Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дейнегін С.М. у позовній заяві зазначає, що позивачка є дружиною [PERSON] , та від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , та повнолітнього [PERSON] [INFO] , які зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Вказана нерухомість є єдиним житлом сім`ї, та були прописані за цією адресою у зв`язку із переїздом з тимчасово окупованого Криму. 21 березня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «Комерційний банк «Надра» (далі по тексту Банк) укладено Кредитний договір № 242/П/99/2008-840 в іноземній валюті. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між [PERSON] та Банком, укладено договір іпотеки від 04 червня 2014 року, згідно з яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] загальною площею 109.8 м.кв. Предмет іпотеки належав [PERSON] , моєму чоловіку, на праві власності, на підставі Свідоцтва про право власності серій [NUMBER] , виданого 15.05.2014 року реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15 травня 2014 року за номером 21675645, номер запису про право власності 5661883, згідно з Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 360757032224 від 16 травня 2014 року, виданого Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області. У період дії договорів кредитного та іпотеки позивач сумлінно виконував взяті на себе зобов`язання до моменту припинення фактичної діяльності ПАТ «Комерційний банк «Надра». 05.06.2015 року рішенням Національного банку України ПАТ «Комерційний банк «Надра» ліквідовано. Від ПАТ «Комерційний банк «Надра» або від його правонаступників дотепер [PERSON] у встановленому законом порядку не надходило жодного повідомлення щодо подальшого виконання умов Кредитного договору № 242/П/99/2008-840 та договору іпотеки від 04 червня 2014 року. В подальшому, в порушення вимог Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», вищевказану квартиру за адресою [ADDRESS] перереєстровано за АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АСПРО» (далі по тексу ту АТ ЗНВКІФ «АСПРО»). Вважаючи ці дії протиправними [PERSON] дії приватного нотаріусу та сам факт переходу права власності за АТ ЗНВКІФ «АСПРО» оскаржено у судовому порядку. Станом на момент звернення з цим позовом на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа №761/20161/21 про визнання договору недійсним та скасування реєстрації. Рішення у справі натепер не прийнято. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.07.2021 клопотання [PERSON] задоволено, та накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] до прийняття рішення по суті спору. Також, на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа № 369/5516/21 за позовом АТ ЗНВКІФ «АСПРО» про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, що у свою повинно бути підставою зняття з реєстрації [PERSON] з неповнолітніми дітьми за вказаною адресою. Рішення у вказаній справі також на момент звернення із цим позовом не прийнято. 07.11.2024 року Позивачу стало відомо з електронних сервісів реєстрації місця проживання про зняття її та неповнолітніх дітей з обліку за зареєстрованим місцем проживання. З метою встановлення підстав зняття позивача та її неповнолітніх дітей з зареєстрованого місця проживання я 08.11.2024 року звернулась до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (далі по тексту Відповідач) із заявою про надання відомостей та копій документів, на підставі яких мене та неповнолітніх дітей знято з реєстрації за місцем проживання. На заяву Відповідачем позивачу надано копію листа від 12 грудня 2023 року №19-13/1008 відповідно до якого повідомлено, що позивача та дітей знято з обліку за заявою власника житла. З метою встановлення правових підстав та документів, які були підставою для вчинення вказаної реєстраційної дії адвокатом АБ «Адвокатський кабінет Дмитра Макучкіна» Дейнегіним С.М. 16.11.2024 року направлено відповідний запит № 1112 до Відповідача. На адвокатський запит №1112 від 16.11.2024 року Відповідачем 17.12.2024 року надано відповідь №10-03/2501 яким констатовано факт зняття з обліку на виконання заяви власника житла, без належного правового обґрунтування. Доказів належного повідомлення позивача про прийняте рішення відповідачем не надано. З рішенням Відповідача про зняття позивача та її дітей з реєстрації за місцем проживання позивач не згодна, вважає його таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства та прийнято з порушенням прав та прав неповнолітніх дітей, адже цей закон не може бути застосований до спірних правовідносин як на момент зняття з реєстрації місця проживання, так і при вирішенні цього спору. Позивач у період з 04.08.2001 року перебуває у шлюбі з [PERSON] 21 березня 2008 року позивачем разом із чоловіком придбано квартиру за адресою [ADDRESS] . Починаючи з 13.02.2015 року позивач зареєстрований за вищевказаною адресою, що підтверджується відміткою у паспорті позивача та витягом з реєстру територіальної громади. З 01.12.2021 набрав чинності Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні". На підставі норм цього закону, у невстановлений день АТ ЗНВКІФ «АСПРО» як власник житла, звернулось до Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області із заявою про зняття позивача та неповнолітніх дітей з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] . Відділом реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області листом від 12.12.2023 року №19-13/1008 начебто повідомив позивача, що місце його проживання знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , за заявою власника житла, але без зазначення на те правових підстав та права на оскарження. Також вказаний лист не має контактних даних Позивача, що унеможливлює його відправку поштою або вручення будь-яким іншим способом. Відправка Відповідачем вказаного листа позивачу не здійснювалась. На думку позивача вказане рішення Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про зняття з зареєстрованого місця проживання за адресою [ADDRESS] [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Феодосійським МВ МВС України в Криму 15 листопада 2001 року, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.01.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідач із позовними вимогами не погодився, 25.02.2025 року надав до суду відзив на позовну заяву, у якій просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на вчинення дій у відповідності до ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі по тексту Закон) та вчинення реєстраційних дій на підставі представника житла в особі [PERSON] про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 12 грудня 2023 року про зняття з реєстрації [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Особа, яка звернулась із заявою про зняття з обліку неповнолітніх дітей позивача не має та не надала відповідачу доказів наявності у нею повноважень звертатись із відповідною заявою від неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі по тексту Закон) подання заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників такої особи за згодою іншого з батьків чи законних представників. Тобто відповідно до Закону з окремою заявою про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років може звернутись один із батьків або інший законний представник за згодою іншого з батьків або законних представників, що визначено ч. 6 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", та п. 51 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування). Тобто, звертаючись до органу реєстрації із окремими заявами про зняття малолітніх дітей із задекларованого/зареєстрованого місця проживання, [PERSON] не надає підтверджень того, що вона є їх законним представником, як і не долучає до своєї заяви ні згоду матері, ні згоду батька на зняття дітей із зареєстрованого місця проживання. Як визначено ст. 16 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в права на особисте і сімейне життя, недоторканість житла, таємницю кореспонденції, незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого незаконного посягання. У випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з врахуванням положень ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У даній справі спір між сторонами виник з приводу зняття малолітніх дітей із реєстрації місця проживання. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо зняття дитини з реєстрації місця проживання обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленою належною юридичною особою. Зважаючи на характер спірних правовідносин, які безпосередньо торкаються інтересів малолітніх дітей, суд з метою їх належного захисту залучив до участі у розгляді справи органи опіки та піклування як за місцем реєстрації дітей, так і за місцем їх фактичного проживання. Відсутність же реєстрації дітей позбавляє їх можливості отримувати соціальні виплати, реалізовувати інші права. Відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів. У п. 87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) визначено, що орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли: 1) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/реєстрацію місця проживання); 2) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах або даних; 3) особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості; 4) у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними (крім випадку, передбаченого пунктом 53 цього Порядку), або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився; 5) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів; 6) житлу, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), не присвоєна адреса у встановленому порядку; 7) за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла; 8) відомості реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком до 14 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій стосовно дитини; 9) дані реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком від 14 до 18 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій дитиною. Враховуючи встановлене адміністратор відділу ЦНАП при прийнятті заяви як власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання належним чином не перевірила наявність необхідних документів при поданні таких заяв, повноваження заявниці на зняття з реєстрації малолітніх дітей, як і не пересвідчилась у правильності заповнення даних, які зазначені в них, що вказує на проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. Статтею 19 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" визначено, що скасування рішення про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється відповідно до вимог, встановлених для скасування відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи статтею 17 цього Закону та в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", відомості про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. Порядок оскарження дій органу реєстрації визначено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування). Пунктами 91, 92 вказаного Порядку передбачено, що відомості про задеклароване/ зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. У разі виявлення реєстраційних дій, проведених з порушенням вимог, встановлених законом, керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав для декларування/ реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи. Після дотримання даного алгоритму рішення, дії чи бездіяльність органу реєстрації (в тому числі через центр надання адміністративних послуг) можуть оскаржуватися в судовому порядку. З аналізу норм Закону можна встановити, що зняття з зареєстрованого місця проживання позивача та її неповнолітніх дітей відбулось із порушенням Закону. Також при прийнятті рішення про зняття позивача з реєстрації не враховано наявність обтяження на нерухоме майно, за яким зареєстровано позивача у цивільній справі Києво-Святошинського районного суду Київської області №761/20161/21 про визнання договору недійсним та скасування реєстрації. Рішення у справі натепер не прийнято. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.07.2021 клопотання [PERSON] задоволено, та накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] до прийняття рішення по суті спору. Також, на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа № 369/5516/21 за позовом АТ ЗНВКІФ «АСПРО» про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, що у свою повинно бути підставою зняття з реєстрації [PERSON] з неповнолітніми дітьми за вказаною адресою. Рішення у вказаній справі також на момент звернення із цим позовом не прийнято. Починаючи з 13.02.2015 року позивач зареєстрований за вищевказаною адресою, що підтверджується відміткою у паспорті позивача та витягом з реєстру територіальної громади. З 01.12.2021 набрав чинності Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні". На підставі норм цього закону, у невстановлений день АТ ЗНВКІФ «АСПРО» як власник житла, звернулось до Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області із заявою про зняття позивача та неповнолітніх дітей з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] . Відділом реєстрації місця проживання громадян та формуван ня і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області листом від 12.12.2023 року №19-13/1008 начебто повідомив позивача, що місце його проживання знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , за заявою власника житла, але без зазначення на те правових підстав та права на оскарження. Також вказаний лист не має контактних даних Позивача, що унеможливлює його відправку поштою або вручення будь-яким іншим способом. Відправка Відповідачем вказаного листа позивачу не здійснювалась. Оскаржуване рішення прийняте на підставі п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі по тексту - Закон N 1871-IX). В преамбулі Закону N 1871-IX говориться, що цей Закон регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг. Відповідно до ст. 3 Закону N 1871-IX, декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках. Декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону N 1871-IX). Реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи (п. 12 ч. 1 ст. 2 Закону N 1871-IX) Однією із загальних вимог до декларування та реєстрації місця проживання (перебування) особи є те, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його (ч. 1 ст. 5 Закону N 1871-IX). Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності (ч. 6 ст. 5 Закону). Для реалізації норм Закону N 1871-IX, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 7 лютого 2022 року N 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", затверджений Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування). Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону N 1871-IX, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) може здійснюватися за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою (її законним представником або представником), так і за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Пункт 50 Порядку звучить так: "Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: актів цивільного законодавства які регулюють відносини, та виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 1,3 ст. 5 ЦК України). Проаналізувавши зазначені норми, позивач прийшов до висновку, що зняття з зареєстрованого місця проживання на підставі норм цього закону можливо після того, як на підставі норм цього закону раніше проводилось декларування чи реєстрація місце проживання особи. Однак, в даному випадку ні позивач, ні власник квартири не декларували і не реєстрували місце проживання позивача на підставі вимог цього Закону. Такий висновок узгоджується із змістом типової форми "Заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування)" (додаток 6 до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)), у якій власник житла зазначає: "прошу/просить зняти задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) такої/таких особи/осіб:…". Позивач був зареєстрований в даній квартирі з 2013 року на підставі інших, діючих на той час нормах законодавства, які надавали право йому користуватись житлом, за яким було зареєстровано місце проживання. Узагальнюючи можна сказати, що цим Законом N 1871-IX передбачено не зняття з реєстрації місця проживання (що передбачено Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання"), а зняття із зареєстрованого місця проживання, відповідно до вимог Закону N 1871-IX. Крім того, дія цього Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" не поширюється на відносини, пов`язані з виникненням, переходом та припиненням права власності на житло та права користування житлом (ч. 2 ст. 1 Закону). В даному випадку, на думку позивача, дії АТ ЗНВКІФ «АСПРО», а саме звернення до Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області із заявою про зняття із зареєстрованого місця проживання позивача та звернення з позовом до суду про усунення перешкоди у користуванні майном спрямовані на позбавлення позивача права користування цією квартирою, та є фактично спором про право власності. Як зазначалось вище, на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа №369/5516/21 за позовом АТ ЗНВКІФ «АСПРО» про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, що у свою чергу є підставою зняття з реєстрації [PERSON] з неповнолітніми дітьми. Рішення у вказаній справі на момент із прийняттям оскаржуваного рішення остаточно не прийнято. Враховуючи викладене Відділ реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області не мав законного права знімати з реєстрації позивача та її малолітніх дітей за вказаною адресою на підставі норм Закону N 1871-IX, та підміняє собою функції суду щодо вирішення спірного питання, яке натепер розглядається у суді, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. 27 травня 2025 року представник позивача подав відповідь на відзив, який попередньо скерував відповідачу. 02 червня 2025 року відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив на позов з доказами направлення позивачу. Ухвалою суду від 03.09.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача адвокат Дейнегін С.М. не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засіданні не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 03.09.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача адвокат Дейнегін С.М. подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав, просив задовольнити позов, представник відповідача Крикун О.Г. подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30.09.2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , та повнолітнім [PERSON] [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Вказана нерухомість є єдиним житлом сім`ї, та були прописані за цією адресою у зв`язку із переїздом з тимчасово окупованого Криму. 12.12.2023 року [PERSON] , як представник власника житла АТ «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «АСПРО» (далі по тексу ту АТ ЗНВКІФ «АСПРО» звернулась до Центр надання адміністративних послуг Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області із заявами про зняття осіб із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 12 грудня 2023 року про зняття з реєстрації [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . На підставі вказаної заяви власника майна Борщагівською сільською радою Бучанського району Київської області було на підставі ч.2 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" прийнято рішення про зняття із задекларованого місця проживання [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, приходить до такого висновку. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Поняття "житло" не обмежується приміщеннями, яке законно займають або законно створено. Чи є конкретне місцепроживання"житлом", яке підлягає захисту на підставіпункту 1 ст. 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти росії», заява № 58255/00, пункт 36). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 року в справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява № 19009/04, пункт 50). У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17 травня 2018 року у справі «Садов`як проти України» зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення ст. 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене «згідно із законом», не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 ст. 8 Конвенції, і не вважається «необхідним у демократичному суспільстві». Вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід ґрунтувався на національному законодавстві, але також стосується якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своєму формулюванні та надавати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування. Кіз задекларованого/зареєстрованого місця проживання, [PERSON] не надає підтверджень того, що вона є їх законним представником, як і не долучає до своєї заяви ні згоду матері, ні згоду батька на зняття дітей із зареєстрованого місця проживання. Як визначено ст. 16 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в права на особисте і сімейне життя, недоторканість житла, таємницю кореспонденції, незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого незаконного посягання. У випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з врахуванням положень ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У даній справі спір між сторонами виник з приводу зняття малолітніх дітей із реєстрації місця проживання. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо зняття дитини з реєстрації місця проживання обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленою належною юридичною особою. Зважаючи на характер спірних правовідносин, які безпосередньо торкаються інтересів малолітніх дітей, суд з метою їх належного захисту залучив до участі у розгляді справи органи опіки та піклування як за місцем реєстрації дітей, так і за місцем їх фактичного проживання. Відсутність ж реєстрації дітей позбавляє їх можливості отримувати соціальні виплати, реалізовувати інші права. Відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів. У п. 87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) визначено, що орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли: 1) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/реєстрацію місця проживання); 2) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах або даних; 3) особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості; 4) у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними (крім випадку, передбаченого пунктом 53 цього Порядку), або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився; 5) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів; 6) житлу, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), не присвоєна адреса у встановленому порядку; 7) за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла; 8) відомості реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком до 14 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій стосовно дитини; 9) дані реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком від 14 до 18 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій дитиною. Враховуючи встановлене адміністратор відділу ЦНАП при прийнятті заяви як власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання належним чином не перевірила наявність необхідних документів при поданні таких заяв, повноваження заявниці на зняття з реєстрації малолітніх дітей, як і не пересвідчилась у правильності заповнення даних, які зазначені в них, що вказує на проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. Статтею 19 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" визначено, що скасування рішення про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється відповідно до вимог, встановлених для скасування відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи статтею 17 цього Закону та в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", відомості про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. Порядок оскарження дій органу реєстрації визначено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування). Пунктами 91, 92 вказаного Порядку передбачено, що відомості про задеклароване/ зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. У разі виявлення реєстраційних дій, проведених з порушенням вимог, встановлених законом, керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав для декларування/ реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи. Після дотримання даного алгоритму рішення, дії чи бездіяльність органу реєстрації (в тому числі через центр надання адміністративних послуг) можуть оскаржуватися в судовому порядку. З аналізу норм Закону можна встановити, що зняття з зареєстрованого місця проживання позивача та її неповнолітніх дітей відбулось із порушенням Закону. Також при прийнятті рішення про зняття позивача з реєстрації не враховано наявність обтяження на нерухоме майно, за яким зареєстровано позивача у цивільній справі Києво-Святошинського районного суду Київської області №761/20161/21 про визнання договору недійсним та скасування реєстрації. Рішення у справі натепер не прийнято. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.07.2021 клопотання [PERSON] задоволено, та накладено арешт на квартиру за адресою [ADDRESS] до прийняття рішення по суті спору. Також, на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа №369/5516/21 за позовом АТ ЗНВКІФ «АСПРО» про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, що у свою повинно бути підставою зняття з реєстрації [PERSON] з неповнолітніми дітьми за вказаною адресою. Рішення у вказаній справі також на момент звернення із цим позовом не прийнято. Починаючи з 13.02.2015 року позивач зареєстрований за вищевказаною адресою, що підтверджується відміткою у паспорті позивача та витягом з реєстру територіальної громади. З 01.12.2021 набрав чинності Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні". На підставі норм цього закону, у невстановлений день АТ ЗНВКІФ «АСПРО» як власник житла, звернулось до Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області із заявою про зняття позивача та неповнолітніх дітей з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] . Відділом реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області листом від 12.12.2023 року №19-13/1008 начебто повідомив позивача, що місце його проживання знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , за заявою власника житла, але без зазначення на те правових підстав та права на оскарження. Також вказаний лист не має контактних даних Позивача, що унеможливлює його відправку поштою або вручення будь-яким іншим способом. Відправка Відповідачем вказаного листа позивачу не здійснювалась. Оскаржуване рішення прийняте на підставі п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" (далі по тексту - Закон N 1871-IX). В преамбулі Закону N 1871-IX говориться, що цей Закон регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг. Відповідно до ст. 3 Закону N 1871-IX, декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках. Декларування місця проживання особи - повідомлення особою органу реєстрації адреси свого місця проживання шляхом надання декларації про місце проживання в електронній формі з використанням Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з подальшим внесенням такої інформації до реєстру територіальної громади (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону N 1871-IX). Реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи (п. 12 ч. 1 ст. 2 Закону N 1871-IX) Однією із загальних вимог до декларування та реєстрації місця проживання (перебування) особи є те, що громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його (ч. 1 ст. 5 Закону N 1871-IX). Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності (ч. 6 ст. 5 Закону). Для реалізації норм Закону N 1871-IX, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 7 лютого 2022 року N 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", затверджений Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування). Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону N 1871-IX, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) може здійснюватися за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою (її законним представником або представником), так і за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. Пункт 50 Порядку звучить так: "Зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: актів цивільного законодавства які регулюють відносини, та виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 1,3 ст. 5 ЦК України). Проаналізувавши зазначені норми, позивач прийшов до висновку, що зняття з зареєстрованого місця проживання на підставі норм цього закону можливо після того, як на підставі норм цього закону раніше проводилось декларування чи реєстрація місце проживання особи. Однак, в даному випадку ні позивач, ні власник квартири не декларували і не реєстрували місце проживання позивача на підставі вимог цього Закону. Такий висновок узгоджується із змістом типової форми "Заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування)" (додаток 6 до Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)), у якій власник житла зазначає: "прошу/просить зняти задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) такої/таких особи/осіб:…". Позивач був зареєстрований в даній квартирі з 2013 року на підставі інших, діючих на той час нормах законодавства, які надавали право йому користуватись житлом, за яким було зареєстровано місце проживання. Узагальнюючи можна сказати, що цим Законом N 1871-IX передбачено не зняття з реєстрації місця проживання (що передбачено Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання"), а зняття із зареєстрованого місця проживання, відповідно до вимог Закону N 1871-IX. Крім того, дія цього Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" не поширюється на відносини, пов`язані з виникненням, переходом та припиненням права власності на житло та права користування житлом (ч. 2 ст. 1 Закону). В даному випадку, на думку позивача, дії АТ ЗНВКІФ «АСПРО», а саме звернення до Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області із заявою про зняття із зареєстрованого місця проживання позивача та звернення з позовом до суду про усунення перешкоди у користуванні майном спрямовані на позбавлення позивача права користування цією квартирою, та є фактично спором про право власності. Як зазначалось вище, на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа №369/5516/21 за позовом АТ ЗНВКІФ «АСПРО» про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, що у свою чергу є підставою зняття з реєстрації [PERSON] з неповнолітніми дітьми. Рішення у вказаній справі на момент звернення із цим позовом не прийнято. Підсумовуючи викладене, позивач вважає, що Відділ реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальних громад Управління Центр надання адміністративних послуг» Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області не мав законного права знімати з реєстрації позивача та її малолітніх дітей за вказаною адресою на підставі норм Закону N 1871-IX, та підміняє собою функції суду щодо вирішення спірного питання, яке натепер розглядається у суді. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до положень ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21). Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних)послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою: 1) створення умов для реалізації прав особи, зокрема виборчих прав, права на участь у місцевому самоврядуванні, на отримання соціальних, публічних послуг, у випадках, передбачених законом; 2) ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою; 3) використання знеособлених даних реєстрів територіальних громад для обґрунтованого розроблення органами державної влади та органами місцевого самоврядування програм економічного і соціального розвитку адміністративно-територіальних одиниць, визначення правомочності зборів жителів територіальної громади, для статистичних, наукових та інших потреб у визначених законом та актами Кабінету Міністрів України випадках. За приписами ч. 2 ст. 4 Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", порядок декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання, скасування декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), форми декларацій (заяв), що подаються для декларування місця проживання, реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого та зареєстрованого місця проживання (перебування), а також порядок ведення реєстру територіальної громади, надання та передачі інформації до такого реєстру визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованогомісця проживання(перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданою у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Тобто, законодавець розмежовує зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою особи, її законного представника (представника), а також за заявою власника житла приватної форми власності. Для реалізації норм Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 07 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", якою затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування). Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів. Згідно із п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: 1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5; 2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується); 3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи; 4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованогомісця проживання(перебування) за формою згідно з додатком 6. Залежно від підстави зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання вказаним Порядком визначено перелік документів, які повинні бути подані для вчинення реєстраційної дії, та суб`єкта їх подання. Згідно із п. 61 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає: 1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення); 2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається. Відповідно до п. 62 Порядку декларування та реєстрації місця проживання(перебування), у разі подання заяви, передбаченої підпунктом 1 або 5 пункту 50 цього Порядку, законним представником (представником) особи, крім документів, зазначених у пунктах 57 і 61 цього Порядку, додатково подаються: 1) документ, що посвідчує особу законного представника (представника); 2) документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (представника), крім випадків, коли заява подається законним представником малолітньої дитини. Крім того, з окремою заявою про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років може звернутись один із батьків або інший законний представник за згодою іншого з батьків або законних представників, що визначено ч. 6 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", та п. 51 Порядку декларування та реєстрації місця проживання(перебування). Тобто, звертаючись до органу реєстрації із окремими заявами про зняття малолітніх дітей із задекларованого/зареєстрованого місця проживання, [PERSON] не надає підтверджень того, що вона є їх законним представником, як і не долучає до своїх заяв № 2635, 2638, 2637, 2636 від 12.12.2023 року ні згоду матері, ні згоду батька на зняття дітей із зареєстрованого місця проживання. Як визначено ст. 16 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в права на особисте і сімейне життя, недоторканість житла, таємницю кореспонденції, незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого незаконного посягання. У випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з врахуванням положень ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У даній справі спір між сторонами виник з приводу зняття малолітніх дітей із реєстрації місця проживання. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо зняття дитини з реєстрації місця проживання обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленою належною юридичною особою. Зважаючи на характер спірних правовідносин, які безпосередньо торкаються інтересів малолітніх дітей, суд з метою їх належного захисту залучив до участі у розгляді справи органи опіки та піклування як за місцем реєстрації дітей, так і за місцем їх фактичного проживання. Відповідно до ч. 13 ст. 18 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо: 1) особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним; 2) відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях; 3) за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів. У п. 87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання(перебування) визначено, що орган реєстрації відмовляє в декларуванні/реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі, коли: 1) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про обтяження щодо житла, яке особа декларує або реєструє як місце проживання (перебування), що стосуються заборони декларування/реєстрації місця проживання (перебування) у такому житлі, або перебування житла в іпотеці, довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань (у разі відсутності письмової згоди відповідного іпотекодержателя або довірчого власника на декларування/реєстрацію місця проживання); 2) відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не відповідають відомостям, зазначеним у поданих особою документах або даних; 3) особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості; 4) у поданих особою документах або відомостях містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними (крім випадку, передбаченого пунктом 53 цього Порядку), або строк дії паспортного документа іноземця чи особи без громадянства, які на законних підставах проживають на території України, закінчився; 5) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів; 6) житлу, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), не присвоєна адреса у встановленому порядку; 7) за адресою житла, в якому особа декларує або реєструє своє місце проживання (перебування), наявний об`єкт нерухомого майна, який не належить до житла; 8) відомості реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком до 14 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій стосовно дитини; 9) дані реєстру територіальної громади щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини віком від 14 до 18 років не відповідають відомостям, зазначеним у декларації (заяві), поданій дитиною. Враховуючи встановлене вище, суд приходить до переконання, що адміністратор відділу ЦНАП при прийнятті заяв [PERSON] як власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) № № 2635, 2638, 2637, 2636 від 12.12.2023 року належним чином не перевірила наявність необхідних документів при поданні таких заяв, повноваження заявниці на зняття з реєстрації малолітніх дітей, як і не пересвідчилась у правильності заповнення даних, які зазначені в них, що вказує на проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. Статтею 19 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" визначено, що скасування рішення про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється відповідно до вимог, встановлених для скасування відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи статтею 17 цього Закону та в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", відомості про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. Порядок оскарження дій органу реєстрації визначено Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування). Пунктами 91, 92 вказаного Порядку передбачено, що відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом. У разі виявлення реєстраційних дій, проведених з порушенням вимог, встановлених законом, керівник органу реєстрації проводить перевірку підстав для декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, за її результатами складає висновок та приймає рішення про скасування декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи. Після дотримання даного алгоритму рішення, дії чи бездіяльність органу реєстрації (в тому числі через центр надання адміністративних послуг) можуть оскаржуватися в судовому порядку. Як встановлено вище, позивач не погодився з діями Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області як органу реєстрації щодо зняття з зареєстрованого місця проживання його та його малолітніх дітей тому звернувся до суду за захистом порушених прав. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що під час внесення відомостей до реєстру територіальної громади про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , були порушені вимоги, встановлені законом, оскільки адміністратором під час проведення реєстраційних дій належним чином не було перевірено як наявність необхідних документів при поданні заяв власника житла про зняття осіб, в тому числі малолітніх дітей, із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та повноважень заявниці на їх подання, так і правильності заповнення даних, які зазначені в таких заявах, що зумовило прийняття рішення, яке не відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам держави та порушило права малолітніх дітей. Такі дії призвели до того, що чоловік призовного віку під час введення в Україні воєнного стану залишився без зареєстрованого місця проживання на значний проміжок часу, що тягне за собою в тому числі і порушення ведення військового обліку. Крім того реєстратором не враховано і якнайкращі інтереси дітей, які на даний час не можуть самостійно обирати місце свого проживання, а право проживати за зареєстрованим місцем проживання можуть реалізувати лише при досягненні повноліття, оскільки в силу свого віку не мають достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. Залишення без зареєстрованого місця проживання дітей без згоди та відома їхніх батьків є незаконним втручанням в їх право на особисте і сімейне життя, недоторканість житла, за захистом чого позивач звернувся до суду з даним позовом. За вказаних обставин в їх сукупності суд приходить до переконання, що слід визнати протиправним внесення відомостей до реєстру територіальної громади про зняття позивачки з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] та скасувати відомості про зняття їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Відповідно до п. 93 Порядку декларування та реєстрації місця проживання(перебування), у разі скасування відомостей про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи місце проживання (перебування) такої особи вважається таким, що задеклароване/зареєстроване за попередньою адресою житла. Отже, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] [INFO] , в інтересах якої діє адвокат Дейнегін С.М, до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання протиправним зняття із зареєстрованого місця проживання та скасування рішення про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ст. 16 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 19, 47 Конституції України, ст. 15, 16, 21 ЦК України, ст. 19 СК України, ст. 3, 4, 17-19 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", п. 50, 61, 62, 69, 87, 91-93 Порядку декларування та реєстрації місця проживання(перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265,

Outcome: approved