Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому в просив визнати право власності на будівлю - станцію технічного обслуговування, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог вказував, що у 2001 році він на земельній ділянці цільового призначення для будівництва станції технічного технічного обслуговування автомобілів побудував станцію технічного обслуговування автомобілів без дозвільних документів на будівництво. 12 лютого 2014 року рішенням виконавчого комітету Любашівської селищної ради «Про присвоєння нової поштової адреси на станцію технічного обслуговування автомобілів за адресою: [ADDRESS] », станції СТО було присвоєно нову поштову адресу та рекомендовано звернутися до Реєстраційної служби Любашівського району управління юстиції Одеської області для отримання свідоцтва про право власності, однак він цього не зробив. 19 листопада 2014 року рішенням Любашівської селищної ради №3089-VI «Про затвердження проекту землеустрою , щодо відведення земельної ділянки суб`єкту підприємницької діяльності [PERSON] для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів- за адресою: [ADDRESS] було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 5123355100:02:005:0222) суб`єкту підприємницької діяльності [PERSON] для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів за адресою: [ADDRESS] . На момент виділення земельної ділянки станція технічного обслуговування автомобілів була вже побудована. 29 грудня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки №103, відповідно до якого він сплачує орендну плату за земельну ділянку кадастровий номер 5123355100:02:005:0222, розташовану на території Любашівської селищної ради, [ADDRESS] . 09 березня 2024 року маючи намір зареєструвати право власності на станцію технічного обслуговання я звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно, з питанням реєстрації права власності, однак отримав відмову в зв`язку з тим, що подані мною документи не відповідають вимогам встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вказуючи на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просив задовольнити. Відповідач: Любашівська селищна рада надала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, заперечень по справі не має. (а.с.72, 79). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку. (а.с.33). Ухвалою від 12 вересня 2025 року призначено по справі будівельно-технічну експертизу , провадження по справі зупинено (а.с.38). Ухвалою від 05 лютого 2026 року поновлено провадження у справі (а.с.70). Ухвалою від 24 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.75). Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 15 квітня 2024 року за замовленням [PERSON] , комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Любашівської селищної ради» виготовлено технічний паспорт на виробничу будівлю, із якого вбачається, що за адресою: [ADDRESS] розташована станція технічного обслуговування, загальною площею 61,4 кв.м, позначена у плані літ. «А» та оглядова яма літ. «Б», 2001 року побудови (а.с.51). Відповідно до висновку КП «Бюро технічної інвентаризації Любашівської селищної ради» від 02 березня 2026 року вартість будівлі СТО становить 212257 грн. 12 лютого 2014 року рішенням виконавчого комітету Любашівської селищної ради «Про присвоєння нової поштової адреси на станцію технічного обслуговування автомобілів за адресою: район автомагістралі Одеса-Київ смт Любашівка, Одеської області - вул. Київська, 4а смт Любашівка, Одеської області», станції СТО було присвоєно нову поштову адресу та рекомендовано [PERSON] звернутися до Реєстраційної служби Любашівського району управління юстиції Одеської області для отримання свідоцтва про право власності (а.с.19). 19 листопада 2014 року рішенням Любашівської селищної ради №3089-VI «Про затвердження проекту землеустрою , щодо відведення земельної ділянки суб`єкту підприємницької діяльності [PERSON] для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів - за адресою: [ADDRESS] було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 5123355100:02:005:0222) суб`єкту підприємницької діяльності [PERSON] для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів за адресою: [ADDRESS] (а.с.31). Із договору оренди земельної ділянки №103 від 29 грудня 2014 року, який укладено між Любашівською селищною радою та Відповідачем вбачається, що відповідачу передано у довгострокове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер 5123355100:02:005:0222, розташовану на території Любашівської селищної ради, [ADDRESS] (а.с.26). [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації права власності на нерухоме майно та державний реєстратор рішенням № 71982640 09 березня 2024 року відмовив у проведенні реєстраційних дій за заявою, оскільки надані документи не відповідають вимогам закону (а.с.30). Згідно висновку судового експерта № 03-2026 від 15 січня 2026 року, об`єкт будівництва, який розташований на земельній ділянці за кадастровим номером 5123355100:02:005:0222, за адресою: [ADDRESS] за своїми класифікаційними ознаками відноситься до капітального будівництва. Функціональне призначення нежитлової будівлі літ. «А» - станція технічного обслуговування автомобілів відповідає цільовому призначенню земельної ділянки - для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів. Будівля станції технічного обслуговування автомобілів відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів у сфері будівництва. Стан несучих та огороджуючих конструкцій будівлі станції технічного обслуговування автомобілів не обмежує використання об`єкта за визначеним призначенням. (а.с.49). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положенням ч.1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.3-5 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Спори щодо самочинного будівництва, зокрема про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки, згідно ст.376 ЦК України, розглядають суди. Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. На підставі ч.3 ст.376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Разом із тим, згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач - Любашівська селищна рада позовні вимоги [PERSON] визнала (а.с.35,72, 79). Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позивач є користувачем земельної ділянки, на якій розташоване самочинно збудоване нерухоме майно, місцезнаходження якого не порушує права інших осіб, нерухоме майно відповідно до експертного висновку придатне для безпечної експлуатації, а також враховуючи визнання позову відповідачем, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні.

Outcome: approved