Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Короткий виклад доводів позову 15.01.2026 [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на частку житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після батька [PERSON] . Позов пред`явлено з тих підстав, що позивачка, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги після [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок в [ADDRESS] . Проте у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок за померлим, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку будинку. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 15.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито загальне позовне провадження, витребувано у нотаріуса матеріали спадкової справи до майна [PERSON] . Ухвалою суду від 06.02.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивачки адвокат Паламарчук С.В., відповідно до поданої письмової заяви, просив справу слухати за його відсутності, підтримав позов. Від представника відповідача Швайківської сільської ради Гусар О.П. надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без участі представника Швайківської сільської ради, проти позову не заперечує. Інші учасники справи будь-яких заяв не направляли. У зв`язку із неявкою в судове учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд призначив проголошення рішення о 16-00 год. 10.03.2026. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, висновки суду Судом встановлено, що [INFO] у м. Бердичеві помер батько позивачки [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , свідоцтвами про народження та про шлюб (а.с. 7-9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів спадкової справи до майна [PERSON] спадкоємцями, які прийняли спадщину, є його дружина - [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 39-58 ). [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 07.10.2025 приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку кожному на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , із тих підстав, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній (а.с. 10). Згідно з довідкою КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 08.08.2025 № 1349 право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстроване (а.с. 53, зворот ). Відповідно до довідки старости Мирославського старостинського округу Швайківської сільської ради від 22.08.2025 № 208 [PERSON] , який помер [INFO] згідно записів погосподарських книг за 1996-2000 роки був головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48, зворот). Присадибна земельна ділянка не приватизована, що доводиться повідомленням в.о. начальника відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління держгеокадастру у Житомирській області від 28.08.2025 (а.с. 48). На вказане будинковолодіння 25 липня 2025року виготовлено технічний паспорт на ім`я [PERSON] , з якого вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] (літера A за планом) збудовано 1970 року. До будинку належать будівлі та споруди: прибудова «а», ганок «а1», сарай «Б», погріб з шийкою «В», Навіс «Д» (а.с. 11-20). Згідно з висновком про визначення ринкової вартості майна від 27.10.2025, оціночна вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] складає 185790,00 гривень (а.с. 6). Норми права, застосовані судом, позиція суду Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За змістом частин четвертої та п`ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Стаття 525 ЦК Української РСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські будівлі і споруди, прибудови до них, що були завершені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту адреси. Згідно зі статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції станом на 01.01.2013), речові права на нерухомість, що виникли до цієї дати, визнаються дійсними за наявності, якщо реєстрації таких прав відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації, можуть вчинятися лише за умови реєстрації таких прав, крім випадків, коли вони виникли до 01.01.2013 і визнаються дійсними відповідно до цього Закону. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що для об`єктів, збудованих до 5 серпня 1992 року, закон не передбачав процедури введення в експлуатацію при оформленні права власності. Таким документом є технічний паспорт. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №557/1209/16-ц. Оскільки спірний будинок збудовано до 1992 року, він розташований на неприватизованій земельній ділянці, на об`єкт виготовлено технічний паспорт, а згідно з погосподарським обліком будинок значився за [PERSON] , суд дійшов висновку, що він набув права власності на спірний будинок, і будинок увійшов до спадкової маси. Тому оскільки позивачка позбавлена можливості у нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку будинку, а судом встановлено, що згідно з погосподарським обліком будинок обліковувався за спадкодавцем, позовні вимоги слід задовольнити. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не внаслідок порушення закону відповідачами, а через відсутність у позивачки правовстановлюючих документів на будинок, та з огляду на те, що позивачка не просить компенсувати їй судові витрати, суд залишає їх за позивачкою.

Outcome: approved