Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначає, що 30.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] було укладено Договір №4402182. Відповідно до п.1.2 Договору сума кредиту становить 10 000 грн, кредит надано на 30 днів. Відповідно до п.1.5.2, проценти за користування кредитом складають 4 500 грн, які нараховуються за ставкою 1,50% фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, комісія за надання кредиту 1 000 грн (п.1.5.1). 28.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №28-12/2021-72 у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №4402182 від 30.08.2021. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023. Сума заборгованості складає 67 172,16 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 025 грн, 58 147,16 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення вимоги. У зв`язку із чим, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 67 172,16 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 грн. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17.10.2025відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадженняз повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. У заяві просить проводити розгляд справи у відсутності представника, ухвалити заочне рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи. Відзив не подала, будь-яких заяв до суду не направляла. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-287 ЦПК України. Дослідивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №4402182. Відповідно до п.1.2. договору сума кредиту становить 10 000 грн. Згідно п.1.3. договору кредит надається строком на 30 днів з 30.08.2021. За п.1.4. договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 29.09.2021. За п.1.5.2. договору проценти за користування кредитом становить 4 500 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За п.1.6 договору стандартна процента ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; комісія за надання кредиту - 1 000 грн (п.1.5.1). П.2.3.1.2 договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних(базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних(базових) умовах 60 днів. Згідно з п.6.5 договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Підписанням договору відповідачка підтвердила, що вона повністю ознайомилася з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Догові підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора V40599, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідно до квитанції платіжної системи Liqpay на рахунок [PERSON] перераховано 10 000 грн 30.08.2021. 28.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №28-12/2021-72 у відповідності до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №4402182 від 30.08.2021. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 Згідно з розрахунком позивача, відповідачка має заборгованість у розмірі 67 172,16 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9 025 грн, 58 147,16 грн - заборгованість за процентами на дату відступлення вимоги. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктами 5, 6, 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. 30.08.2021 в електронній формі було укладено Договір про споживчий кредит №4402182 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , який підписаний нею одноразовим електронним ідентифікатором. У вказаному договорі [PERSON] зазначила всі необхідні свої дані, зокрема, персональні дані, номер телефону, паспортні дані, ідентифікаційний номер, електронну пошту, адресу проживання та номер банківського рахунку, на який необхідно перерахувати кошти. Крім того, квитанцією платіжної системи Liqpay підтверджується перерахування ТОВ «Мілоан» 30.08.2021 10 000 грн кредитних коштів згідно з договором №4402182 на карту відповідачки. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідачки грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Згідно зі ст.1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що за умовами Договору про споживчий кредит №4402182 від 30.08.2021 ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кошти в сумі 10 000 грн, строком на 30 днів. Пунктами 2.3.1.2 договору про споживчий кредит сторони погодили порядок пролонгації договору, зокрема на стандартних (базових) умовах, збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз на один день коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Після закінчення 30-денного строку кредитування (29.09.2021) відповідачка не повернула кредитні кошти, а тому відбулася пролонгація строку користування кредитом на 60 днів, що узгоджено сторонами у пункті 2.3.1.2 договору про споживчий кредит. При цьому позивач просить стягнути з відповідачки проценти за користування кредитними коштами за період з 30.08.2021 до 23.02.2022, тобто як за період строку кредитування з урахуванням пролонгації договору, так і після закінчення цього строку, що суперечить закону та умовам договору. Сторонами була погоджена відсоткова ставка за користування кредитними коштами 1,5 % на добу від тіла кредиту 4 500 грн за перших 30 днів користування кредитними коштами. Відсоткова ставка за користування кредитними коштами в період пролонгації (60 днів) становить 5 % на добу від тіла кредиту 10 000, що становить 30 000 грн за 60 днів користування кредитними коштами за договором. Загальна сума відсотків за користування кредитними коштами становить 34 500 грн (4 500 грн + 30 000 грн). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки в ході судового розгляду справи об`єктивно, на підставі наданих позивачем доказів, встановлено укладення відповідачкою договору, отримання нею коштів, а також неналежне виконання останньою умов договору, існування заборгованості за Договором про споживчий кредит №4402182 у розмірі 43 525 грн, з яких: 9 025 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 34 500 грн заборгованість за простроченими процентами. Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідачка не спростувала, власного контррозрахунку, доказів про належне виконання умов кредитного договору не надала. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 64,80 % (43 525х 100 : 67 172,16), судовий збір слід стягнути в розмірі 1 569,72 грн (2 422,40 х 64,80% : 100). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн позивач надає Договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги від 01.08.2025 №1342, витяг з Акту №13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, Прайс-лист. У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial