Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

17 липня 2024 року, [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 26.11.2005 р. хмелевською сільською радою народних депутатів мічурінського району тамбовської області (актовий запис № 01), в якому у подружжя народилась неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що в останні роки, сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, сварки, різні характери та погляди на сімейне життя, моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, ведення спільного господарства, втрати довіри, почуття любові один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства з 13.05.2020 р., а тому вважає, що шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу і примирення між ними неможливе, а розірвання шлюбу буде відповідати його свободам та інтересам. Ухвалою судді Овідіопольського райсуду Одеської області [PERSON] , в провадження якого були розподілені вказані матеріали цивільної справи від 05.08.2024 р. вказаний позов був залишений без руху для усунення недоліків, передбачених ст. 175 ЦПК України. Ухвалою судді Овідіопольського райсуду Одеської області [PERSON] від 02.09.2024 р. даний позов був прийнятий до розгляду з відкриттям провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області під головуванням судді [PERSON] від 12.12.2024 р. цивільне провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, нібито через відсутність між сторонами предмету спору. При чому, роз?яснено позивачеві та його представнику, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тим самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Постановою ОАС від 08.07.2025 р. задоволена апеляційна скарга [PERSON] , ухвала Овідіопольського райсуду Одеської області від 12.12.2024 р. скасована через порушення судом прав позивача на доступ до правосуддя, передбаченого ст. 6 ЄКПЛ та через порушення судом захисту позивача цивільного права та інтересу, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Згідно розпорядження керівника апарату Овідіопольського райсуду Одеської області № 668/25 від 16.12.2025 р., виданого на підставі наказу голови суду № 08г-о/с від 01.12.2025 р. щодо відсторонення судді Овідіопольського райсуду Одеської області [PERSON] від здійснення правосуддя згідно рішення ВРП від 01.12.2025 р., в провадженні якого перебували вказані матеріали цивільної справи, останні, 16.12.2025 р. були перерозподілені в провадження судді Гандзій Д.М., ухвалою якого від 02.01.2026 р. прийняті до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 04.03.2026 р. о 09:00 год., яке було відкладене через неналежне сповіщення відповідачки на 12.03.2026 р. о 09:00 год. Позивач та його представник в судове засідання не з?явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, надіславши на електронну адресу суду заяву про підтримання свого позову та проханням про слухання справи за їх відсутності. Відповідачка в судове засідання не з?явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України у зв?язку з тимчасовим проживанням за межами України, про що вона повідомила в електронному листі на адресу суду, заяв про слухання справи за її відсутності, заперечень чи письмових пояснень до суду не надала. На підставі ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач не подав відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження, що відповідає положенням ст.ст. 191 ч. 2 ст. 281 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційний шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 26.11.2005 р. хмелевською сільською радою народних депутатів мічурінського району тамбовської області (актовий запис № 01), в якому у подружжя народилась неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 26.11.2005 р. з належно виконаним та нотаріально посвідченим перекладом з російської на українську мову, а також копією свідоцтва про народження від 17.02.2009 р. З матеріалів справи вбачається, що в останні роки, сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, сварки, різні характери та погляди на сімейне життя, моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, ведення спільного господарства, втрати довіри, почуття любові один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства з 13.05.2020 р., а тому на думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати свободам та інтересам позивача. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з?ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, беручи до уваги категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу з відповідачкою, з якою він не бажає примирення, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивача і моральним засадам суспільства, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved