Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

16 січня 2026 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 27 березня 2021 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, після чого в сім`ї склалась психічна несумісність, яка призводила до постійних сварок, що тяжким чином впливала на її психічний стан. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 березня 2021 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №13. Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява, де просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не надав. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 27 березня 2021 року, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 27 березня 2021 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №13. Під час шлюбу народилась діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно 27 квітня 2023 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 23 червня 2021 року Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) серії [NUMBER] . Згідно з довідкою Виконавчого комітету Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області №1437/02-16 від 23.12.2025 року виданій [PERSON] [INFO] [ADDRESS] до складу її сім`ї входять син [PERSON] [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам позивача, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач просить залишити [PERSON] шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved