Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Клокол Вікторія Іванівна через систему «Електронний суд» подала матеріали позовної заяви до Комунального підприємства «Господар» Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що [PERSON] працював водієм автотранспортних засобів Комунального підприємства Господар Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області з 10 вересня 2018 року по 31 січня 2025 року. 31 січня 2025 року [PERSON] звільнився за власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України. Про своє звільнення був повідомлений телефоном, з відповідним наказом не ознайомлений. На адвокатський запит №32 від 15.04.2025 року директор КП Господар листом від 21.04.2025 року №04-176 повідомила наступне. У зв`язку із активними бойовими діями на території громади, руйнуваннями інфраструктури та житлового сектору, евакуацією мешканців та працівників підприємства до безпечних регіонів України розпорядженням Удачненської селищної військової адміністрації від 27 лютого 2025р. №53-од тимчасово призупинена діяльність КП Господар Удачнської селищної ради Покровського району Донецької області з 03.03.2025 р. до моменту видачі окремого розпорядження начальника Удачненської селищної військової адміністрації. Наказом Міністра розвитку громад та території України від 28.02.2025 р. №376 Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією селище Удачне внесено до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. Згідно листа від 28.02.2022 року Торговопромислової палати цим листом засвідчується форс-мажорні обставини. В ході реалізації заходів з виконання розпорядження Удачнської селищної військової адміністрації від 27.02.2025 №53-од можливості здійснити евакуацію документації з кадрових питань, бухгалтерської документації можливості не було. Відтак запитувана Вами інформація надана бути не може. В той же час інформуємо що [PERSON] 1963 року народження звільнився з Підприємства за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю. Працівнику було виплачено всі виплати передбачені законом України Про працю. Проте, як зазначає [PERSON] , він останній раз перебував у щорічній відпустці в серпні 2021 року та використав її за період з 10.09.2020 року по 09.09.2021 року. З серпня 2021 року у зв`язку з оголошенням військового стану і по день звільнення (31.01.2025 року) позивач більше не перебував у щорічній відпустці. При розрахунку в день звільнення йому, на порушення приписів ст. 116 Кодексу законів про працю України, підприємство - відповідач не в повному обсязі виплатило компенсацію за невикористану відпустку на підставі ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України Про відпустки. Остання сумма заробітної плати з призначенням платежу Zarobitna plata-zarobitna plata za pershu polovynu liutoho 2025 roku надійшла від КП Господар 14 лютого 2025 року. Вказане підтверджується випискою з банку, що додається. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Відповідно до п. 7 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Відповідно до ст. 6 Закону України Про відпустки тривалість щорічної відпустки не може бути меншою як 24 календарних дня. На підставі наведеного вище розрахунок компенсації за невикористані щорічні дні відпустки відповідача складає: 1. Позивач не використав свої щорічні відпустки за період з 10.09.2021 року по 31.01.2025 року. 2. Враховуючи норми Порядку №100, при звільнені працівника у 2025 році для розрахунку компенсації за невикористані відпустки роботодавець має обчислювати дві середні заробітні плати. Та й саму компенсацію ділити на дві частини: компенсація за відпустки, права на які набуті до 31.12.2023, та після цієї дати. 3. Отже, кількість днів відпусток, за які роботодавець мав нарахувати компенсацію позивачу, на які він набув право до 31.12.2023, становить 55 календарних днів (в періоді з 10.09.2021 року по 31.12.2023 року відпрацьовано 843 дні (або 28 місяців), з них віднімаємо 5 святкових). Розрахунок середньої зарплати здійснюють виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Заробітна плата, нарахована працівнику у 2023 році (за фактично відпрацьований час з 1 січня або з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому виплачується компенсація за невикористану відпустку), ділиться на кількість календарних днів у розрахунковому періоді. Отримана середньоденна заробітна плата множиться на кількість днів відпустки, що підлягають оплаті. Таким чином, з урахуванням того, що у 2023 році року заробітна плата позивача склала 165907,20 грн., розрахунок належної компенсації складає: 165907,20 грн./365 календарних днів (з урахуванням положень ч. 1 ст. 12 Закону України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану) х 55 календарних днів відпустки = 24999,72 грн. 4. При цьому обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки працівнику, на які він набув право після 31.12.2023 р., проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки. В період з 01.01.2024 року по 31.01.2025 року позивач набув право на 26 днів відпустки (відпрацьовано 397 днів або 13 місяців). Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Місяць звільнення - січень 2025 року. Останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки - січень 2024 по грудень 2024. Кількість днів, що беруть участь у розрахунку середньоденної заробітної плати в розрахунковому періоді - 366. Таким чином, з урахуванням того, що у 2022 році року заробітна плата позивача склала 189600,52 грн., розрахунок належної компенсації складає: 189600,52 грн./366 днів х 26 календарних днів відпустки = 13468,89 грн. 5. Під час проведення розрахунку при звільненні працівника бухгалтер КП Господар повідомила позивачу, що виплата, яка була проведена 14.02.2025 року в сумі 13562,03 грн. є компенсацією за невикористані відпустки. Позивач погоджується з таким твердженням. Проте вважає таку виплату частковою. 6. Сумма компенсації за невикористані щорічні відпустки за період з 10.09.2021 року по 31.01.2025 року складає: 24999,72 грн. + 13468,89 грн. - 13562,03 грн. = 24906,58 грн. Відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач від сплати судового збору звільнений. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з Комунального підприємства «Господар» Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області на користь [PERSON] компенсації за невикористану відпустку у розмірі 24 906,58 гривень. Протоколом автоматизованого розподілу судової спраив між суддями від 30.04.2025 року, цивільну справу №208/5380/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою суду від 05.05.2025 року відкрито провадження у справі №208/5380/25 за справилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 19.05.2025 року представником відповідача КП «Господар» Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області директором Юлією Трушляковою подано відзив на позовну заяву, з якого слідує, що позовні вимоги вона не визнає, вважає, що вони є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування зазначає, що [PERSON] звільнився з КП «Господар» Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області на підставі ст. 38 КЗпП України та йому було виплачено всі виплати, передбачені Законом України «Про працю». Також позивач частково використав свої щорічні відпустки за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік. У зв 'язку з частковим використанням щорічної відпустки у позивача залишилось 34 невикористанi днi, за якi була проведена виплата 14.02.2025 року в сумі 13 562 грн 03 коп., що є компенсацією за невикористані відпустки, однак підтвердити ці обставини не має можливості у зв`язку з тим, що через активні бойові дії на території громади, руйнування інфраструктури та житлового сектору, евакуацією мешканців та працівників підприємства до безпечних регіонів України, розпорядженням Удачненської селищної військової адміністрації від 27.02.2025 року № 53-од тимчасово призупинена діяльність КП «Господар» Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області з 03.03.2025 року до моменту видачі окремого розпорядження та здійснити евакуацію документації з кадрових питань, бухгалтерської документації не було можливості. Окрім того позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свої позовних вимог. Просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 26.05.2025 року представником позивача адвокатом Клокол Вікторією Іванівною подано до суду відповідь на відзив, з якого слідує, що у відзиві, наданому відповідачем по справі відсутні будь-які аргументи, які б свідчили про обґрунтованість та законність бездіяльності відповідача, що полягала у ненарахуванні та невиплаті компенсації за невикористані дні щорічної відпустки Позивачу. Зазначені відповідачем обставини, а саме: твердження, що [PERSON] під час звільнення були виплачені всі виплати передбачені ЗУ Про працю та інформація про часткове використання позивачем відпусток у 2022, 2023 та 2024 роках не підтверджується належними доказами. Також зазначає, що зазначена неможливість надати копії відповідних первинних документів через термінову евакуацію та проведенням активних бойових дій на території розміщення підприємства не відповідає дійсності, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність відповідач зобов`язаний вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів. Накази та заяви про надання відпусток, реєстраційні журнали, картки відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції україни від 12.04.2012 № 578/5, зберігають 5 років. Працівник не має нести негативні наслідки невиконання роботодавцем своїх зобов язань. Крім того роботодавець - КП Господар Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області під час звільнення в порушення ст. 47 Кодексу законів про працю України не ознайомив позивача з наказом про його звільнення та не надав письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні. При цьому призупинення діяльності підприємства відповідача відбулось за наказом від 27.02.2025 року, майже через місяць після звільнення позивача. Не надана була копія наказу про звільнення [PERSON] також на адвокатський запит. Таким чином, вбачаєтьься, що зі сторони відповідача були здійсненні порушення чинного законодавства та позивачу нне в повній мірі здійснено виплату належної до сплати компенсацію за невикористану відпустку. Просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також витребувати у відповідача докази надання щорічної відпустки [PERSON] з 10 вересня 2018 року по 31 січня 2025 року. Ухвалою суду від 25.08.2025 року витребувано у Комунального підприємства «Господар» Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області інформацію щодо надання щорічної відпустки [PERSON] з 10 вересня 2018 року (день працевлаштування) по 31 січня 2025 року (день звільнення). 22.09.2025 року на виконання вимог ухвали суду КП «Господар» Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області надано документи. 24.10.2025 року представником позивача адвокатом Клокол В.І. подано до суду заяву про зміну предмету позову. Зазначила, що враховуючи надані представником відповідача копії Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску вважає за потрібне змінити предмет заявлених вимог та зменшити суму позову. В уточненій позовній заяві надала уточнений розрахунок компенсації за невикористані щорічні дні відпустки: 1. Тривалість щорічної відпустки позивача 24 календарних дні. 2. Період, за який позивач використав щорічні відпустки частково: з 10.09.2021 року по 31.01.2025 року, а саме за вказаний період позивач використав 12 календарних днів відпустки в жовтні 2023 року та 9 календарних днів в квітні 2024 року. 3. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про відпустки» тривалість відпустки визначається пропорційно до відпрацьованого часу. Таким чином, за період з 10.09.2021 року по 31.01.2025 року працівнику належало використати 81 календарний день відпустки, а саме за період з 10.09.2021 року по 09.09.2022 року 24 к.дн,, з 10.09.2022 року по 09.09.2023 року 24 к.дн,, з 10.09.2023 року по 09.09.2024 року 24 к.дн,, з 10.09.2024 року по 31.01.2025 року 9 к.дн, 4. Кількість днів невикористаної відпустки позивачем становить 81 к.дн 12 к.дн.- 9 к. дн. 34 к.дн. (виплачена компенсація) = 26 календарних днів. Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Місяць звільнення - січень 2025 року. Останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки - січень 2024 по грудень 2024. Кількість днів, що беруть участь у розрахунку середньоденної заробітної плати в розрахунковому періоді - 366. Таким чином, з урахуванням того, що у 2024 році року заробітна плата позивача склала 189600,52 грн., розрахунок належної компенсації складає: 189600,52 грн./366 днів х 26 календарних днів відпустки = 13468,89 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача не виплачену належну йому суму компенсації невикористаної відпустки при звільненні у розмірі 13 468 грн 89 коп. 06.03.2026 року у судовому засіданні представник позивача - адвокат Клокол В.І. уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також зазначила, що після ознайомлення з наданою відповідачем фінансовою документацією було встановлено, що позивачем по справі використано у 2023 році 12 днів щорічної відпустки та у квітні 2024 року 9 днів відпустки, саме тому було здійснено перерахунок та уточнено позовні вимоги. Враховуючи той факт, що відповідачем по справі не зазначено тривалість відпустки позивача по справі, який працював на підприємстві водієм, тому з урахуванням положень ст. 6 Закону України «Про працю», де зазначено, що тривалість відпустки не може бути меншою 24 календарних днів, для розрахунку кількості днів невикористаної відпустки бралася саме ця сума календарних днів щорічної відпустки. Весь розрахунок відображено в уточненій позовній заяві. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, загальна кількість невикористаної відпустки, за які відповідачем по справі не здійснено виплату компенсацію складає 26 календарних днів. Враховуючи відомості з довідки ОК-5 позивача та надану фінансову документацію відповідачем по справі вбачається, встановлено, що розмір суми, яка не виплачена позивачу при звільненні за невикористану відпустку тривалістю 26 календарних днів складає 13 468 грн 89 коп., яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] . Представник відповідача директор [PERSON] була присутня в судовому засіданні 16.07.2025 року, в подальші судові засідання, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку судових повісток до електронного кабінету відповідача, в судові засідання не з`являлася. 06.03.2026 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України. Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] 10.09.2018 року на підставі наказу № 5 від 07.09.2018 року прийнято до Комунального підприємства «Господар» Удачненської селищної ради на посаду водія автотранспортного засобу. Відповідно до копії наказу № 5 від 30.01.2025 року [PERSON] звільнено за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України з 31.01.2025 року з виплатою компенсації за 34 дні невикористаної відпустки. Як зазначає відповідач у своєму відзиві за 34 дні невикористаної відпустки позивачу було здійснено виплату в розмірі 13 562,03 грн. Дана сума не оспорюється позивачем по справі. З наданої на виконання ухвали суду від 25.08.2025 року фінансової документації, яка наявна у підприємства КП «Господар Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області встановлено, що позивачем по справі за 2023 рік використано 12 днів щорічної відпустки, за 2024 рік використано 9 днів щорічної основної відпустки. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про відпустки» тривалість відпустки визначається пропорційно до відпрацьованого часу. Таким чином, за період з 10.09.2021 року по 31.01.2025 року працівнику належало використати таку кількість відпустки: -за період з 10.09.2021 року по 09.09.2022 року 24 календарних днів, -за період з 10.09.2022 року по 09.09.2023 року 24 календарних днів, -за період з -0.09.2023 року по 09.09.2024 року 24 календарних днів, -за період з 10.09.2024 року по 31.01.2025 року ( 4 повні місяці і 21 день) 9 календарних днів. Таким чином вбачається, що загальна кількість днів відпустки, на яку мав право позивач за фактично відпрацьований період складає - 81 день. Підприємством при звільненні йому було виплачена компенсацію за 34 дні невикористаної відпустки. Окрім того встановлено, що у жовтні 2023 року він також використав 12 днів відпустки та у квітні 2024 року ще 9 днів. Таким чином вбачається, що кількість днів, за які відповідачем не здійснено компенсацію позивачу при звільненні складає: 81-34-9-12= 26 днів. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок №100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки. Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році. Відповідно до п. 7 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Відповідно до ст. 6 Закону України Про відпустки тривалість щорічної відпустки не може бути меншою як 24 календарних дня. Відповідно до наданої позивачем довідки ОК-5 та фінансової документації відповідача, позивача звільнено з роботи у січні 2025 року. Останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки - січень 2024 по грудень 2024. Кількість днів, що беруть участь у розрахунку середньоденної заробітної плати в розрахунковому періоді - 366. Таким чином, з урахуванням того, що у 2024 році року заробітна плата позивача склала 189 600,52 грн., розрахунок належної компенсації складає: 189 600,52 грн./366 днів х 26 календарних днів відпустки = 13 468,89 грн. Будь-яких інших доказів для спростування доводів позивача, відповідачем не надано, а наявні в матеріалах справи докази в повній мірі підтверджують викладені представником позивача доводи в уточненій позовній заяві. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обюсязі. Згідно з частиною першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Закон України «Про відпустки» встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи. Згідно зі статтею 4 Закону «Про відпустки» встановлено такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (ст. 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (ст. 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (ст. 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (ст.ст. 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (ст. 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (ст. 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (ст. 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ст.18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (ст.18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ст. 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (ст.ст. 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток. Відповідно до ч. 1ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Обчислення грошової компенсації за невикористані відпустки здійснюється за середньою заробітною платою, котра, в свою чергу, визначається на підставі порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Абзацом п`ятим пункту 6 Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року судам роз`яснено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом з урахуванням вказаної норми надається оцінка доводів позивача в частині обґрунтування вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в заявленому розмірі. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved