладено правові висновки про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вище наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Матеріали справи свідчать, що товариство 28.10.2025 року заявило до позичальника вимогу про дострокове виконання зобов`язання боржника за кредитним договором, що свідчить про зміну строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором (частина 2 статті 1050 ЦК України), а тому відсутні підстави для подальшого нарахування процентів. Про зазначене свідчить також позиція позивача, який після 22.10.2025 року, згідно розрахунку заборгованості, припинив нарахування процентів за договором. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами підставі ст.625 ЦК України суд зазначає наступне: Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У даній справі, встановлено, що позивач (позикодавець) просив стягнути з позичальника заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України під час дії в Україні воєнного стану. Судом враховано, що законодавець на рівні акту цивільного законодавстві (п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України. Такий обов`язок припиняється без його виконання. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачу до сплати було нараховано у рахунок сплати заборгованість за процентами на підставі ст.625 ЦК України у розмірі 9560 гривень. Однак, відповідно до вимог закону такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем, а отже у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити. Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивачем було нараховано відповідачу до сплати за один і той же період відсотки передбачені умовами кредитного договору та проценти на підставі ст.625 ЦК України. Аналізуючи норми законодавства, суд зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Згідно п.4.14 договору, дата повернення (виплати) кредиту 30.04.2026 року. 28.10.2025 року позивачем ТОВ «Укр кредит фінанс» було направлено [PERSON] письмову вимогу №1548-2974/в про усунення порушень умов договору №1548-2974 від 01.05.2025 року. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №1548-2674 від 01.05.2025 року, позивачем були нараховані відсотки на підставі ст.625 ЦК України у період з 29.05.2025 року по 21.07.2025 року, тобто під час строку дії договору. Враховуючи зазначене вище та те, що відповідно до п.4.14 кредитного договору термін повернення кредиту визначено до 30.04.2026 року, а отже правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам згідно ст.625 ЦК України за період з 28.06.2025 року по 21.07.2025 року відсутні. Відповідно до ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом установлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, унаслідок чого у нього виникла заборгованість. Розглядаючи доводи позивача та відповідача щодо дійсного розміру заборгованості за нарахованими відсотками, суд виходить із наступного. Як було встановлено судом, за умовами укладеного сторонами договору про відкриття кредитної лінії №1548-2974 від 01.05.2025 року та додаткових угод до договору від 07.06.2025 року та від 08.06.2025 року ТОВ «Укр кредит фінанс», як фінансова установа, надало [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 20000 гривень. В укладеному кредитному договорі сторони узгодили розмір стандартної відсоткової ставки 1% та 0,74% (п.4.10 договору). Дата повернення (виплати кредиту) 360 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (п.4.14 договору). Одночасно, із дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] здійснювала погашення заборгованості за договором, а саме: 3000 грн. 00 коп., 1004 грн. 00 коп., 250 грн. 00 коп., а всього 4254 гривень. Із вказаних коштів, кредитодавцем було погашено заборгованість із нарахованими відсотками на підставі ст.625 ЦК України у розмірі 440 гривень. Однак, оскільки відповідно до вимог закону такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем, 440 гривень підлягають зарахуванню у рахунок погашення заборгованості за відсотками (27897 грн. 440 грн. = 27457 грн.). Щодо вимого позивача про стягнення з відповідача комісії за видачу кредиту суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 (далі - Правила про споживчий кредит) банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит,- щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (зокрема за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій товариства щодо встановлення у договорі споживчого кредиту плати за обслуговування кредитної заборгованості. Як вбачається з умов кредитного договору від 01.05.2025 року та додаткових угод до нього, сторонами у п.4.11 кредитного договору та п.2.6 додаткових угод перебачено сплату позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 15% від суми наданих коштів. Товариство взяті на себе зобов`язання виконало та надало позичальнику кредит, а отже нарахування комісії є правомірним. З урахуванням вищевикладеного, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1548-2974 від 01.05.2025 року складає 48807 грн. 00 коп., з яких: 20000 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 27457 грн. 00 коп. прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 1350 грн. 00 коп. заборгованість по комісії. Щодо доводів представника відповідача, що сума нарахованих відсотків є неспівмірною із сумою кредиту та суперечить принципам справедливості. Кредитним договором сторони погодили, що строк на який надається кредит позичальнику: 360 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 30.04.2026 року. Стандартна процентна ставка 1% та 0,74% за кожен день користування кредитм. Комісія за видачу кредиту 15% від суми виданого кредиту. Враховуючи зміст кредитного договору, слід дійти висновку, що [PERSON] з моменту підписання цього договору була обізнана щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Таким чином, вказані нарахування процентів за користування кредитом у період з 01.05.2025 року по 22.10.2025 року, відповідають умовам укладеного між сторонами договору та зазначеним нормам права. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Позивач обґрунтовано нараховував проценти у межах строку, визначених кредитним договором, що відображено у розрахунку заборгованості. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено самостійні підстави визнання умов договорів недійсними, що обмежують права споживача. Так, за змістом частини п`ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина 6 статті 18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» (частина друга статті 18 цього Закону) - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Отже, наведеними вище нормами передбачено, що у разі, якщо особа вважає несправедливим умови договору, вона має звернутися до суду із позовом про визнання таких умов договору недійсними. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Із таким позовом [PERSON] до суду не зверталася. Підсумовуючи викладене, на переконання суду, у цьому випадку обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial