Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Савченко Т.І., звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 01.07.2013 року між нею та Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Злагода» укладено договір оренди землі , відповідно до якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 6,2344 га (рілля), кадастровий номер 5324081400:00:010:0066, нормативно грошова оцінка станом на підписання договору оренди становила 133706,50 грн. Договір укладено на 5 (п`ять) років. Відповідно до п. 9 Договору за користування земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 5 (п`ять) відсотків, від середнього розміру 5,39 га земельної частки (паю), що числиться по Кіровській сільській раді, виходячи з нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту 3,20 і 1,756, що становить 115597,06 грн. Розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, але не може бути меншим від розміру встановленого чинним законодавством. Відповідно до п. 11 Договору орендна плата сплачується грошима до 30 числа останнього звітного року місяця. Відповідно до п. 14 Договору у разі невиплати орендної плати у строки, визначені цим Договором сплачується пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення. 22.03.2017 року між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду до договору оренди землі, відповідно до якої внесено зміни до договору оренди землі від 01.07.2013 року, а саме: відповідно до п. 1 Угоди розділ «Строк дії договору» змінити та викласти в наступній редакції: «8. Даною додатковою угодою Договір продовжено до 22.03.2027 року». Відповідно до п. 2 Угоди розділ «Орендна плата» змінити та викласти в наступній редакції: «9. За користування земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 8 (вісім) відсотків від середнього розміру 5,39 га земельної частки (паю), що числиться по Кіровській сільській раді, виходячи урахуванням коефіцієнту індексації 4,7964 та коефіцієнту грошової оцінки 1,756, станом на 01.01.2017 р. становить 173256,54 грн., а саме 13861,24 грн.». Разом з тим, відповідачем не виплачено орендну плату за 2024 рік в сумі 13861,24 грн. та за 2025 рік в сумі 13861,24 грн. Відповідно до п. 14 Договору, у разі не виплати орендної плати у визначені строки сплачується пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення. Станом на 18.01.2026 пеня: 0,3 % = 0,003 за день. За 2024 рік сума орендної плати становить 13861,24 грн. Період прострочення: з 01.01.2025 по 18.01.2026 включно- 383 дні. (13861,24 х 0,003 х 383 = 41,58372 х 383 = 15 920,53 грн.) За 2025 рік сума орендної плати становить 13861,24 грн. Період прострочення: з 01.01.2026 по 18.01.2026 включно- 18 днів. (13861,24 х 0,003 х 18 = 41,58372 х 18 = 748,51 грн.). Таким чином, загальний розмір пені складає: 15 920,53 + 748,51 = 16669,04 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Орендна плата за 2024 рік та за 2025 рік становить 13861,24 грн. Строк сплати- до 31 грудня відповідного року. Станом на 18.01.2026 зобов`язання не виконані. Інфляційні втрати за 2024 рік складають 1552,46 грн. (Період прострочення: з 01.01.2025 по 18.01.2026., сума боргу: 13861,24 грн., загальний індекс інфляції за період- 11,2% (13861,24 грн. х 11,2% ). Три відсотки річних (3% річних) за 2024 рік склали 436,34 грн. (період прострочення: 383 дні, сума боргу: 13861,24 грн. (13861,24 грн х 3% х (383 / 365). Три відсотки річних (3% річних) за 2025 рік склали 20,53 грн. (період прострочення: 18 днів, сума боргу: 13861,24 грн. (13861,24 грн х 3% х (18 / 365). Таким чином, загальний розмір 3% річних склав 436,34грн.+20,53грн.= 456,87грн. Враховуючи вищенаведене, просить: розірвати договір оренди землі від 01.07.2013 року, укладений з Виробничим Сільськогосподарським кооперативом «Злагода», разом з додатковою угодою від 22.03.2017, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав за записом про інше речове право 5962378, об`єктом оренди за яким є земельна ділянки площею 6,2344 га, кадастровий номер 5324081400:00:010:0066 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; стягнути з Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Злагода» ЄДРПОУ 03769706, заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 27722,48 грн., пеню у розмірі 16669,04 грн., інфляційні витрати в сумі 1552,46 грн., 3% річних в сумі 456,87 грн., а всього- 46400,85 грн.; судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Ухвалою судді від 20.01.