Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

29 серпня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Свої вимоги обгрунтовує тим, що перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року, який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2023 року. Від шлюбу у них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2024 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір`ю відповідачем [PERSON] . Однак, вони з відповідачем не можуть досягти чітких домовленостей щодо спільного виховання дітей та його участі у спілкуванні з усіма дітьми. 14 лютого 2024 року рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради було визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , а саме з 09.00 год п`ятниці до 19.00 год неділі через тиждень з дотриманням режиму дня, навчання та реабілітації дитини. Однак відповідач не дотримується встановленого порядку. Зважаючи на те, що відповідачем не виконується рішення служби у справах дітей, крім того, вона звинувачує його в тому, що він перешкоджає зустрічам з донькою [PERSON] , не бере участі у вихованні перших дітей, він змушений звернутись до суду з позовом. Враховуючи викладене, просить визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у спілкуванні з спільними трьома дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та участі у їх вихованні: - один тиждень через один тиждень постійне цілодобове перебування з дітьми за адресою проживання батька [PERSON] ; - забезпечення безперешкодного спілкування із дітьми в телефонному режимі, інтернет-мережі, усіх месенджерах або будь-якими іншими засобами зв`язку незалежно від того, з ким з батьків перебувають діти ; - батько та мати у період перебування з ними доньки [PERSON] беруть на себе всі функції по організації її навчання, розвитку та медичних/ соціальних/реабілітаційних процедур (поїздки на заняття з логопедом, масажистом, реабілітологами, басейн, катання на конях, розвивальні вправи вдома, супровід на реабілітаційні курси, відпочинок, дозвілля, прогулянки, кіно, тощо). Батько наперед повідомляє [PERSON] про кожен тижневий розпорядок дня [PERSON] та умови її навчання, медичних/соціальних/реабілітаційних процедур в телефонному режимі, інтернет-мережі, усіх месенджерах або будь-якими іншими засобами зв`язку. Оплата необхідних медичних/соціальних/реабілітаційних процедур доньки [PERSON] проводиться Батьками в рівних частинах. Ухвалою від 29 серпня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 26 вересня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що позовні вимоги є безпідставними, та просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 жовтня 2025 року залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Службу у справах дітей Підгайцівської сільської ради Луцького району. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити. Разом з ти, не заперечував, щоб при ухваленні рішення судом було взято до уваги надані до суду висновки служби у справах дітей. Крім того, просив, в разі встановлення способу участі відповідача у вихованні доньки [PERSON] , який рекомендовано Службою у справах дітей Луцької міської ради, спільний відпочинок з дитиною з 15.00 середи до 14.00 четверга щотижня продовжити до 9.00 п`ятниці в ті дні тижня, коли дитина перебуватиме у матері з 09.00 п`ятниці до 19.00 неділі. В судовому засіданні відповідач частково не заперечувала щодо визначення її участі у вихованні доньки [PERSON] , як рекомендовано Службою у справах дітей Луцької міської ради, а саме спільний відпочинок з дитиною з 09.00 п`ятниці до 19.00 неділі. Просила також врахувати, що менші діти [PERSON] та [PERSON] в будні дні відвідують садок та мають додаткові заняття. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судовому засіданні вказував на необхідність визначення способу участі матері у вихованні дитини, який викладено у відповідному висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши та дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 червня 2012 року. У шлюбі у них народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 травня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Крім того, встановлено, що відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Також в ході розгляду справи встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами, на усною згодою між батьками, малолітня [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати з батьком [PERSON] , а двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишились проживати з матір`ю [PERSON] . Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2023 року, залишеного без змін постановою Волинського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року, ухвалено стягувати з [PERSON] на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4500 гривень на кожну дитину, а також на утримання відповідача в твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2024 року визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Також встановлено, що за зверненням [PERSON] 18.01.2024 року Службою у справах дітей Луцької міської ради було зроблено висновок про участь [PERSON] у вихованні дитини. Даний висновок 14.02.2024 затверджено рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 119-2, відповідно до якого визначено [PERSON] наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] : -з 09.00 п`ятниці до 19.00 неділі через тиждень з дотриманням режиму дня, навчання, реабілітації дитини. -Зобов`язано батька дитини [PERSON] не перешкоджати [PERSON] брати участь у вихованні дитини та завчасно попереджати про можливість та причини зміни у визначеному порядку його зустрічей. -Зобов`язано [PERSON] чітко дотримуватись визначеного порядку побачень із дитиною та завчасно попереджати [PERSON] про можливість та причини зміни у визначеному порядку його зустрічей. -Попереджено [PERSON] та [PERSON] про недопустимість налаштування малолітньої дочки [PERSON] проти кожного з батьків. В судовому засіданні також встановлено, що між сторонами дійсно існує спір та часто виникають суперечки з приводу участі обох батьків у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції). Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до частини другої статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного збатьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 СК України). Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Тлумачення зазначених норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо після визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею органом опіки та піклування, продовжує існувати спір, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону. При вирішенні даного спору суд керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими правовими актами. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батьків у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Також суд наголошує, що, визначаючи способи участі одного з батьків у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При розгляді даної справи органом опіки та піклування Службою у справах дітей Підгайцівської сільської ради надано суду висновок про участь батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Підгайцівської сільської ради від 10 листопада 2025 року. Відповідно до даного висновку, рекомендовано проводити зустрічі батька разом з дітьми 2 рази на тиждень за домовленістю батьків з 16.00 години по 21.00 годину та почергово вихідні; з проведенням святкових днів (Дні народження, Великдень, Різдво, Новий рік, та ін.) за попередньою домовленістю батьків; щороку у літній період, на термін 10 днів, за місцем проживання батька, з обов?язковим попередженням матері дитини за 10 календарних днів, з урахуванням стану здоров?я, інтересів та бажання дітей. Зустрічі проводити з обов?язковим урахування стану здоров?я, інтересів, розпорядку дня, потреб та бажання дітей. Рекомендувати [PERSON] , за 2 календарних дні попереджати матір дитини про зустріч з дітьми та можливі зміни. Також, Службою у справах дітей Луцької міської ради висловлено позицію з приводу дотримання прав та забезпечення інтересів дитини під час розгляду цієї справи, зокрема, затверджений 17 лютого 2026 року рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради висновок служби у справах дітей від 16 лютого 2026 року № 26 «Про визначення способу участі [PERSON] у вихованні дитини». Так, рекомендовано визначити [PERSON] такий спосіб участі у вихованні малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] : спільний відпочинок із дитиною з 09.00 п?ятниці до 19.00 неділі через тиждень, спільний відпочинок із дитиною з 15.00 середи до 14.00 четверга щотижня, спілкування з дитиною за допомогою сервісу зв?язку або відеозв?язку. Зустрічі матері з дочкою мають відбуватися з дотриманням режиму дня (навчання, реабілітації) та бажання дитини. При вирішенні даного спору, суд враховує, що між сторонами склались неприязні стосунки, однак, їх спільні діти у жодному разі не можуть бути заручниками цих стосунків. Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд, вирішуючи спір між сторонами, керується зазначеними вище нормами сімейного законодавства та задовольняючи позовні вимоги частково, виходить насамперед з інтересів самих дітей, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дітьми та участь у їх вихованні. При визначенні способів участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні із донькою [PERSON] , суд враховує запропонований Службою у справах дітей Луцької міської ради висновок, при формуванні якого було взято до уваги саме запропоновані обома батьками варіанти, а також те, що їх донька [PERSON] страждає на тяжку хворобу, має певні вади фізичного розвитку, їй важко рухатися, в зв`язку з чим дитина потребує постійного специфічного догляду, лікування, реабілітації, має встановлений розпорядок дня, відвідує спеціалізовану школу. При визначенні способів участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд враховує запропонований Службою у справах дітей Підгайцівської сільської ради висновок від 10 листопада 2025 року, та вважає за необхідне визначити конкретні дні тижня для спілкування дітей з батьком. При цьому, суд враховує вік дітей, а також те, що малолітні діти відвідують дошкільний навчальний заклад та ряд додаткових інших занять та гуртків. Таким чином, з урахуванням усіх істотних обставин справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне встановити сторонам спосіб спілкування з дітьми шляхом систематичних побачень, зокрема, встановити [PERSON] графік побачень та спілкування з малолітньою донькою [PERSON] [INFO] : -спільний відпочинок із дитиною з 09.00 п?ятниці до 19.00 неділі через тиждень, -спільний відпочинок із дитиною з 15.00 середи до 14.00 четверга щотижня, -спілкування з дитиною за допомогою сервісу зв?язку або відеозв?язку. -зустрічі матері з дочкою мають відбуватися з дотриманням режиму дня (навчання, реабілітації) та бажання дитини. Також встановити [PERSON] графік побачень та спілкування з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а саме : -з 16 год до 21 год щовівторка та щосереди, -проведення часу з дітьми в суботу та неділю через тиждень - з 09 год до 19 год, -проведення святкових днів (Дні народження, Великдень, Різдво, Новий рік, та ін.) за попередньою домовленістю батьків, -щороку у літній період, на термін 10 днів, за місцем проживання батька, з обов?язковим попередженням матері дитини за 10 календарних днів. -зустрічі батька з дітьми мають відбуватися з урахуванням режиму дня, стану здоров?я, інтересів та бажання дітей. Приймаючи до уваги відносини, що складись між сторонами, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що реалізація визначених судом способів участі батька та матері у вихованні та спілкуванні з дітьми, яка проживають окремо, повинна відбуватися з дотриманням одночасно певних умов - з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини. Крім того, суд вважає за необхідне рекомендувати батькам попереджати один одного про свої дії щодо дітей, узгоджувати їх з врахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дітей. Також, у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дітей, станом їх здоров`я, психо-емоційного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ним. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial