Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 15.09.2025 звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем [PERSON] , який було укладено 15.10.2016 року та у якому у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами погіршувалось, кожен має різні погляди на шлюб та сім`ю, між сторонами відсутні взаємоповага, піклування про створення в сім`ї доброзичливої атмосфери. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, оскільки у сторін на грунті сімейно-побутових проблем та протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Вважає, що шлюб між сторонами існує формально, а тому просить його розірвати. Відповідач [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що на розірвання шлюбу вона не згідна. Вказує на те, що наявністю суперечок в сім`ї не є причиною для розриву шлюбних стосунків. Вважає, що діти повинні проживати у повноцінній сім`ї, а тому слід вжити всіх заходів для її збереження. Позивач [PERSON] відповіді на відзив не надав. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 08.12.2025 надавався сторонам строк на примирення з метою збереження сім`ї за клопотанням відповідача, провадження у справі зупинялось до 09.03.2026. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Вказав, що не примирився із відповідачем у наданий судом строк, перебувати у шлюбі із [PERSON] він не бажає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечила. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі із 15 жовтня 2016 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15.10.2016 Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. У даному шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Судом із пояснень сторін у судовому засіданні з`ясовано, що сторони втратили почуття взаєморозуміння та любові один до одного, позивач не веде спільного господарства із відповідачем, не бажає перебувати із нею у шлюбі та підтримувати сімейні відносини. У наданий судом термін на примирення сторони не прийняли заходів для збереження сім`ї. Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки порушує його особисті права та законні інтереси. На підставі наведеного та

Outcome: approved