Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Представник ТОВ «ФК ?ЄАПБ?» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначила, що 20.03.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6583889, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит у погоджений умовами договору строк, а також сплатити відсотки та комісію. 28.07.2025 ТОВ «МІЛОАН» та позивач уклали договір факторингу № 28072025, згідно з яким позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 6583889. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. В зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сукупному розмірі 19850 грн, яка складається з наступного: 5000 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 1250 грн сума заборгованості по комісії за надання кредиту, 5600 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 8000 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Також просить стягнути понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача Кудіна А.В. не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку за зареєстрованою адресою проживання згідно з відомостями АТ «Укрпошта», відзиву на позовну заяву нею не подано. Дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд установив, що 20.03.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про споживчий кредит № 6583889. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу кредит у розмірі 5000,00 грн шляхом перерахунку на банківський рахунок (банківську картку) № [NUMBER] на 345 днів на умовах зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,97 % на день, комісію за надання кредиту у розмірі 1250 грн, а також комісію за обслуговування кредиту у розмірі 15400 грн. У п. 3.1.3 договору зазначено, що комісія за обслуговування встановлена протягом всього строку кредитування за надання позичальнику сервісів. Додатково до цього, на звернення позичальника, але не частіше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору, кредитодавець безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, шляхом направлення інформації/документів через обрані/вказані позичальником у зверненні канали комунікації. Факт перерахування позивачем грошових коштів у сумі 5000,00 грн на картковий рахунок відповідача підтверджено платіжним дорученням № 150065571 від 20.03.2025, в якому платником зазначено ТОВ «МІЛОАН», отримувачем [PERSON] , а призначення платежу кошти згідно з договором 658389. 28.07.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ "«Фінансова компанія ?Європейська агенція з повернення боргів?» укладено договір факторингу № 28072025, згідно з яким ТОВ «МІЛОАН» відступило права вимоги за грошовими зобов`язаннями, зазначеними в реєстрі боржників. Згідно реєстру від 28.07.2025 відступлено права вимоги за кредитним договором № 6583889 у розмірі заборгованості 19850 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 1250 грн сума заборгованості по комісії за надання кредиту за увесь строк кредитування, 5600 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 8000 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). В добровільному порядку [PERSON] виниклу заборгованість за договором не сплатила. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.509-510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитних договорів, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Стаття ст.1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським Кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч.1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як встановлено матеріалами справи, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору про споживчий кредит № 6583889 виникла заборгованість, яку позивач визначив у загальному розмірі 19850 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 1250 грн сума заборгованості по комісії за надання кредиту за увесь строк кредитування, 5600 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 8000 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Проте суд не погоджується з розрахунком заборгованості в частині неустойки та комісії за обслуговування кредиту, виходячи з такого. Згідно із вимогами п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан, що триває введений в Україні із 24 лютого 2022 року, згідно Указу Президента України року № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України № 2102-IX від 24.02.2022. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 8000 грн неустойки задоволенню не підлягають. Крім того, позивач включив до суми заборгованості комісію за обслуговування кредиту у розмірі 5600 грн. Згідно із п.3.1.3 договору комісія за обслуговування встановлена за надання позичальнику сервісів. Додатково до цього, на звернення позичальника, але не частіше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору, кредитодавець безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту повернутої кредитодавцю, шляхом направлення інформації/документів через обрані/вказані позичальником у зверненні канали комунікації. Згідно ч.1 ст.3 ЦК України свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Не дивлячись на те, що законодавством встановлена свобода договору, його положення не повинні суперечити законодавчо встановленим обмеженням. Якщо договір або його положення суперечать законодавству, той факт, що сторони добровільно підписали такий договір, не може свідчити про легалізацію такого договору або відповідного положення. Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Відповідно до ст.11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Договір про споживчий кредит № 6583889 від 20.03.2025 не містить деталізованого опису послуг чи робіт, в оплату яких стягується комісія за обслуговування кредиту. Не містить такого обґрунтування і позовна заява, отже позивач не довів залучення яких ресурсів коштувало йому 5600 грн за обслуговування кредиту. Окремо слід зазначити, що стягнення 5600 грн в якості комісії за обслуговування кредиту, розмір якого 5000 грн, буде несправедливим відносно позичальника, не відповідає принципу добросовісності, його наслідком стане істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5600 грн заборгованості по комісії за обслуговування кредиту задоволенню не підлягають. Таким чином, загальна сума заборгованості, яку слід стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК ЄАПБ» становить 6250 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 1250 грн заборгованість по комісії за надання кредиту. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать судовий збір, що здійснив відповідач, суд виходить з вимог ст.ст.133, 139, 141 ЦПК України, згідно яких такі витрати позивача, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволеної частини позову. Позивач при подачі позову з ціною у 19850 грн сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме на 6250 грн, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 838,28 грн (19850 / 6250 х 2662,4). На підставі ст.ст.512, 514, 519, 526, 1048, 1054, 1056-1, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,

Outcome: partial