Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 29.01.2025-100002706. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 3 000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 29.01.2025, на строк, вказаний в заявці. Сторони домовилися про порядок сплати процентів за договором та їх розмір. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 9 960, 00 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3 000, 00 грн; по процентам - в розмірі 4 650, 00 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 270 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 540 грн. та неустойки 1 500, 00 грн. За вказаних обставин позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 9 960 грн (а.с. 1 7). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 21). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 7). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Матеріалами справи доведено, що [PERSON] звернувся до ТОВ «Споживчий центр» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав заявку кредитного договору № 29.01.2025-100002706 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), чим уклав електронний кредитний договір № 29.01.2025-100002706 від 29.01.2025, згідно якого сторони встановили суму кредиту в розмірі 3 000 грн, строком на 217 днів з дати його надання, дата надання/видачі кредиту 29.01.2025, дата повернення (виплати) кредиту 02.09.2025, встановили розмір процентної ставки «Стандарт» за договором, у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 0,5 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 9 % від суми кредиту та дорівнює 270, 00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 270 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Розрахунок денної процентної ставки: 0, 84 % = (5460/3000) / 217 * 100%. ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 2526,92 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 8 460, 00 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 5 460, 00 грн. Неустойка: 45, 00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 16, 17 заявки кредитного договору № 29.01.2025-100002706 (кредитної лінії)). У відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору відображено графік платежів за договором з відображенням періодів користування кредитом та інші істотні умови кредитного договору, які відповідають заявці кредитного договору № 29.01.2025-100002706 (кредитної лінії). Договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с. 11 - 14). Для підтвердження надання відповідачу кредитних коштів позивачем долучено копію договору про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/012 від 04.01.2024, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», а також копію листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17.12.2025, відповідно до якого, між ним та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 29.01.2025 на суму 3 000, 00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 638244240, призначення платежу: видача за договором кредиту № 29.01.2025-100002706 (а.с. 14 16, 17). Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 29.01.2025-100002706 від 29.01.2025, розмір заборгованості [PERSON] за даним кредитним договором складає 9 960 грн, з яких: 3 000 грн основний борг; 4 650 грн проценти; 270 грн. комісія за надання; 540 грн. комісія за обслуговувння; 1 500, 00 грн неустойка (а.с. 8 зі звороту). Згідно статей 526, 530, 536, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач підписав заявку на укладення кредитного договору, а також пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) шляхом застосування одноразового електронного ідентифікатора, що відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до матеріалів позовної заяви, позивач здійснював нарахування неустойки та просить суд стягнути її з відповідача у розмірі 1 500, 00 грн. Та згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевикладене, неустойка, нарахована позивачем на суму заборгованості відповідача, не підлягає стягненню з відповідача. Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідач не виконує умови укладеного кредитного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернув, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 8 460, 00 грн, яка складається з: 3 000, 00 грн тіло кредиту; 4 650, 00 грн проценти за користування кредитом; 270, 00 грн комісія за надання кредиту; 540, 00 грн комісія за обслуговування кредиту, оскільки підстави для стягнення нарахованої відповідачу неустойки з урахуванням вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відсутні. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2 057, 58 гривень (2 422, 40 грн / 9 960, 00 грн * 8 460, 00 грн). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial