Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст заяви [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] є онуком та двоюрідною бабусею. 15.07.2025 заявник подав заяву до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , на підставі його заяви відкрита спадкова справа № 8/2025. Заявник не може оформити спадщину через розбіжність між прізвищем померлої [PERSON] та дошлюбним прізвищем матері заявника [PERSON] . Підставою звернення до суду стало відсутність документів та відомостей державного реєстру, що підтверджують родинні зв`язки заявника - [PERSON] , [INFO] , та померлої [PERSON] , [INFO] . На підстав викладеного, просив встановити факт, що померла [INFO] [PERSON] , [INFO] є його двоюрідною бабусею. Заяви учасників процесу по суті справи. Від заінтересованих осіб заяв та клопотань не надходило. Рух справи. Ухвалою судді від 01.12.2025 відкрито провадження у справі (а.с. 43). Представник заявника - адвокат Шкнай Г.І. у судове засідання надана заява, у якій вона вимоги заяви підтримала, просила задовольнити, справу розглядати без її участі. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом. У свідоцтві про народження заявника [PERSON] , [INFO] зазначені відомості про матір: [PERSON] (а.с. 12). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 15). Заявник вказує, що є онуком двоюрідної бабусі. Матір заявника [PERSON] до шлюбу мала прізвище « [PERSON] » згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 12-13). У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] зазначені відомості про батька: [PERSON] (видане повторно 19.04.2021) (а.с. 14). [PERSON] народилася [INFO] від батьків - [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) (а.с. 25), які є також батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до пункту 7 цієї Постанови Пленумсуд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, від встановлення факту родинних відносин залежить реалізація заявника своїх спадкових прав за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (статті 1261-1265 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що під час вирішення питання, хто є спадкоємцями за законом, необхідно враховувати такі юридичні факти, як: родинні відносини (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. При цьому, для набуття права на спадкування за законом, позивачеві необхідно довести юридичний факт родинних відносин. У постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19), зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Згідно листа ВСУ від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлення факту родинних відносин має для [PERSON] визначені юридичні наслідки, що виражаються в отриманні у подальшому статусу спадкоємця. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). На підтвердження фактів родинних відносин заявник надав ряд документів. Ці докази у своїй всій сукупності підтвердили факт родинних відносин. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, оскільки вони мають спільних батьків. Заявник є її спадкоємцем і звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав. Проте, постановою приватного нотаріуса від 15.07.2025 заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через розбіжності у написанні прізвищ у документах різних років (« [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] »), що унеможливило документальне підтвердження того, що померла є рідною сестрою діда заявника. Аналіз наданих документів у їх сукупності дозволяє суду встановити єдиний родинний ланцюг: [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] (діда заявника). Відтак, по відношенню до заявника [PERSON] , померла є сестрою його діда, що за родинним ступенем відповідає статусу двоюрідної бабусі. Невідповідність буквеного написання прізвища у документах, виданих у різні періоди (зокрема через переклад з російської мови та технічні помилки органів реєстрації), не спростовує факту реальних родинних відносин, підтверджених відомостями про батьків у актових записах про народження. Будь-які інші докази, які спростовують доводи заявника, що підтверджені дослідженими доказами, в справі відсутні і їх не здобуто. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявником доведено факт родинних відносин, який необхідно заявнику для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат не застосовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved