Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Вимоги позивача і обставини, що зумовили звернення до суду Позивач, обґрунтовуючи пред`явлений позов, посилалась на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказала, що протягом останніх років неодноразово зверталась до відповідача з приводу допомоги на утримання дитини, але останній з моменту розірвання шлюбу, тобто з вересня 2012 року, і до цього часу аліменти не сплачував. Тим самим, позивач вважала, що ужила усіх заходів щодо отримання від відповідача аліментів, проте, він ухилявся від їх сплати, що підтверджується письмовими показаннями свідка [PERSON] . З цим позивач, посилаючись на положення ст.ст. 180, 181, 194 СК України, просила суд стягнути із відповідача на її користь: 1) аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття та 2) аліменти за попередні три роки у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця за період з 01 серпня 2022 року по 31 липня 2025 року. Учинені судом процесуальні дії у межах справи Спрощене позовне провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою від 15 вересня 2025 року, якою, до цього ж, було визначено для сторін строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою від 03 грудня 2025 року забезпечено участь представника відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалами від 05 грудня 2025 року поновлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, витребувано докази за клопотанням представника відповідача та залучено третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , позаяк, остання на час учинення цієї процесуальної дії остання вже набула повноліття. Позиція учасників справи Позивач до сулу не з`явилась, заявою від 29 вересня 2025 року клопотала про розгляд справи за її відсутності, паралельно висловивши свою позицію щодо підтримання висунутих нею вимог. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] про розгляд справи також сповіщена належно, проте, на слухання справи не прибула, причин неявки не повідомляла і своєї позиції щодо справи не висловила. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила повністю, просила у його задоволенні відмовити із посиланням на те, що відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу доньці, що достовірно підтверджується наданою АТ КБ «ПриватБанк» випискою по рахунку [PERSON] . У той час, як позивач не надала достовірних доказів того, що вона дійсно вживала заходів щодо отримання від відповідача аліментів, а він ухилявся від їх сплати. Відповідні обставини, на думку представника відповідача, мають бути підтверджені документами, у т.ч. листами, направленими на адресу відповідача, чи іншими офіційними документами, а не сумнівними показаннями свідка. Аналогічна позиція сторони відповідача викладена й у відзиві на позовну заяву, у якому, зокрема, зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття або у зв`язку із продовженням нею навчання, але не більше, ніж до 23 років (ст. ст. 180, 199 СК). Однак, донька сторін наразі досягла повноліття, у той час, як доказів стосовно її навчання позивач не надала. Натомість, відповідач добровільно фінансово допомагав дитині шляхом перерахування коштів із свого банківського рахунку на рахунок [PERSON] і така допомога у сумі складає 51 050,00 грн. Встановлені фактичні обставини у справі Суд, у свою чергу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, виходячи із того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, установив у цій справі таке. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , яка народилась у них [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2012 року, яке набрало законної сили 02 жовтня 2012 року. Донька сторін проживає разом із позивачем, що не заперечуються сторонами. У справі відсутні докази того, що відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки на підставі судового рішення/судового наказу чи передбаченого ст. 189 СК України договору між батьками. Натомість, стороною відповідача через надання і отримання витребуваних виписок по банківським рахункам відповідача та третьої особи [PERSON] доведено, що, принаймні, за період з вересня 2023 року по жовтень 2025 року відповідач регулярно надавав матеріальну допомогу доньці шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 1 600,00 грн. на її рахунок, під який було емітовано банківську карту у АТ КБ «ПриватБанк», у т.ч. й періодично оплачував її поточні витрати. І ці обставини стороною позивача не спростовані і при зверненні із позовом замовчувались. Застосоване право і мотиви прийнятого судом рішення Тож, повертаючись до врегулювання спору, що виник між сторонами, у контексті заявлених вимог і вказаних позивачем обставин, виходячи із правовідносин, що винили між сторонами, суд враховує наступне. За ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Але [INFO] доньці сторін - [PERSON] виповнилось 18 років і тим самим вона досягла повноліття, що нівелює обов`язок відповідача утримувати її з цього часу. Водночас, позивач подала цей позов 18 серпня 2025 року, тобто, вже після досягнення дитиною повноліття. Звідси вимога про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку однозначно не може бути задоволена судом. Далі суд вказує, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину може виникнути на підставі норми ч.1 ст. 199 СК України, однак, лише у разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, але за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу. Однак, позивач на ці обставини не посилалась і відповідних доказів суду не надавала, натомість пред`явила до відповідача позов із посиланням на положення ч.1 ст. 194 СК України, як на підставу своїх вимог. У свою чергу, ч.1 ст. 194 СК передбачає у собі, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Тим самим, стягнення аліментів на цій підставі передбачає наявність судового рішення/наказу і виданого на його підставі виконавчого листа, пред`явленого до виконання у встановленому законом порядку. Проте, таких обставин суд не встановив через відсутність у нього відповідних доказів, ураховуючи й те, що позивач на них і не посилалась. Стягнення ж аліментів за минулий час передбачено нормою ч.2 ст.191 СК України, відповідно до якої аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Отже, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що: 1) він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але 2) не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. У свою чергу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст. 76 ЦПК України). Стосовно обставин цієї справи, то доказами вжиття заходів щодо одержання аліментів можуть бути, до прикладу, докази листування з відповідачем, аудіо/відеозаписи, які підтверджують звернення позивача до відповідача з вимогою про сплату аліментів; докази спроб встановити місце проживання відповідача, місце його роботи, справжній розмір його заробітку, а так само і показання свідків, які підтвердять, що позивач звертався до відповідача стосовно вказаного питання. Однак, пропри таке, суд,

Outcome: dismissed