Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача до ФОП [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначено, що 08 жовтня 2021 року між нею та ФОП [PERSON] укладено Договір №119, згідно умов якого ФОП [PERSON] зобов`язалася надати послуги з консультації, збору та обробки інформації та матеріалів для розроблення архітектурно-будівельних документів для будівництва 2-поверхової будівлі офісних приміщень за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] в свою чергу зобов`язалася оплатити вказані послуги. Позивачка виконала умови вказаного Договору та здійснила оплату послуг в сумі 50 000 грн., що підтверджується Чеком від 08 жовтня 2021 року. Натомість відповідачка ФОП [PERSON] свої умови за вказаним Договором не виконала, що стало підставою для звернення до суду. Штрафні санкції у вигляді заборгованості з урахуванням індексу інфляції (відповідно до вимог ст. 625 ЦК України) складають 31 790 грн. 20 коп.; штрафні санкції 3 % річних за порушення строків надання послуг складає 6 176 грн. 71 коп. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги з підстав викладених у позові підтримала, просила суд позов задовольнити та стягнути з ФОП [PERSON] на її користь суму боргу та збитків на загальну суму 87 966 грн. 91 коп. (складається з: суми сплаченої за договором 50 000 грн.; штрафні санкції у вигляді заборгованості з урахуванням індексу інфляції (відповідно до вимог ст. 625 ЦК України) - 31 790 грн. 20 коп.; штрафні санкції 3 % річних за порушення строків надання послуг - 6 176 грн. 71 коп.) та сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1 211 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у відзиві на позов, просила суд у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 08 жовтня 2021 року між громадянкою [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір №119. Згідно з п. 1.1. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року замовник [PERSON] доручає, а виконавець ФОП [PERSON] приймає на себе виконання послуг, зокрема надання послуг з консультації, збору та обробки інформації та матеріалів для розроблення архітектурно-будівельних документів для будівництва 2-поверхової будівлі офісних приміщень за адресою: [ADDRESS] , та представляти інтереси замовника [PERSON] в необхідних організаціях. Виконавець ФОП Назарова Ольга Анатоліївна зобов`язується виконати послуги відповідно до основних завдань та термінів, що установлені вказаним Договором. За своєю правовою природою, відповідно до ст. 628 ЦК України, укладений між сторонами Договір №119 від 08 жовтня 2021 року є змішаним, та містить в собі положення договору надання послуг, договору на виконання робіт та договору доручення. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладаючи Договір №119 від 08 жовтня 2021 року сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема: предмет Договору був погоджений сторонами у Розділі 1; строки надання послуг (виконання робіт), порядок здачі та приймання результатів виконання ФОП [PERSON] предмету договору сторони погодили у Розділі 3; Умови щодо терміну (строку) дії Договору погоджено у Розділі 4 договору; вартість послуг та порядок їх оплати послуг сторони погодили у розділі 2 та додатку до нього Протоколі погодження договірної ціни. Таким чином, Договір №119 від 08 жовтня 2021 року є таким, що укладений Сторонами. Форма та зміст Договору №119 від 08 жовтня 2021 року відповідають вимогам діючого законодавства України. Згідно з п. 2.1. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року та Протоколу погодження договірної ціни, загальна вартість робіт (послуг) за Договором складає 232 000 грн. без ПДВ. Відповідно до п. 2.4. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, загальна вартість робіт за Договором, змінюється по узгодженню сторін у разі зміни обсягів або складу робіт та оформлюється додатковою угодою в письмовій формі до цього Договору. Як встановлено в судовому засіданні, будь-яку додаткову угоду до Договору №119 від 08 жовтня 2021 року зі зміни загальної вартості робіт (послуг) сторони не укладали. Таким чином, зазначена у п. 2.1. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року загальна вартість робіт є незмінною з дати укладання Договору та узгодженою сторонами. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно умов п. 3.3. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, виконавець ФОП [PERSON] зобов`язується надати послуги (виконати робот) передбачені п. 1.1. Договору починаючи з 08 жовтня 2021 року і до моменту повного виконання зобов`язань, за умови своєчасного виконання замовником [PERSON] зобов`язань згідно п. 2.3. Договору. В іншому випадку термін дії Договору та його виконання буде автоматично збільшений на період затримки у виконанні замовником [PERSON] зобов`язань. При цьому, за тривалість терміну розгляду (перевірки) погодження документації у відповідних організаціях згідно діючого законодавства, виконавець ФОП [PERSON] відповідальність не несе. Відповідно до п. 2.3. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, замовник [PERSON] у день підписання Договору, зобов`язується здійснити попередню оплату виконавцю ФОП [PERSON] у розмірі 232 000 грн. Сторони за Договором №119 від 08 жовтня 2021 року узгодили, що момент (дата) виникнення у виконавця ФОП [PERSON] зобов`язань з надання послуг (виконання робіт) зумовлено певною подією, а саме здійснення замовником [PERSON] попередньої оплати вартості послуг (робіт) у розмірі 100% від їх погодженої вартості (ціни). В свою чергу, [PERSON] , як Замовник за Договором №119 від 08 жовтня 2021 року, не виконала належним чином у повному обсязі свої зобов`язання, передбачені п. 2.3. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року. На дату укладання Договору №119 від 08 жовтня 2021 року [PERSON] , як Замовник лише частково сплатила вартість послуг (робіт) за договором в сумі 50 000 грн., про що свідчить товарний чек на попередню оплату від 08 жовтня 2021 року. Інших платежів за Договором №119 від 08 жовтня 2021 року здійснено не було. Зазначений факт не заперечувала жодна зі сторін. Сама позивачка у своєму позові зазначає, що здійснила оплату за Договором №119 від 08 жовтня 2021 року в сумі 50 000 грн. Сума простроченого грошового зобов`язання [PERSON] , як Замовника перед виконавцем ФОП [PERSON] за Договором №119 від 08 жовтня 2021 року складає суму у 182 000 грн. Відповідно до ст. 613 ЦК України, з якою кореспондується п. 2.3. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. З урахуванням положень ст. 612 ЦК України, виконавець за Договором №119 від 08 жовтня 2021 року ФОП [PERSON] не може вважатися такою, що прострочила виконання своїх зобов`язань, що випливають з Договору №119 від 08 жовтня 2021 року у частині дотримання строків виконання робіт (надання послуг), оскільки строк їх виконання, згідно умов самого договору не настав. Доводи позивачки про прострочення ФОП [PERSON] виконання її зобов`язань, що випливають з умов Договору №119 від 08 жовтня 2021 року є хибними, оскільки початок перебігу строку виконання ФОП [PERSON] своїх зобов`язань не настав, та таке ненастання зумовлено поведінкою самої позивачки, що має місце у неналежному виконанні умов п. 2.3. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року в частині строків та повноти здійснення розрахунків з ФОП [PERSON] . За вказаних обставин, застосування до ФОП [PERSON] положень ст. 611 ЦК України є необґрунтованим та безпідставним. Відповідно до положень п. 5.1. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, даний Договір може бути розірваний за згодою Сторін. Згідно із п. 5.2. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, при односторонній відмові Замовника [PERSON] від виконання ним своїх зобов`язань, що випливають з договору, попередня оплата в цьому випадку йому не повертається. Суд враховує той факт, що Договір №119 від 08 жовтня 2021 року є чинним, що не заперечує жодна зі сторін. Представник відповідача зазначив, що у своїй претензії б/н від 18 листопада 2025 року, копію якої додано до позовної заяви, [PERSON] вимагає від ФОП [PERSON] повернення суми попередньої оплати в розмірі 50 000 грн. з підстав, нібито невиконання ФОП [PERSON] своїх зобов`язань за Договором №119 від 08 жовтня 2021 року. Однак, на думку представника відповідача, таке твердження є безпідставним та необґрунтованим, оскільки, враховуючи неналежне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за Договором №119 від 08 жовтня 2021 року та порушення ним умов п. 2.3. цього Договору, претензія [PERSON] б/н від 18 листопада 2025 року є нічим іншим, як повідомленням про односторонню відмову [PERSON] від виконання нею своїх зобов`язань за Договором №119 від 08 жовтня 2021 року. Така відмова передбачає настання для [PERSON] юридичних наслідків передбачених п. 5.2 Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, зокрема неповернення попередньої оплати по Договору у разі відмови замовника [PERSON] від виконання зобов`язань за вказаним Договором. Відповідно до ч. 3 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, прострочені або неналежним чином виконані грошові зобов`язання, що випливають із Договору №119 від 08 жовтня 2021 року у ФОП [PERSON] перед [PERSON] відсутні. Таким чином, застосування ст. 625 ЦК України до ФОП [PERSON] за вимогами, що заявлені [PERSON] у позовній заяві є такими, що суперечать вимогам чинного законодавства та умовам Договору №119 від 08 жовтня 2021 року. Здійснений [PERSON] розрахунок 3% річних, інфляційний втрат є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Доводи [PERSON] стосовно того, що про сплату суми 232 000 грн. як оплату наперед без виконаних робіт, розмови не велося, що сума у розмірі 50 000 грн. була погоджена як попередня виплата згідно Договору №119 від 08 жовтня 2021 року та була узгоджена домовленість про поетапну оплату [PERSON] за кожен пункт послуг ФОП [PERSON] по виконанню робіт, згідно представленого останньою акту-виконаних робіт, комплексних послуг з підготовки будівництва, згідно актів прийому передачі від ФОП [PERSON] та рахунку на оплату, суд не враховує виходячи з наступного. Відповідно до п. 2.1. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року та Протоколу погодження договірної ціни, загальна вартість робіт (послуг) за Договором складає 232 000 грн. Відповідно до п. 2.4. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, загальна вартість робіт за Договором, змінюється по узгодженню сторін у разі зміни обсягів або складу робіт та оформлюється додатковою угодою в письмовій формі до цього Договору. Відповідно до п. 2.3. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, замовник [PERSON] у день підписання Договору, зобов`язується здійснити попередню оплату ФОП [PERSON] у розмірі 232 000 грн. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 654 ЦК України, зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яку додаткову угоду до Договору №119 від 08 жовтня 2021 року про внесення змін в умови Договору (в тому числі (зі зміни загальної вартості робіт (послуг), порядку розрахунків та строків виконання робіт) сторони не укладали. Таким чином, зазначені у п. 2.1. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року загальна вартість робіт та погоджений в п. 2.3. Договору порядок розрахунків (100% попередня оплата) є незмінними з дати укладання Договору №119 від 08 жовтня 2021 року та узгоджені сторонами. Так, згідно умов п. 3.3. Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, Виконавець ФОП [PERSON] зобов`язується надати послуги (виконати робот) передбачені п. 1.1. Договору починаючи з 08 жовтня 2021 року і до моменту повного виконання зобов`язань, за умови своєчасного виконання Замовником [PERSON] зобов`язань згідно п. 2.3. Договору. В іншому випадку термін дії Договору та його виконання буде автоматично збільшений на період затримки у виконанні Замовником [PERSON] зобов`язань. Аналізуючи викладене вище, сторони за Договором №119 від 08 жовтня 2021 року узгодили, що момент (дата) виникнення у Виконавця ФОП [PERSON] зобов`язань з надання послуг (виконання робіт) зумовлено певною подією, а саме здійснення Замовником [PERSON] попередньої оплати вартості послуг (робіт) у розмірі 100% від їх погодженої вартості (ціни). Доводи [PERSON] стосовно того, що ФОП [PERSON] нанесла [PERSON] колосальних збитків, оскільки не надавала проектувальні документи, узгодження, отримання дозволу на будівництво згідно з переліком послуг які мала здійснити ФОП [PERSON] згідно умов Договору №119 від 08 жовтня 2021 року суд не враховує, оскільки Розділом 1 Договору №119 від 08 жовтня 2021 року чітко визначено, що замовник [PERSON] доручає, а виконавець ФОП [PERSON] приймає на себе виконання послуг, зокрема надання послуг з консультації, збору та обробки інформації та матеріалів для розроблення архітектурно-будівельних документів для будівництва 2-поверхової будівлі офісних приміщень за адресою: [ADDRESS] , та представляти інтереси замовника [PERSON] в необхідних організаціях. Таким чином сторонами погоджений предмет Договору №119 від 08 жовтня 2021 року, що включає в себе лише консультування, збір та обробку інформації та матеріалів і не включає в себе розроблення та погодження архітектурно-будівельних документів, як зазначає [PERSON] . Аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення коштів. В даному випадку встановлені всі фактичні обставини справи, враховано доводи сторін, надано належну оцінку доказам у справі та суд застосовує норми права, які регулюють зазначені правовідносини. Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року) (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц). Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи висновок суду про відмову у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed