Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 70624,00 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (далі за текстом ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП») та відповідачкою 23 січня 2025 року було укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 49210-01/2025, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надало відповідачці кредит у сумі 10300,00 грн. на строк 120 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,90 % в день на залишок заборгованості та інші платежі, визначені вказаним договором. Також, між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» (далі за текстом ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ») та відповідачкою на підставі заява на отримання кредиту 05 січня 2025 року було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 2211539 відповідно до умов якого ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» надало відповідачці кредит у сумі 7000,00 грн. на строк 345 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі, визначені вказаним договором згідно графіку платежів. Крім того, між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі за текстом - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та відповідачкою 09 грудня 2024 року було укладено в електронній формі договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73641961, згідно з умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало, а відповідачка отримала кредит у сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів, а відповідачка зобов`язалася своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом за процентною ставкою 0,5 % в день та комісію за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, що складає 1500,00 грн., а також інші платежі, визначені вказаним договором. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало умови вказаних договорів у повному обсязі, надавши відповідачці обумовлені вказаними договорами суми грошових коштів, однак відповідачка не здійснила повернення кредитних коштів, не сплатила відсотки за користування кредитними коштами, комісію, внаслідок чого у відповідачки виникла заборгованість перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» станом на 27 травня 2025 року на загальну суму 27604,00 грн., перед ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» станом на 25 червня 2025 року на загальну суму 23820,00 грн. та перед ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» станом на 26 червня 2025 року на загальну суму 19200,00 грн. На підставі укладених: між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі за текстом ТОВ «ЄАПБ») та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» договору факторингу № 27052025 від 27 травня 2025 року; між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» договору факторингу № 25062025 від 25 червня 2025 року; між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договору факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року, до позивача перейшло право грошових вимог до відповідачки за договором про надання фінансового кредиту № 49210-01/2025 від 23 січня 2025 року у розмірі 27604,00 грн., за договором про споживчий кредит № 2211539 від 05 січня 2025 року у розмірі 23820,00 грн. та за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73641961 від 09 грудня 2024 року у розмірі 19200,00 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки, оскільки відповідачка ухилилися від добровільного погашення заборгованості за вказаними договорами, що є порушенням прав позивача. Представниця позивача у судове засідання не з`явилася, але просила суд про розгляд справи за її відсутності, про що зазначила у позовній заяві. У разі повторної неявки відповідачки у судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка про дату, час та місце судового засідання двічі поспіль була повідомлена належним чином, однак у судове засідання повторно не з`явилась. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилались судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованої у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулись до суду з довідками відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення відповідачці судових повісток, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судові виклики вручені відповідачці належним чином. У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Відповідачка клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзив до суду не подала, про причини неявки у судове засідання суд не повідомила. Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд бере до уваги, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо її, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22). Отже, відповідачка зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року в справі № 175/4075/18 (провадження № 61-5401св22), якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка надавала суду доказів неможливості прибути у судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки поспіль відповідачки у судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для її неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, беручи до уваги дві неявки поспіль відповідачки у судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті за відсутності відповідачки, яка з 18 листопада 2025 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу до суду не прибула, станом розгляду справи не цікавилась, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтувала. Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена у позовній заяві, на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржниці від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (а. с. 26, 27, 28) та [PERSON] , відповідачкою у справі, укладено договір про надання фінансового кредиту № 49210-01/2025 від 23 січня 2025 року, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надало відповідачці грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10300,00 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту у сумі 1030,00 грн. та проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором (а. с. 9-14). Договір про надання фінансового кредиту вважається укладеним з моменту підписання електронними підписами сторін договору (пункт 1.7 Договору про надання фінансового кредит). Приймаючи умови Договору про надання фінансового кредиту, відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (пункт 7.6 Договору про надання фінансового кредиту). Відповідно до пункту 1.2. Договору про надання фінансового кредиту, кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 23 січня 2025 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування. Дата погашення кредиту 22 травня 2025 року. Згідно з пунктом 1.4.1. Договору про надання фінансового кредиту, денна процентна ставка становить 0,98% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в пункті 1.2 цього Договору. Підписавши Паспорт споживчого кредиту сторони вказаного Договору про надання фінансового кредиту узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами (а. с.15-16). Відповідно до пункту 1.6. Договору про надання фінансового кредиту, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5167 - 80хх - хххх - 2221 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» здійснено видачу кредитних коштів за вказаним Договором про надання фінансового кредиту шляхом перерахування кредитних коштів за допомогою платіжної системи LigPay на картковий рахунок [NUMBER] у сумі 10300,00 грн., що підтверджується повідомленням № 3426_250806142540 від 06 серпня 2025 року ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (а. с. 17). В порушення умов зазначеного Договору про надання фінансового кредиту [PERSON] , відповідачка у справі, взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого у неї перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» станом на 27 травня 2025 року виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості склала загальну суму 27604,00 грн., з якої: сума заборгованості за основним боргом у сумі 10300,00 грн., сума заборгованості за відсотками у сумі 11124,00 грн., за комісією за видачу кредиту у сумі 1030,00 грн., штраф у сумі 5150,00 грн. (а. с. 23-24). Відповідно до пункту 4.1.4. Договору про надання фінансового кредиту кредитодавець має право без згоди клієнта відступити право вимоги за даним Договором третій особі, в зв`язку, з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим Договором. На підставі укладеного між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ЄАПБ» (а. с. 87, 88, 89, 90-92), позивачем у справі, договору факторингу № 27052025 від 27 травня 2025 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право грошової вимоги до [PERSON] , відповідачки у справі, за договором про надання фінансового кредиту № 49210-01/2025 від 23 січня 2025 року на загальну суму 27604,00 грн., з якої: сума заборгованості за основним боргом у сумі 10300,00 грн., сума заборгованості за відсотками у сумі 11124,00 грн., за комісією за видачу кредиту у сумі 1030,00 грн., штраф у сумі 5150,00 грн., що також підтверджується Реєстром боржників до договору факторингу № 27052025 від 27 травня 2025 року (а. с. 18-21, 22). Також, між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» (а. с. 51, 52-53, 54-55) та [PERSON] , відповідачкою у справі, на підставі заява на отримання кредиту від 05 січня 2025 року було укладено договір про споживчий кредит № 2211539 від 05 січня 2025 року, який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» надало відповідачці кредит у сумі 7000,00 грн. на строк 345 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі, визначені вказаним договором згідно графіку платежів (а. с. 31, 32-38, 39). Договір про споживчий кредит укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальниці, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (пункт 6.1. Договору про споживчий кредит). Підписавши Паспорт споживчого кредиту сторони вказаного Договору про споживчий кредит узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами (а. с.29-30). Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання позичальницею Графіку платежів, 05 січня 2025 (дата надання кредиту). Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 3257,21 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальниці складає 30310,00 грн. Комісія за надання кредиту: 1750,00 грн., яка нараховується за ставкою 25,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Тип процентної: фіксована. Особливості нарахування та сплати комісій та процентів, а також тіла кредиту встановлені пунктами 2.2.2, 2.2.3 Договору про споживчий кредит (пункт 1 Договору про споживчий кредит). Відповідно до пункту 2.1. Договору про споживчий кредит, кредитні кошти надаються позичальниці безготівковою на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Користування [PERSON] , відповідачкою у справі, кредитними коштами підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» (а. с. 43). Відповідно до пункту 3.2.6. Договору про споживчий кредиткредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника. На підставі укладеного між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «ЄАПБ», позивачем у справі, договору факторингу № 25062025 від 25 червня 2025 року ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право грошової вимоги до [PERSON] , відповідачки у справі, за договором про споживчий кредит № 2211539 від 05 січня 2025 року на загальну суму 23820,00 грн., з якої: сума заборгованості за основним боргом у розмірі 7000,00 грн., сума заборгованості за комісією у розмірі 8820,00 грн., сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) у розмірі 8000,00 грн., що також підтверджується Реєстром боржників до договору факторингу № 25062025 від 25 червня 2025 року (а. с. 45-48, 50). Крім того, між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а. с. 82, 83, 84, 85-86) та [PERSON] , відповідачкою у справі, було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73641961 від 09 грудня 2024 року, згідно з умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало, а відповідачка отримала кредит у сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів, який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, та відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за процентною ставкою в день 0,500 % та за понадстрокове користування кредитом 4,00 % в день, пеню 4,00 % в день згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором (а. с. 56-62, 63). Відповідно до пункту 11.1.2. Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту),підписанням договору позичальниця підтвердила, що до моменту підписання Договору вивчила умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі - Правила), а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору їй зрозумілі. Підписавши Паспорт споживчого кредиту сторони Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами (а. с.64-65). За цим Договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальниці із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальниці, а позичальниця зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту (пункт 2.1. Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту). В порушення умов зазначеного Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) [PERSON] , відповідачка у справі, взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого у неї перед ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» станом на 26 червня 2025 утворилася заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості склала загальну суму 19200,00 грн., з якої: сума заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000,00 грн., сума заборгованості за відсотками у розмірі 3000,00 грн., сума заборгованості за процентами у розмірі 4800,00 грн., комісія за надання кредиту у сумі 1400,00 грн. (а. с. 72-73). Відповідно до пункту 9.2.6. Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) кредитодавець має право відступити право вимоги за Договором у разі невиконання позичальницею зобов`язань за Договором. На підставі укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ЄАПБ», позивачем у справі, договору факторингу № 27/03/25від 27 березня 2025 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право грошової вимоги до [PERSON] , відповідачки у справі, за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73641961 від 09 грудня 2024 року на загальну суму 19200,00 грн., з якої: сума заборгованості за основним боргом у розмірі 7000,00 грн., сума заборгованості за комісією у розмірі 8820,00 грн., сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) у розмірі 8000,00 грн., що також підтверджується Реєстром боржників до договору факторингу № 27/03/25від 27 березня 2025 року (а. с. 66-70, 71). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом положень частини 1, частини 2 статті 207, пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно із статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачка у справі, шляхом власноручних введень одноразових ідентифікаторів, отриманих від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», прийняла публічні пропозиції (оферти) та підписала вказані договори (здійснила акцепти пропозицій товариств), тобто вказані договори вважаються укладеними відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Судом встановлено, що вказані договори були укладені виключно за допомогою веб-сайту кредитодавців, а також сторони вказаних договорів узгодили розміри кредитів, строки та умови користування кредитними коштами, що свідчить про наявність волі [PERSON] , відповідачки у справі, для укладення вказаних договорів в електронній формі на погоджених умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому договір про надання фінансового кредиту № 49210-01/2025 від 23 січня 2025 року, договір про споживчий кредит № 2211539 від 05 січня 2025 року та договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73641961 від 09 грудня 2024 року вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. [PERSON] , відповідачкою у справі, не спростовано презумпцію правомірності правочину та не надано будь-яких доказів того, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» отримали її персональні дані та використали їх у власних цілях. Вказаними договорами передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за ними. [PERSON] , відповідачка у справі, підписавши вказані договори надала згоду на отримання та повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів у строки та порядок, встановленими вказаними договорами. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року. Оскільки ТОВ «ЄАПБ», позивач у справі, на підставі укладених між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» договору факторингу № 27052025 від 27 травня 2025 року; між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» договору факторингу № 25062025 від 25 червня 2025 року; між ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договору факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року набув право вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 49210-01/2025 від 23 січня 2025 року,укладеного між [PERSON] , відповідачкою у справі, та первісними кредитодавцем ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», за договором про споживчий кредит № 2211539 від 05 січня 2025 року, укладеного між [PERSON] , відповідачкою у справі, та первісними кредитодавцем ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ», та за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73641961 від 09 грудня 2024 року, укладеного між [PERSON] , відповідачкою у справі, та первісними кредитодавцем ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»,то у позивача, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту, відсотків та інших платежів за вказаними договорами, у зв`язку з неналежним виконанням позичальницею [PERSON] , відповідачкою у справі, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитними договорами. Доказів про визнання вказаних договорів факторингу недійсними чи погашення [PERSON] , відповідачкою у справі, боргу первісним кредиторам матеріали справи не містять. Судом встановлено, що згідно з умовами договору про надання фінансового кредиту № 49210-01/2025 від 23 січня 2025 року, договору про споживчий кредит № 2211539 від 05 січня 2025 року, договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73641961 від 09 грудня 2024 року, позичальниця [PERSON] , відповідачка у справі, зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та інші платежі у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених вказаними договорами. Відповідно до частини 1, частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредиту (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому кредитодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір кредиту є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 580 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до умов укладених між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] , відповідачкою у справі, договору про надання фінансового кредиту № 49210-01/2025 від 23 січня 2025 року, між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та [PERSON] , відповідачкою у справі, договору про споживчий кредит № 2211539 від 05 січня 2025 року, між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , відповідачкою у справі, договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73641961 від 09 грудня 2024 року, [PERSON] , відповідачка у справі, кредитні кошти отримала, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, однак всупереч вимог чинного законодавства, умов вказаних договорів належним чином свої зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, комісії не виконала та не здійснила повернення кредиту, оплату відсотків, комісії у повному обсязі у встановлені вказаними договорами строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено у позовній заяві та вони не спростовані відповідачкою. Після відступлення позивачу прав грошових вимог до [PERSON] , відповідачки у справі, остання не здійснила платежів для погашення кредитної заборгованості на рахунок ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ЄАПБ». Таким чином, зважаючи на викладене в своїй сукупності, беручи до уваги, що наявними матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачкою кредитних коштів, обумовлення сторонами розміру процентної ставки за користування наданим кредитом та строк надання, відсутність в матеріалах справи відомостей про повернення відповідачкою отриманих в кредит грошових коштів та сплату процентів, комісії у строки, визначені вказаним договором, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, за відсотками та комісією, що становить загальну суму 57474,00 грн. (10300,00 грн. + 11124,00 грн. + 1030,00 грн. + 7000,00 грн. + 8820,00 грн. + 10000,00 грн. + 3000,00 грн. +4800,00 грн. + 1400,00 грн.). Стосовно позовних вимог ТОВ «ЄАПБ» про стягнення з [PERSON] неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за вказаними договорами на загальну суму 13150,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно зі статтею 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому відповідними Законами України продовжувався та діє по наявний час. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), постанові Верховного Суду від 21 січня 2025 року № 751/3052/23 (61-17991св23). Нарахування штрафу, пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі регулюються виключно ЦК України, а тому застосуванню підлягає пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Отже, вказані наслідки полягають в тому, що позичальниця [PERSON] звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань. Судом встановлено, що неустойка (штраф, пеня) за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) на загальну суму 13150,00 грн. нарахована позивачем у період введення в Україні воєнного стану, що підтверджується розрахунками заборгованості, реєстрами боржників. Беручи до уваги наведене вище, суд дійшов висновку, що нарахування неустойки (штрафу, пені) за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки (штрафу, пені) на загальну суму 13150,00 грн. за несвоєчасне погашення кредиту слід відмовити, оскільки Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України визначено, що у період воєнного стану позичальник звільняється від сплати визначеної статтею 625 ЦК України та від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені). Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи неподання відзиву зі сторони відповідачки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з позову, поданого до суду 15 жовтня 2025 року, ціна позову позивачем визначена у сумі 70624,00 грн. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 136822 від 23 вересня 2025 року (а. с. 1). Вимоги позову є частково задоволеними, з [PERSON] на користь ТОВ «ЄАПБ» підлягає стягненню сума заборгованості за вказаними кредитними договорами у розмірі 57474,00 грн., що складає 81,3803 % від ціни позову. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 2464,20 грн. (3028,00 грн.* 81,3803 %).

Outcome: partial