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання. 04.02.2026 року від сторони відповідача надійшов відзив на позов, у якому зазначили, що на виконання умов Договору оренди, з урахуванням змін внесених Додатковою угодою від 02 березня 2017 р. [PERSON] була нарахована орендна плата: у 2024 році в розмірі 13861,24 грн., в тому числі ПДФО - 2495,02 грн., військові збір - 693,06 грн., до виплати - 10673,16 грн.; в 2025 році- в розмірі 13861,24 грн., в тому числі ПДФО - 2495,02 грн., військові збір - 693,06 грн., до виплати - 10673,16 грн. На виконання умов Договору оренди в редакції від 22.03.2017 року позивачу була нарахована ордена плата за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5324081400:00:010:0066 в 2024 році в розмірі 13861,24 грн., в тому числі ПДФО - 2495,02 грн., військові збір - 693,06 грн., до виплати - 10673,16 грн.; в 2025 році в розмірі 13861,24 грн., в тому числі ПДФО - 2495,02 грн., військові збір - 693,06 грн., до виплати - 10673,16 грн. Також, на виконання умов Договору оренди в редакції від 02.11.2016 року позивачу була виплачена орендна плата за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5324081400:00:010:0066. Зокрема, за оренду в 2023 році було виплачено після сплати всіх податків зборів грошові кошти в розмірі 21922,30 грн. , що включало в себе орендну плату за 2022 та 2023 роки. В 2022 році в розмірі- 13861,24 грн, в тому числі ПДФО- 2495,02 грн, військові збір- 207,92 грн, до виплати - 11158,30 грн. В 2023 році в розмірі 13861,24 грн, в тому числі ПДФО- 2 495,02 грн, військові збір - 693,06 грн, до виплати- 10673,16 грн., що підтверджується, видатковим касовим ордером від 22.05.2023 р. № 429 на загальну суму 21922,30 грн. [PERSON] за оренду в 2024 році було виплачено після сплати всіх податків зборів грошові кошти в розмірі 21922,332 грн., що включало в себе орендну плату за 2024 та 2025 роки. В 2024 році в розмірі 13861,24 грн, в тому числі ПДФО- 2495,02 грн, військові збір- 693,06 грн, до виплати- 10673,16 грн. В 2025 році в розмірі 13861,24 грн, в тому числі ПДФО- 2495,02 грн, військові збір- 693,06 грн, до виплати - 10673,16 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 25.10.2024 року № 8705 Таким чином, позивачу орендна плата за 2024, 2025 роки виплачена в повному обсязі та вчасно. Щодо нарахування пені та інших штрафних санкцій в порядку ст. 625 ЦК України зазначили, що в позовній заяві [PERSON] посилається на п. 14 Договору оренди землі як підстава для нарахування пені, але даний пункт відсутній в Договорі оренди землі від 01.07.2013 року в редакції Додатковій угоді від 22.03.2017 року. При детальному аналізу змісту тексту Додатковій угоді від 22.03.2017 року сторони внесли зміни не просто в п.9 Договору, а в цілий Розділ «Орендна плата» і виклали його в іншій редакції, відмінній від тієї що містився в першій редакції Договорі оренди землі від 01.07.2013 р. так як в Додатковій угоді від 22.03.2017 року чітко зазначено, що сторони вирішили змінити та викласти Розділ «Орендна плата» в наступній редакції, а не змінити п.9 та викласти в наступній редакції, а отже підстав для нарахування пені немає. Також, позивач нараховує пеню за період з 01.01.2025 по 18.01.2026 рік Беручи до уваги, що оренда плата буда виплачена в повному обсязі та завчано, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. 12.02.2026 року від сторони відповідача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначили, що позивачеві була виплачена орендна плата у 2024 році у розмірі 21 922,33 грн, що включало в себе орендну плату за 2024 та 2025 роки, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.10.2024 року № 8705. Однак, у платіжній інструкції № 8705 від 25.10.2024 року, яку надано відповідачем як доказ, зазначено призначення платежу: за орендну плату земельної ділянки паю за 2023 рік. У видатковому касовому ордері від 22.05.2023 року, який надано відповідачем у підтвердження ніби то сплати орендної плати за 2022 та 2023 роки, чітко вказано- оренда земельного паю за 2022 рік, чим підтверджено порушення умов п. 11 Договору про оренду землі, а тому доводи відповідача про те, що орендна плата, сплачена у 2024 роках, нібито покриває періоди 2024-2025 років, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи. Зокрема, у 2023 році відповідачем було здійснено платіж у сумі 21922,33 грн. із чітким призначенням платежу - «орендна плата за 2022 рік». Аналогічно, у 2024 році відповідачем сплачено 21922,33 грн. із призначенням - «орендна плата за 2023 рік». Таким чином, Відповідач самостійно визначив періоди, за які здійснювались зазначені платежі. Окрім того, а ні договором оренди землі, а ні додатковими угодами чи будь якими заявами, оплата орендної плати наперед не погоджувалася, в платіжній інструкції та касовому ордері також не має зазначення, що певна сума є авансом за визначений рік, а отже це спростовує доводи відповідача про те, що орендна плата виплачувалася за 2024-2025 роки наперед. Щодо додаткової угоди від 22.03.2017 року сторони внесли зміни не просто до п. 9 Договору, а в цілий розділ «Орендна плата» і виклали його в іншій редакції, відмінній від тієї, що міститься в першій редакції Договору оренди землі від 01.07.2013 року, так як в Додатковій угоді від 22.03.2017 року чітко зазначено, що сторони вирішили змінити та викласти Розділ «Орендна плата» в наступній редакції, а не змінити п. 9 та викласти в наступній редакції, а отже підстави для нарахування пені немає. Однак, це твердження є необґрунтованим та не відповідає дійсності, оскільки у пунктах 9-14 договору визначено розмір орендної плати за використання земельної ділянки, її обчислення, строк виплати, санкції за порушення строків виплати орендної плати та інше. Так, п. 11 договору передбачено, що орендна плата сплачується грошима до 30 числа останнього у році місяця. Договір підписаний сторонами, тобто між ними досягнуто згоди за всіма істотними умовами вказаного договору. Відповідно до п. 38 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором. Відповідно до п. 41 договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Відповідно до п. 1 додаткової угоди розділ «Строк дії договору» змінено та викладено в такій редакції: 8. даною додатковою угодою договір продовжено до 22.03.2027 року. Також, цією додатковою угодою внесено зміни в п. 9 Розділ`Орендна плата» який змінено та викладено в наступній редакції: За користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 8 (вісім) відсотків від середнього розміру 5,39 га земельної частки (паю), що числиться по Кіровській сільській раді, виходячи з нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту індексації 4,7964 та коефіцієнту грошової оцінки 1,756, станом на 01.01.2017 становить 173265,54 грн., а саме 13861,24 грн. 24 коп. У п. 4 додаткової угоди визначено, що інші умови договору, до яких не внесені зміни, зберігають чинність. З аналізу наведеного вбачається, що строки виплати орендної плати не можуть бути виключені з умов Договору, оскільки це є суттєвим порушенням права орендодавця та вимог вищевикладеного законодавства, а отже не можна було автоматично виключити пункт 14 Договору. Крім того, додаткові угоди не містять зміни нумерації інших розділів Договору від 01.07.2013 «Умови використання земельної ділянки» п.15-17, «Умови і строки передачі земельної ділянки» п.18-20 та інші, що також свідчить про незмінність п.10-14 Договору. Отже, доводи відповідача щодо відсутності підстав стягнення пені у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний прострочений день є безпідставними. 17.02.2026 року від представника ВСК «Злагода» надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначили, що 01.07.2013 року між [PERSON] та ВСК «Злагода» було укладеного Договір оренди землі. В подальшому, між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 22.03.2017 року, якою було продовжено дію Договору оренди землі від 01.07.2013 року до 22.03.2027 року, а також було змінений Розділ «Оренда плата». Відповідно Додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 22.03.2017 року Розділ «Орендна плата» був змінений та викладений в наступні редакції. За користування земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату в розмірі 8 (вісім) відсотків, від середнього розміру 5,39 га. Земельної частки (паю), що числиться по Кіровській сільській раді, виходячи з нормативної грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнту індексації 4,7964 та коефіцієнту грошової оцінки 1,756 станом на 01.01.2016р. становить 173265,54 грн., а саме 13861,24 грн. Відповідно до п. 9 Договору оренди від 01.07.2013 року, в редакції 22.03.2017 року розмір орендної плати складає 13861,24 грн. на рік. Розмір орендної плати переглядається за згодою сторін щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; в інших випадках, передбачених законом (пункт 13 договору оренди землі). Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку (пункт 36 цього договору). Отже, на виконання умов Договору оренди в редакції від 22.03.2017 року позивачу в рахунок орендної плати, за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5324081400:00:010:0066 за період з 2022 по 2025 рік, були виплачені наступні грошові кошти: 21922,30 грн.- видатковий касовий ордер № 429 від 22.05.2023р., 21922,32 грн.- платіжна інструкція № 8705 від 25.10.2024р. Тобто, за оренду земельних ділянок в період з 2022 по 2025 рік було виплачено в рахунок орендної плати грошові кошти в розмірі 43844,62 грн. На виконання умов Договору оренди, з урахуванням змін внесених Додатковою угодою від 22.03.2017 р. позивачу було нарахована орендна плата: -в 2022 році в розмірі 13 861,24 грн, в тому числі ПДФО - 2 495,02 грн, військові збір - 207,92 грн, до виплати - 11 158,30 грн. -в 2023 році в розмірі 13 861,24 грн, в тому числі ПДФО - 2 495,02 грн, військові збір - 693,06 грн, до виплати - 10 673,16 грн. -в 2024 році в розмірі 13 861,24 грн, в тому числі ПДФО - 2 495,02 грн, військові збір - 693,06 грн, до виплати - 10 673,16 грн. -в 2025 році в розмірі 13 861,24 грн, в тому числі ПДФО - 2 495,02 грн, військові збір - 693,06 грн, до виплати - 10 673,16 грн. Тобто загальний розмір орендної плати за користування земельної ділянки з кадастровим номером 5324081400:00:010:0066 за період з 2022 по 2025 рік складає 43177,60 грн. З наведеного випливає, що [PERSON] отримала орендну плату за 2024 та 2025 рік в повному розмірі. В судове засіданні сторони не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Судом встановлено, що 01.07.2013 року між [PERSON] та Виробничим сільськогосподарським кооперативом «Злагода» укладено договір оренди землі , відповідно до якого в оренду передано земельну ділянку загальною площею 6,2344 га (рілля), кадастровий номер 5324081400:00:010:0066, нормативно грошова оцінка станом на підписання договору оренди становила 133706,50 грн. Договір укладено на 5 (п`ять) років. Згідно п.11. Договору, орендна плата сплачується грошима до 30 числа останнього звітного року місяця. Згідно п.14. Договору, у разі не виплати орендної плати у строки, визначені цим Договором сплачується пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожний день прострочення (а.с. 14-18). 22.03.2017 року між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду до договору оренди землі, відповідно до якої внесено зміни до договору оренди землі від 01.07.2013 року, а саме: відповідно до п. 1 Угоди розділ «Строк дії договору» змінити та викласти в наступній редакції: «8. Даною додатковою угодою Договір продовжено до 22.03.2027 року». Відповідно до п. 2 Угоди розділ «Орендна плата» змінити та викласти в наступній редакції: «9. За користування земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 8 (вісім) відсотків від середнього розміру 5,39 га земельної частки (паю), що числиться по Кіровській сільській раді, виходячи урахуванням коефіцієнту індексації 4,7964 та коефіцієнту грошової оцінки 1,756, станом на 01.01.2017 р. становить 173256,54 грн., а саме 13861,24 грн. (а.с. 19). Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Право оренди зареєстроване, що підтверджується Інформацією з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 460394356 від 15.01.2026 року (а.с. 20). Відповідно до положень статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч. 1 ст. 407 ЦК України). Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За правилами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Як визначено у ст. 15 вказаного Закону однією з істотних умов договору оренди землі є: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. З аналізу наведеного вбачається, що строки виплати орендної плати не можуть бути виключені з умов Договору, оскільки це є суттєвим порушенням права орендодавця та вимог вищевикладеного законодавства. Крім того, додаткова угоди не містить зміни нумерації інших розділів Договору від 01.07.2013 «Умови використання земельної ділянки» п. 15-17, «Умови і строки передачі земельної ділянки» п.18-20 та інші, що також свідчить про незмінність п.10-14 Договору. Отже, доводи представника відповідача що розділ «Орендна плата» в договорі оренди землі від 01.07.2013 року в редакції додаткової угоди від 22.03.2017 року не містить пункту 14 на який посилається позивач, як підставу нарахування пені є хибними, оскільки додатковою угодою зміни окремо до п. 14 договору оренди землі не вносилися, а тому відповідно до п. 4 додаткової угоди інші умови договору, до яких не внесені зміни всіма додатковими угодами що набули чинності зберігають свою чинність. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі» у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Згідно з пунктом 14 Договору оренди, у разі не виплати орендної плати у строки, визначені Договором, сплачується пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочення. Також, підпунктом 2 пункту 28 Договору сторони визначили, що Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасно сплачувати орендну плату, визначену в Договору. Крім того, ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до роз`яснень ПВГСУ від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Перевіривши надані стороною позивача розрахунки заборгованості з орендної плати за земельні ділянки, розрахунки розміру штрафних санкцій (а.с. 4-5), суд погоджується з ними та вважає необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилання представника відповідача на застосування позовної давності, суд оцінює критично, з огляду на наступне. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, з 2 квітня 2020 року набрав чинності Закон № 540-ІХ, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтями 257 ЦК України продовжуються на строк його дії. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Окрім того, 17.03.2022 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан було неодноразово продовжено, він триває й на теперішній час. Таким чином, у зв`язку із набранням чинності вищезазначених норм законодавства на час звернення позивача до суду строки визначені ст. 257 ЦК України не сплили та були спочатку продовжені, а потім зупинені відповідно до закону. Схожі за змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2023 по справі № 910/5188/22 та у Постанова Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 по справі № 910/18489/20. Суд також звертає увагу, що стороною відповідача не надано доказів виплати [PERSON] орендної плати за 2024р. та 2025р., а надані: видатковий касовий ордер від 22.05.2023р. (а.с. 42) та платіжна інструкція від 25.10.2024р. (а.с. 42 звор. бік) підтверджують виплату орендної плати за 2022-2023 роки. Щодо вимог про розірвання договору оренди землі, суд зазначає наступне. На вимогу однієї із сторін договір відповідно до частини першої ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором (п. 38 Договору). Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Водночас у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України вказано таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Згідно з частиною 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі №918/391/23 звернула увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші). Верховний Суд у постанові від 10.09.2021 року у справі № 650/628/19 (провадження № 61-21777св19) вказав, що згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оцінюючи встановлені обставини справи із нормами закону, який їх регулює, а також судову практику Верховного Суду, висновки щодо застосування відповідних норм права якого, викладені в постановах, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховуються судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договорів оренди земельних ділянок з підстав систематичного невиконання відповідачем істотної умови цього договору щодо своєчасного внесення орендної плати. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач просить стягнути на її корить витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Проте, загальна сума витрат на правову допомогу в даній справі склала 8000,00 грн., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 11.01.2026 року (а.с. 24), квитанцією від 19.01.2026 року (а.с. 24а). Згідно Договору про надання професійної правничої допомоги № 02/26ЛБГ від 23.01.2026 року (а.с. 43-44), розрахунку витрат (а.с. 45), витрати сторони відповідача на правничу допомогу складають 18000,00 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір- обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Оцінивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги ціну позову, суд вважає стягнути зі відповідача витрати на оплату послуг адвоката в сумі 8000,00 грн., а у задоволенні вимог ВСК «Злагода» про стягнення витрат на правничу допомогу слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволено у повному обсязі, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з ВСК «Злагода» на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 2662,40 грн.

Outcome: approved