Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У грудні 2025 року Банк через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 65554,70 грн. та понесені судові витрати. Як на підставу позовних вимог вказано, що 07.09.2012 між АТ «ПУМБ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 26250018943981 відповідно до якого відповідачу було видано кредитну картку з кредитним лімітом в розмірі 15000,00 грн., який пізніше збільшено до 50000,00 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання тривалий строк, внаслідок чого станом на 30.10.2025 утворилася заборгованість в загальному розмірі 65554,70 грн., яка складається із 43337,63 грн. заборгованості за кредитом, 22217,07 грн. за процентами та 0 грн. за комісією. Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 30.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Правом на дання відзиву відповідач не скористався. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що 07.09.2012 [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «ПУМБ» (підтверджується витягом з ЄДРПОУ), з Пропозицією укласти Договір карткового рахунку та договору страхування (оферта), яка була акцептована Банком, відповідно до якої просив випустити йому кредитну картку Master Card та встановити кредитний ліміт овердрафну за картковим рахунком в розмірі 15000,00 грн. зі сплатою 36 процентів річних. Умовами пункту 6.5 розділу 3 кредитного договору передбачено, що Банк закриває картковий рахунок та відмовляється від Договору карткового рахунку у випадку відсутності операцій по картковому рахунку протягом 3 (трьох) років та відсутності залишку на картковому рахунку. Відповідно до пункту 5.1 розділу 4 договір карткового рахунку вважається укладеним з моменту акцепту (прийняття) Банком пропозиції Клієнта і діє до закриття рахунку. 07.09.2012 відповідач отримав в Банку платіжну картку, що підтверджується його письмовою розпискою. Згідно довідки АТ «ПУМБ» про збільшення кредитного ліміту по договору № 26250018943981 від 07.09.2012, боржник [PERSON] , 07.09.2012 кредитний ліміт було встановлено в розмірі 15000,00 грн., який в подальшому неодноразово збільшувався та 03.03.2022 був встановлений в розмірі 50000,00 грн. Факт руху грошових коштів по картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою по особовому рахунку за період з 07.09.2012 по 30.10.2025. Із виписки вбачається, що відповідач активно користувався кредити коштами. Виписка по особовому рахунку відповідача, відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснення по банківському рахунку операції, а відтак належним і допустимим доказом. Згідно розрахунку позивача, що відповідає випискі по особовому рахунку останнє погашення заборгованості по процентам та суми кредиту відповідач здійснив 31.07.2024. Через невиконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 30.10.2025 утворилася заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 65554,70 грн., яка складається із 4337,63 грн. заборгованості за кредитом, 22217,07 грн. заборгованості по процентам та 0,00 грн. заборгованості за комісією. 28.10.2025 АТ «ПУМБ» надіслало на адресу відповідача Письмову вимогу (повідомлення) в якій просило погасити заборгованість за кредитним договором, яка станом на 27.10.2025 становить 65554,70 грн. протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа. Із позову вбачається, що вимоги позивача відповідачем виконано не було та заборгованість не погашена. Правове обґрунтування та мотиви суду Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір, умови якого кредитором виконано повністю. Між тим, відповідач свої зобов`язання порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість згідно розрахунку позивача в загальному розмірі 65554,70 грн. Доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості матеріали справи не містять. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність порушення відповідачем грошових зобов`язання та утворення заборгованості, підтвердженої розрахунками позивача, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. На підставі статті 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved