Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Рівненської міської ради, третя особа [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 06.09.2008 року, смерті відкрилася спадщина. Підставами для пропуску строку для прийняття спадщини є наступні обставини: зв"язок з матір"ю, а саме мати проживала в іншій області та утримувала інформацію про місце свого проживання, позивач втратив з нею зв"язок; позивач не знав про дату смерті матері. А тому, вважає, що причини пропуску строку на прийняття спадщини є поважними та такими, що не залежали від волі позивача. 01.10.2025 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Вказує, що позивачем не надано доказів, які підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою та не надано відмови нотаріуса, у зв"язку із пропуском вказаних строків. Підставами для пропуску строку для прийняття спадщини визначені позивачем не є поважними. В задоволенні позову просив відмовити. Ухвалою суду від 17.09.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.02.2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві, просив задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву, в задоволенні позову просив відмовити, з підстав та мотивів, які наведені у відзиві. Представника третіх осіб позов підтримав в повному обсязі, з підстав та мотивів, які наведені у позовній заяві, просив задоволити. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 06.09.2008 року. Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08.01.2026, наданої на запит суду, у спадковому реєстрі відсутні інформація щодо [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа може на власний розсуд як здійснювати своє цивільне право, так і використовувати його частково або не використовувати взагалі. Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які передбачені змістом суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права може відбуватися шляхом вчинення як фізичних, так і юридичних дій. Частина 2ст. 12 ЦК встановлює, що нездійснення особою цивільного права не є підставою для припинення цього права, крім випадків, встановлених законом. Закон обмежує строк здійснення права на прийняття спадщини, що відповідно до ст. 1270 ЦК Українистановить шість місяців з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд з`ясовуєчи були перешкоди для подання заяви на прийняття спадщини і досліджує поважність причини пропуску строку. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Об`єктивні обставини це ті, що існують поза людською свідомістю і незалежно від неї, її волі та бажань, а суб`єктивні це ті, що зумовлені особистими поглядами, інтересами, потребами, переконаннями людини. Враховуючи те, що матір позивача [PERSON] , померла [INFO] , то останнім днем подання заяви про прийняття спадщину є 05.03.2009 року, позивач не звернувся до нотаріуса із даною заявою, однак звернувся до суду з даним позовом через електронний суд 09.09.2025 року. Також, суд критично оцінює доводи позивача щодо необізнаності про дату смерті матері, що перешкоджало вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Більш того, позивач не надав суду жодних доказів, на підтвердження вказаних обставин. У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, оцінивши докази, надані позивачем, суд зазначає, що обставини, вмзначені позивачем не можуть бути визнані судом такими, що створювали непереборні, істотні труднощі для позивача для вчасного подання заяви про прийняття спадщини, отже не можуть бути визнані поважними причинами. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому, обставини, на які посилався позивач як на підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на переконання суду, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, тобто такими, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак не можуть бути визнаними об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії. З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно відмовити. Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені судові витрати у виді судового збору, відповідно до п. 2 ч. 2ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачем.

Outcome: dismissed