Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Чернова А.В. 15.12.2025 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог представник вказала, що 26.06.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON] . Сторони проживали до початку 2025 року разом з дати реєстрації шлюбу. В подальшому спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, мають різні характери, життєві позиції та погляди на життя , психологічну несумісність. Між позивачем та відповідачкою фактично відсутні сімейні відносини, відсутнє бажання відновити сімейні відносини. Рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим, свідомим та відповідає волі останнього, поновлювати сімейно-шлюбні відносини та здійснювати примирення із відповідачем позивач наміру не має, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та є недоцільним. Представник позивача просить суд шлюб позивача з відповідачем розірвати та не надавати строк на примирення. Представник позивача подала до суду клопотання про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подала. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без її участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі, оскільки, відносно цього не заперечив представник позивача в своїй заяві до суду. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 26.06.2015 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблено актовий запис № 395. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалося в зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, різні характери та різні погляди на життя , психологічну несумісність. Спільне життя позивача з відповідачем фактично було припинено, подальше перебування позивача в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам, про що вказав його представник в позовній заяві. За змістом положень ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу . За змістом ст. ст. 24 ч. 1, 104 ч. 2, 110 ч. 1, 112 Сімейного кодексу України, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Звертаючись до суду із позовом, представник позивача вказувала, що позивач не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, а шлюбні відносини між ними погіршилися по причині конфлікту характерів, втрати почуття поваги та любові, позивач вважає збереження вказаного шлюбу неможливим. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, позивачка заперечує проти поновлення шлюбних відносин з відповідачем, що свідчить про наявність підстав для розірвання шлюбу відповідно до вимог статей 24, 56 СК України. Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому підстав для збереження сім`ї немає.

Outcome: approved