Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту. Свої вимоги мотивує тим, що 28.10.2024 року між ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №ДП 0008211, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 4000,00 грн. строком на 98 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,9% які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30% від суми наданого кредиту. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Кошти було перераховано на платіжну картку № [NUMBER] . Заборгованість відповідача за кредитним договором №ДП 0008211 від 28.10.2024 року становить 8728,00 грн., яка складається з: -4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -3528,00 грн. - сума заборгованості за процентами; -1200,00 грн. - сума заборгованості за комісією. 14.10.2025 року між «ФК «МАЙБІЗ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №14/10/25, відповідно до якого «ФК «МАЙБІЗ» передало ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» прийняв належні «ФК «МАЙБІЗ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі за договором кредиту №ДП 0008211 від 28.10.2024 року. Всупереч вимогам кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання, не здійснила погашення існуючої заборгованості, а тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Просить суд стягнути заборгованість та судові витрати з відповідачки. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 07.01.2026 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останній був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачка відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направила, хоча була повідомлена про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього кодексу. Відповідно до копії договору про надання кредиту №ДП 0008211 від 28.10.2024 року (споживчий кредит. Електронна форма) між кредитодавцем ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту з використанням інформаційно-комунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в особистому кабінеті позичальника. В п.46 договору «реквізити сторін» в графі позичальник вказані її паспортні дані, дата народження, РНОКПП, телефон, електронна пошта, одноразовий ідентифікатор, дату відправлення та введення. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, якщо договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами то підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Позивачем додано до справи довідку про ідентифікацію, якою підтверджується, що клієнт [PERSON] ідентифікована ТОВ «ФК «Майбіз» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису, щодо договору №ДП 0008211, час відправки 28.10.2024, номер телефону [NUMBER] . Враховуючи викладене, суд вважає укладеним кредитний договір, який підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до п. 1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. П. 4 передбачені порядок та умови надання кредиту: кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Кредит вважається наданим в день перерахування кредитодавцем суми кредиту за реквізитами, згідно даного пункту договору. Перерахування коштів відповідачу за договором кредиту підтверджується листом ТОВ «ФК «Майбіз» від 10.12.2025 року, в якому вказано, що перерахування коштів здійснюється у безготівковій формі на банківську платіжну картку фізичної особи в порядку та на підставі Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-922 від 19.03.2024, який укладений між ТОВ «ПрофітГід», [PERSON] за договором №ДП 0008211 було здійснено платіж №43014-29031-17474, що згідно з квитанціями про виплату №43014-29031-17474 було здійснено транзакцію на номер картки отримувача № [NUMBER] в сумі 4000,00 грн. Відповідно до листа наданого АТ КБ «Приватбанк» на запит суду, повідомлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та згідно виписки за договором №б/н за період 28.10.2024 - 31.10.2024 року, на картку № [NUMBER] 28.10.2024 року було зараховано суму 4000,00 грн. деталі операції «payway1*tr4cv. 12G.KOZHUMYTSKA ST.» Таким чином, судом встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору щодо надання суми кредиту, що підтверджується матеріалами справи. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором суд зазначає наступне. 14.10.2025 року між ТОВ «ФК «Майбіз» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» було укладено договір факторингу №14/10/25, відповідно до якого ТОВ «ФК «Майбіз» передало ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» приймає належні ТОВ «ФК «Майбіз» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з реєстром прав вимоги №14/10/25 від 14.10.2025, під №1384 зазначено боржника [PERSON] , номер договору ДП 0008211 від 28.10.2024. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином, перехід права вимоги до позивача підтверджується доданими до позову договором факторингу та реєстром прав вимоги. Відповідно до розрахунку суми заборгованості [PERSON] за договором №ДП 0008211 від 28.10.2024 р. за період з 28.10.2024 р. по 12.12.2025 р. заборгованість складає 8728,00 грн., яка складається з: -4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -3528,00 грн. - сума заборгованості за процентами; -1200,00 грн. - сума заборгованості за комісією. Розмір заборгованості за тілом кредиту підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає дані обставини доведеними. Щодо розміру заборгованості за відсотками, то відповідно до п.3. договору строк кредиту становить 98 днів, процентна ставка становить 0,9% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 3. Як вбачається з розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитом нараховувалися за умовами визначеними в договорі, за період з 28.10.2024 по 02.02.2025 (98 днів), тобто в межах дії строку договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Щодо стягнення комісії за надання кредиту суд зазначає таке. Згідно п.10 договору комісія за надання кредиту становить: 1200 грн., яка нараховується одноразово в день підписання договору, за ставкою 30% від суми наданого кредиту. Нарахування комісії за надання кредиту є правом кредитодавця, а не його обов`язком. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту, процентів та комісії, оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання по кредитному договору. Окрім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року з адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з акту №3-ДІЛ приймання-передачі правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 р. від 08.12.2025 та Акт приймання-передачі справ за надання правничої допомоги на суму 4500 грн. Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотань про зменшення цих витрат відповідач не подавала. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат понесену позивачем на професійну правничу допомогу, суд враховує Постанову Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24), в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: approved