Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до суду з вищевказаним позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, обґрунтовуючи підставність вимог тим, що [INFO] померла його баба [PERSON] . За життя померла на ім`я позивача залишила заповіт, зі змісту якого слідує, що все нерухоме та рухоме майно заповіла онукові, тобто позивачу. 26.05.2020 за заявою позивача державним нотаріусом Липовецької нотаріальної контори було заведено спадкову справу № 51/2020. До складу спадкового майна увійшов житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Берестівка, Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області. Позивач звертає увагу суду на те, що 15.02.2021 державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої увійшов і вказаний вище житловий будинок. Водночас, рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02.12.2015 (справа № 136/712/15-ц) було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право на спадщину щодо вказаного житлового будинку. Таким чином, з метою оформлення спадкових прав на успадковане майно, що залишилося після смерті [PERSON] , позивач вимушений просити суд визначити частки майна, що спадкуються ним. У визначений судом строк відповідачем не надано до суду відзив. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 02.10.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Окрім того, судом було задоволено клопотання позивача та витребувано у Липовецькій державній нотаріальній конторі копії заведених спадкових справ № 51/2020 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та № 421/2011 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 16.10.2025 від Липовецької державної нотаріальної контори надійшли копії матеріалів спадкових справ № 51/2020 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та № 421/2011 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 19.11.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Башта-Бєляєвої М.О. копію заведеної спадкової справи, щодо майна померлого [PERSON] , [INFO] . Підготовче судове засідання з розгляду даної цивільної справи відкладено. 02.12.2025 від приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Башта-Бєляєвої М.О. надійшли копії матеріалів спадкової справи № 66/2023, щодо майна померлого [PERSON] , [INFO] . 17.12.2025 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача адвоката Петришиної І.А., замінено неналежного відповідача Липовецьку міську раду Вінницького району Вінницької області - на належного [PERSON] . Підготовче судове засідання з розгляду даної цивільної справи відкладено. 16.02.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач чи його представник не з`явилися, при цьому 04.03.2026 від представника позивача адвоката Петришиної І.А. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Належним чином повідомлена відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, відзиву на позов чи клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Таким чином підстав за наявності яких може бути відкладено судове засідання не встановлено. Ураховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно заповіту засвідченого секретарем Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Вінничук Л.В. зареєстрованого в реєстрі за № 23, [PERSON] , [INFO] , все свої рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, на що вона матиме право по закону на день її смерті, вона заповіла своєму онукові [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, яку прийняв її онук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується листом Липовецької державної нотаріальної контори № 02-14/527 від 12.09.2024 (а.с.11) та матеріалами спадкової справи № 51/2020, заведеної 26.05.2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.30-40). З матеріалів спадкової справи № 421/2011 до майна померлого [PERSON] (а.с.41-63), судом встановлено, що 15.02.2012 державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кицюком Олександром Павловичем було видано [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстроване в реєстрі за № 288), яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в [ADDRESS] , який в цілому складається з житлового будинку, позначеному на плані літерою «А», веранди «а», загальною площею 57,7 кв.м., в т.ч. житловою площею 28,7 кв.м., сараю «Б», сараю «б», гаража «В», літньої кухні «Г», сараю «Д», погріба «п/Д», убиральні «Е», огорожі «№1», воріт «№2», хвіртки «№3», воріт «№4», криниці «№5» (а.с.58). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 02.12.2015 по справі № 136/712/15-ц задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, зокрема, визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право на спадщину, яке видане на ім`я [PERSON] та зареєстроване в реєстрі за № 288, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.78-81). Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22.01.2016 апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 02.12.2015 в частині вирішення питання про розподіл судових витрат залишено без змін (а.с.82-83). Окрім того з матеріалів спадкової справи № 66/2023 до спадщини померлого [INFO] [PERSON] (а.с.97-151), судом встановлено, що спадщину після його смерті прийняла дочка [PERSON] , [INFO] , подавши 16.10.2023 приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Башта-Бєляєвій М.О. відповідну заяву про прийняття спадщини (а.с.98). Інші особи спадщину не приймали, свідоцтва про право на спадщину за законом чи заповітом не отримували. Згідно висновку про вартість майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 127 943 грн. 00 коп. (а.с.20). Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В силу вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. При цьому, відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, згідно мотивувальної частини рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 02.12.2015 по справі № 136/712/15-ц: «Судом встановлено, що право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується Свідоцтвом про право власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами (а.с. 74), яке видане Лукашівською сільською радою Липовецького району Вінницької області 16.12.2011 року на підставі рішення Лукашівської сільської ради № 53 від 16.12.2011 року (взамін Свідоцтва про право власності № 66 від 10.12.1991 року), зареєстровано КП "Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації" в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 32786406 від 05.01.2012 року (а.с. 74 на звороті) та присвоєно реєстраційний номер 35745992, номер запису: 66 в книзі 1. Зі змісту ст. 22 Кодексу законів про шлюб і сім`ю України слідує, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Суд вважає, що оскільки вказаний будинок був набутий в період шлюбу, він був об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що зазначене вище майно належало спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, яке припинилося відповідно до ст. 346 ч. 1 п. 11 ЦК України у зв`язку зі смертю власника. Висновки яких дійшов суд, спростовують відомості, які вказані в заяві [PERSON] від 12.08.2011 року про те, що спадкове майно було особистою приватною власністю [PERSON] . Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, який є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.». Таким чином, встановлені судом обставини, які перевірені зібраними у справі доказами та які суд вважає належними, допустимими та достатніми, свідчать про те, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину, після смерті баби [PERSON] , зокрема, на належну їй на праві спільної сумісної власності подружжя 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , утім реалізувати свої права в нотаріальному порядку позбавлена можливості за вказаних вище обставин. Окрім того, в ході розгляду справи судом встановлено, що іншу 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] чоловіка [PERSON] успадкував [PERSON] , [INFO] , а після смерті останнього його дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності, який обраний позивачем виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушеного права позивача є очевидною, отож воно підлягає захисту судом у спосіб, що ним обраний. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м.), який розташований за адресою: [ADDRESS] , ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved