Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У липні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу та просить стягнути з відповідачки завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 12280,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 1643589 (далі поліс). Забезпеченим транспортним засобом за полісом є DAEWOO, н.з. [NUMBER] . Франшиза становить 2500,00 грн. 08.01.2022, приблизно о 22 год. 30 хв., [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем DAEWOO, н.з. [NUMBER] , здійснювала рух по проїзній частині вул. Дніпровське шосе з боку вул. Істоміна в напрямку вул. Піщаної в м. Запоріжжі. У салоні зазначеного автомобіля перебували пасажири. Під час руху в районі перетину вул. Дніпровське шосе з вул. Пожарського, [PERSON] , діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, не переконалась в безпеці своїх дій, безпричинно змінила напрям руху керованого автомобіля вліво, в результаті чого скоїла виїзд за межі проїжджої частини на лівий газон та подальшим наїздом передньою правою бічною частиною кузова керованого транспортного засобу на електроопору. Вироком Запорізького апеляційного суду від 06.11.2023 у справі № 334/1495/22 [PERSON] визнано винною у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи наявність полісу, балансоутримувач електроопори звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Матеріальний збиток, завданий балансоутримувачу електроопори згідно зі звітом про незалежну оцінку № 01/024 від 25.02.2022 становить 14780,00 грн. з вирахуванням ПДВ. Сума страхового відшкодування склала: 14780,00 грн. 2500,00 грн. = 12280,00 грн. На підставі отриманих документів ПрАТ «СГ «ТАС» затверджено страховий акт № 13422/49/922 від 15.07.2022 на суму 12280,00 грн., яку було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією № 278303 від 19.07.2022. Вироком Запорізького апеляційного суду від 06.11.2023 у справі № 334/1495/22 встановлено, що відповідачка перебувала в стані алкогольного сп`яніння під час дорожньо-транспортної пригоди. Відповідачка зобов`язана відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 12280,00 грн. Ухвалою суду від 29.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ПрАТ «СГ «ТАС» у судове засідання не з`явився. У заяві від 05.03.2026 представник позивача Миц І.В. просила розглянути справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення заперечень не має. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзиву на позов не подала. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Судом встановлено, що 22.10.2021 між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 1643589, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є ЗАЗ-DAEWOO, н.з. [NUMBER] , розмір франшизи 2500,00 грн. (а.с. 5). Вироком Запорізького апеляційного суду від 06.11.2023 у справі № 334/1495/22 встановлено, що 08.01.2022, приблизно о 22 год. 30 хв., [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ЗАЗ-DAEWOO, н.з. [NUMBER] , здійснювала рух по проїзній частині вул. Дніпровське шосе з боку вул. Істоміна в напрямку вул. Піщаної в м. Запоріжжі. У салоні зазначеного автомобіля перебували пасажири [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Під час руху в районі перетину вул. Дніпровське шосе з вул. Пожарського, [PERSON] , діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконалась в безпеці своїх дій, безпричинно змінила напрям руху керованого автомобіля вліво, в результаті чого скоїла виїзд за межі проїжджої частини на лівий газон та подальшим наїздом передньою правою бічною частиною кузова керованого транспортного засобу на електроопору. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді вертикального перелому тіла 3-го шийного хребця (С3) без зміщення кісткових фрагментів, що кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя; закритої черепно-мозкової травми: імпресійного перелому нижньої стінки правої орбіти, мінімального правобічного гемо синусу, струсу головного мозку, садна в лобній ділянці ліворуч, гематоми в лобній ділянці праворуч, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. [PERSON] та пасажир [PERSON] отримали легкі тілесні ушкодження, а у пасажира [PERSON] будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. Порушення [PERSON] вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. Даним вироком [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Наведені законодавчі приписи у системному зв`язку з обставинами, що встановлені у вироку Запорізького апеляційного суду від 06.11.2023 у справі № 334/1495/22, дозволяють суду вважати встановленим факт того, що у результаті протиправних дій [PERSON] , настали певні правові наслідки, пов`язані із подією дорожньо-транспортної пригоди. 12.01.2022 Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» звернулося до ПрАТ «СГ «ТАС» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 08.01.2022. Згідно з довідкою по службі електрогосподарства «Запоріжелектротранс» ділянка контактної мережі по тролейбусній лінії «Каховська-Перетворювач» знаходиться на балансі підприємства «Запоріжелектротранс» по службі електрогосподарства. 12.01.2022 Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» звернулося до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування в сумі 20336,23 грн. Матеріали справи містять копію звіту про незалежну оцінку з визначення розміру матеріального збитку завданого об`єкту оцінки № 01/024-1, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Згідно з висновком про розмір матеріального збитку № 01/024-1 від 25.01.2022 суб`єкт оціночної діяльності ФОП [PERSON] дійшов висновку, що розмір матеріального збитку завданого об`єкту оцінки (електроопора), який розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 14780,00 грн. без урахування ПДВ. Відповідно до страхового акту № 13422/49/922 від 15.07.2022, затвердженого ПрАТ «СГ «ТАС», сума страхового відшкодування становить 12280,00 грн. Згідно з платіжною інструкцією № 278303 від 19.07.2022 страхове відшкодування по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 1643589 від 22.10.2021 у розмірі 12280,00 грн. було виплачено Комунальному підприємству «Запоріжелектротранс». Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тобто й Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. На час дорожньо-транспортної пригоди діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV. Приписами статті 5 Закону № 1961-IV визначалось, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положеннями підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Аналогічні приписи містяться у чинному наразі Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX. Факт того, що [PERSON] керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння підтверджено вироком Запорізького апеляційного суду від 06.11.2023 у справі № 334/1495/22. За змістом ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином у позивача, який відшкодував шкоду, завдану відповідачкою, виникло право зворотної вимоги до неї. Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Оскільки [PERSON] добровільно не відшкодувала завдану шкоду, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачка не надала суду належних доказів повного чи часткового відшкодування шкоди, не обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як видно з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 47337 від 18.06.2025. Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved