Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

До Лугинського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Лугинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] , однак за життя не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала в [ADDRESS] . Позивач [PERSON] доводиться рідним сином померлим [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно [PERSON] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на належне їм майно, а саме:на земельні ділянки, розташовані на території Бовсунівської с/р, та на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Бовсуни" Бовсунівської сільської ради Коростенського району, Житомирської області без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай). Позивач не може оформити право на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене спадкове майно. Позивач змушений звернутись з даним позовом, оскільки позасудовим шляхом здійснити захист своїх спадкових прав та оформити їх він не може. Ухвалою суду від 31.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання, витребувано копію спадкової справи. 13.01.2026 року до суду надійшла копія спадкової справи № 40/2014 на майно померлої [PERSON] 29.01.2026 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст. ст. 191 ч. 2, 247 ЦПК України. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 72 років в с. Солов`ї, Лугинського району, Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2005 року. [PERSON] померла [INFO] у віці 82 років в с. Сокорики, Коростенського району, Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.01.2014 року. [PERSON] та [PERSON] були одруженими та є батьками позивача, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 20.07.1954 року, копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 29.07.1964 року. [PERSON] на момент смерті дійсно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , з нею на момент смерті ніхто не проживав та зареєстрований не був, що підтверджується довідкою № 600 від 17.06.2014 року. 27.06.2013 року [PERSON] склала заповіт № 11, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та все те, що ще буде належати їй на час смерті, а також належні їй майнові права та обов`язки на час смерті заповіла [PERSON] . Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Лугинською райдержадміністрацією на території Бовсунівської сільської ради Лугинського району Житомирської області, на ім`я [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП "Бовсуни" Бовсунівської сільської ради Лугинського району серії ЖТ № 0214755 від 08.10.1997 року, реєстраційний № 1620. Взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0214755 виданого на ім`я [PERSON] , державний акт на право власності на земельну ділянку станом на 01.01.2013 року не видавався. Зазначені обставини підтверджуються листом Відділу №3 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин № 2019/35-25 від 27.06.2025 року, копією сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0214755 від 08.10.1997 року. [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 081776 та проведена нормативна грошова оцінка земельних діланок, що підтверджується також витягами із технічної документації від 27.10.2025 року. 19.06.2014 року була зареєстрована спадкова справа № 40/2014 до майна померлої [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37668739 від 19.06.2014 року. 10.10.2025 року листом № 634/02-14 приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Можарівська Н.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на підставі того, що не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004. Відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Отже, у разі наявності заповіту саме спадкоємець, визначений заповітом, має переважне право на спадкування. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, в тому числі шляхом визнання права. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Якщо спадкоємець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування. Суд, враховує, що відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини за заповітом не звернулись. У позивача відсутня можливість у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке увійшло до складу спадщини, тому суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved