Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

У січні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 березня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір №2204951, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені, а також інші платежі, передбачені п.5.4 договору. 26 лютого 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № ККАУ-26022021, у відповідності до умов якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі - до відповідача. Станом на 12 січня 2026 року відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за кредитним договором. На підставі викладеного прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22468 грн., з яких: 6850 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 15618 грн. - заборгованість за відсотками, судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 лютого 2026 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача позовні вимоги визнала частково, вказала, що матеріали справи не містять відомостей про надання відповідачем згоди або вчинення дій щодо автопролонгації строку кредитного договору. До позовної заяви позивач долучив графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №2204951 від 27 березня 2020 року, паспорт споживчого кредиту, в яких зазначені строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, розміри процентних ставок: стандартна 695, 40% річних (1.90% в день) та знижена 347.70% річних (0.95% в день), а також картку обліку договору, що не є доказами, які підтверджують згоду на автопролонгацію строку кредиту після 27.04.2020 року (після спливу строку кредитування). Крім того, надані позивачем не підтверджують наявність заборгованості з процентів та її розміру за період після автопролонгації строку кредиту, оскільки не містять щодо цього необхідної інформації. Належним доказом заборгованості позичальника є первинні бухгалтерські документи - виписка по особовому рахунку. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, на який посилається позивач, не передбачений законодавством України як первинний обліковий документ, який є підтвердженням виконаних за день операцій, він є одностороннім документом. Оскільки позивач не надав суду достовірних і достатніх доказів щодо заборгованості за процентами у період з 26 квітня 2020 року по 25 лютого 2021 року включно, стягненню підлягають лише проценти, нараховані за період строку кредитного договору: 1952 грн. 25 к.(6850 х 0.95% =65.07, 65.08 грн. в день х 30 днів (з 27 березня 2020 року по 26 квітня 2020 року). Вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі тіла кредиту - 6850 грн. та процентів - 1952 грн. 25 к. Прохала зменшити витрати на правничу допомогу. Представником позивача Усенко М.І. подано відповідь на відзив, у якому він прохав задовольнити позовні вимоги у повному об`ємі, зазначив про те, що відповідач [PERSON] з порядком застосування процентних ставок була ознайомлена при укладенні кредитного договору, про що свідчить електронний підпис, накладений за допомогою одноразового ідентифікатора. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчила, що погодилась на отримання у кредит коштів на умовах, що визначені договором, що свідчить про свідоме визнання відповідачем умов договору, в т.ч. і оспорюваних. Надане представником позивача платіжне доручення, що підтверджує перерахування коштів за кредитом містить усі необхідні реквізити, а тому може вважатись первинним документом. Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить деталізовані щоденні нарахування процентів, комісій та штрафів, що дозволяє встановити рух коштів та розмір заборгованості. Цей документ містить усі необхідні відомості для ідентифікації боргу за цим конкретним кредитним договором, включаючи відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору. Позивачем надано суду усі кредитні документи, які позивачем були отримані від первісного кредитора на підтвердження заборгованості за даним кредитним договором. У сукупності з розрахунком ці документи дозволяють повною мірою встановити умови кредиту та нарахування заборгованості згідно кредитного договору № 2204951 від 27 березня 2020 року. Відсутність у матеріалах справи виписок з особових рахунків не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості. Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України. Ні первинний кредитор - ТОВ «Авентус Україна», ні ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» не є за своєю організаційно-правовою структурою банком, а тому дія вказаного Положення на них не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представником відповідача подана суду заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі статтями 526, 530, 610, 611, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону,є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінетуі пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки в статті 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2204951 про надання споживчого кредиту. За умовами договору відповідач отримав 6850 грн. фінансового кредиту строком на 30 днів. Стандартна денна процентна ставка за весь строк користування кредитом склала 1.90 % в день, стандартна процентна ставка знижена - 0.95 % в день. Пунктом 2.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . За змістом додатку № 1 до вказаного договору сторонами визначено періодичність платежів, дати платежів та розміру коштів, які необхідно сплатити. Дата повернення коштів 26 квітня 2020 року, сума кредиту - 6850 грн., загальна сума процентів за користування кредитом - 1952 грн. 25 к. Зазначений договір був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) М 877047. Відповідач [PERSON] ідентифікована товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» за допомогою одноразового ідентифікатора М877047, який був направлений позичальнику 27.03.2020 року о 21:16 на номер мобільного телефону [NUMBER] , про що свідчить відповідна довідка. На підставі кредитного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачу кредит 27 березня 2020 року у розмірі 6850 грн., що підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16 грудня 2025 року, на картку № [NUMBER] . За інформацією АТ «Приватбанк» від 12 лютого 2026 року, витребуваної за ухвалою суду, відповідач [PERSON] емітована платіжною карткою № [NUMBER] , 27 березня 2020 року на вказану платіжну картку був зарахований платіж у сумі 6850 грн. За розрахунком товариства з обмеженою відповідальністю«АВЕНТУС УКРАЇНА» станом на 25 лютого 2021 року заборгованість відповідача по кредитному договору від 27 березня 2020 року складає 22468 грн., з яких: 6850 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 15618 грн. - заборгованість за відсотками. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. На підтвердження заборгованості за кредитним договором позивачем надано картку обліку договору (розрахунок заборгованості) відповідача, якою підтверджено надання позичальнику кредитних коштів, листи «Приватбанку» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про перерахування коштів. Виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16143/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц). За таких обставин, суд вважає доведеним перерахування ТОВ «Авентус Україна» на рахунок відповідача коштів у розмірі 6850 грн. на виконання умов кредитного договору. 26 лютого 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС Україна» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №ККАУ-26022021 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача у розмірі 22468 грн., з яких: 6850 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 15618 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» має право грошової вимоги до відповідача щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 27 березня 2020 року. Доводи представника відповідача щодо невірного нарахування позивачем процентів не заслуговують уваги, виходячи з наступного. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15. Як вбачається з кредитного договору № 2204951 від 27 березня 2020 року сторони погодили, що процентна фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена процентна ставка 0,95% в день. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованість за відсотками. Кредитний договір укладено строком на 30 днів, тобто до 26 квітня 2020 року. Водночас, пунктом 1.4 договору передбачено що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Пунктом 4.1. договору визначено, що строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2.-4.5 Договору. За змістом п. 4.2. споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.3 Договору. Відповідно до п.4.3. пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Пунктом 4.4. визначено, що Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) Споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Споживачем Товариству в Особистому кабінеті/зазначені в Договорі. Згідно п. 4.5. договору у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в п.4.3 Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою. 25 квітня 2020 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі процентів за користування кредитом на суму 1952 грн. 25 к. В зв`язку з чим, у відповідності до пп. 4.1., 4.4., 4.5. та п. 4.3. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 25 травня 2020 року) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. Таким чином, у випадку, якщо відповідач не бажала продовжувати строк користування кредитом, вона зобов`язана була вчинити одну з дій, які визначені п.4.3 договору, оскільки в іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом, а тому строк користування кредитом було кожного разу пролонговано товариством. 25 травня 2020 року відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не здійснила дії щодо пролонгації строку дії Кредитного договору і в подальшому платежів не вносила. Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору знижена процентна ставка 0,95% в день від суми кредиту застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів за датою закінчення такого строку. Згідно з п. 1.5.2 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені у пп.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.1-4.6 цього Договору; у межах прострочення,, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 част. 1 статті 1048 ЦК України. У випадку невиконання Споживачем умов для застосування зниженої процентної ставки, користування кредитом стає доступним виключно на стандартних умовах - за стандартною процентною ставкою. В подальшому, після прострочення відповідачем 25 травня 2020 року своїх зобов`язань за кредитним договором, у відповідності до п. 1.5.2 Договору, у межах періоду прострочення але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, кредитором застосовано стандартну процентну ставку для нарахування процентів за користування кредитом, що також відображається з розрахунку заборгованості (карта обліку Договору), відповідно до якого проценти нараховувались з збільшуваним підсумком до 23 серпня 2020 року включно (з 24 серпня 2020 року і надалі розмір нарахованих процентів вже не збільшувався), що не перевищує 90 календарних днів після виникнення прострочення 25 травня 2020 року. За таких обставин, суд вважає, що проценти за користування кредитними коштами кредитором нараховано відповідно до умов передбачених договором в межах строку кредитування. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позивачем доведена наявність у відповідача заборгованості у розмірі 22468 грн. за договором № 2204951 про надання споживчого кредиту, укладеного 27 березня 2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем, яка підлягає стягненню на користь позивача. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 к. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано копію договору про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», опис наданих за договором послуг від 12 січня 2026 року, акт виконаних робіт від 12 січня 2026 року. Отже, враховуючи, що представником відповідача заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням складності виконаних робіт суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Outcome: approved