Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

До суду 02.10.2025 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Покликаючись на статтю 51 Конституції України, статті 3, 5, 19, 164 та 165 Сімейного кодексу України, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно однієї малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони [PERSON] та [PERSON] 14.05.2011 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області за актовим записом № 9, рішенням Рахівського районного суду від 26.12.2023 шлюб між ними розірвано, від шлюбу народилася одна дитина - дочка [PERSON] . Після народження дитини, сторони ще певний час проживали разом, однак потім остаточно розійшлися, жодних відносин не підтримують, донька проживає з позивачем, їй тут подобається, вона і надалі бажає проживати з ним. Мати покинула сім`ю ще в 2021 році, ніякої участі у вихованні дитини не приймає, фінансової допомоги не надає та життям дочки не цікавиться, веде аморальний спосіб життя. З того часу дитина жодного разу не бачила своєї матері, відповідачка не цікавиться життям дочки, не бере участі у її вихованні, не виявляє будь-якої зацікавленості щодо дочки, не відвідувала її та не підтримувала з нею спілкування. Рішенням Рахівського районного суду від 01.10.2024 визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] разом із батьком [PERSON] . Також, судовим наказом із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 13.11.2024 до досягнення дитиною повноліття, станом відповідачка взагалі не сплачує аліменти та станом на 22.05.2025 має заборгованість у розмірі 18 904,64 грн, стосовно неї винесено постанови про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення обмеження боржника у праві полювання; про арешт коштів боржника. У зв`язку із несплатою аліментів на утримання дочки Рахівським РВП проводиться досудове розслідування. Відповідачка не цікавиться життям дочки, не бере участі у її вихованні, не виявляє будь-якої зацікавленості щодо дочки, не відвідує її та не підтримує з нею спілкування. Дитина не відчуває біологічної спорідненості з відповідачкою, не вважає її своєю мамою. Після покинення сім`ї, відповідачка зв`язок із сім`єю не підтримує, матеріальної допомоги не надає. [PERSON] зарекомендував себе позитивно, натомість [PERSON] негативно характеризується, 23.11.2019 була направлена поліцейським для обстеження, встановлено, що стан алкогольного сп`яніння становив 2,97 проміле, з 15.06.2021 по 15.10.2021 проходила курс психосоціальної реабілітації у ГО «Західна Інституція Терапії Залежностей». Ухвалою від 22.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження на 18.11.2025, у зв`язку із неявкою відповідачки відкладено на 22.12.2025, коли було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.01.2026. Проведення судових засідань відкладалось у зв`язку із неявкою відповідачки на 23.02.20256, коли суд провів розгляд справи, перейшов до стадії ухвалення судового рішення, з урахуванням складності справи відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 08:15 год 05.03.2026. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив задовольнити позов, мати дитиною не цікавиться, є заборгованість зі сплати аліментів, з часу їх призначення і по даний час мати не сплатила жодних коштів, навіть є кримінальне провадження за несплату аліментів, всюди активну участь у житті дитини бере тільки батько. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов, пояснив, що коли вони з відповідачкою одружилися, вона почала зловживати алкоголем, не було дітей, потім вона «побожила» у церкві, що не буде пити, народила дитину, через півроку після того знову почала пити, одного разу напилася та п`яна поїхала в село на автомобілі за кермом, приходила поліція, він боявся, щоб вона не наробила біди. Він відправив дружину на лікування, лікувалася чотири місяці, потім повернулася і знову почала пити. Хотів розлучитися, щоб дитина не росла у таких умовах, потім ще раз думав відправити дружину на лікування, але приїхала її мама та забрала її за кордон, після чого вона лише кілька разів спілкувалася з дитиною телефоном, коли приїжджала, то до дитини не заходила. Представник третьої особи - [INFO] [PERSON] пояснив у судовому засіданні, що позивач є порушником правил військового обліку, не з`явився для уточнення даних, тому було накладено стягнення в розмірі 17 000 гривень. Від даного рішення можуть залежати права та обов`язки позивача, у тому числі його військовий обов`язок, у такому разі настане право на відстрочку від мобілізації. Просив суд урахувати всі докази та дослідити, чи є обґрунтовані підстави для позбавлення батьківських прав матері, можливо є альтернативні заходи, щоб позивач міг виконувати свій військовий обов`язок. Наявність рішення про визначення місця проживання дитини з батьком не дає підстав для відстрочки, а лише в разі позбавлення матері батьківських прав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Великобичківської селищної ради до суду не з`явився, 19.12.2025 подано письмову заяву про розгляд справи без участі з урахуванням наданого висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Відповідачка [PERSON] до суду жодного разу не з`явилась, повідомлялась шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, які повернулись у зв`язку із відсутністю за вказаною адресою, а також шляхом завчасної публікації оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору, зокрема, про позбавлення батьківських прав. Як передбачено ч. 3 ст. 171 ЦПК України, суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У даному випадку, враховуючи, що дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилося лише 6 років, суд із урахуванням думки учасників справи не вважає за необхідне з`ясовувати думку дитини. Суд заслухав учасників, дослідив матеріали справи, оцінив їх у сукупності та взаємозв`язку і встановив такі обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.05.2019, [PERSON] народилася [INFO] в с. Косівська Поляна Рахівського району Закарпатської області, про що 16.05.2019 виконавчим комітетом Косівсько-Полянської сільської ради складено відповідний актовий запис за № 11, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.12.2023 у справі № 305/2403/23, що набрало законної сили 26.01.2024, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, у рішенні констатовано, що сторони не проживають спільним подружнім життям більше двох років, причина розпаду сім`ї - різниця характерів, відсутність між ними взаємопорозуміння та довіри. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.10.2024 у справі № 305/1069/24, яке набрало законної сили 08.11.2024, визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом із батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Судовим наказом Рахівського районного суду від 15.11.2024 у справі № 305/4384/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.11.2024 до повноліття дитини. Рахівським відділом ДВС у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 29.11.2024 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного судового наказу (виконавче провадження № 76676379), станом на 22.05.2025 розмір заборгованість зі сплати аліментів складає 18 904,64 грн. У зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів, 22.05.2025 державним виконавцем винесено постанови про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення обмеження боржника у праві полювання; про арешт коштів боржника. Також, за заявою позивача Рахівським РВП ГУНП в Закарпатській області 20.06.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проводиться дізнання у кримінальному провадженні № 12025078140000167 за ч. 1 ст. 164 КК України. Згідно з характеристикою на [PERSON] , виданою 31.03.2025 Косівсько-Полянським закладом дошкільної освіти № 1, мама не бере участі у вихованні дитини, жодного інтересу до її життя, навчання та розвитку не виявляє. Мама не відвідує дитячий садок, не цікавиться успіхами дитини, не спілкується з вихователями та не надає необхідної підтримки. Всі турботи та обов`язки щодо догляду, виховання та забезпечення належних умов для дитини повністю взяв на себе батько. Довідкою, виданою указаним навчальним закладом 12.02.2024 за № 11, стверджено, що участь у вихованні та житті дитини [PERSON] бере тільки батько [PERSON] , який приводить та забирає дитину, цікавиться її розвитком та успіхами в садку, присутній на всіх заходах, а також бере участь у розвитку садка. Мати дитини, [PERSON] , жодного разу не відвідувала дитячий садок і жодного разу не цікавилась життям дитини. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 31.01.2024 та 01.04.2025, його малолітня дочка [PERSON] проживає разом із ним за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на його утриманні, так як мати дитини проживає окремо з 2021 року, участі у вихованні та утриманні не бере, зловживає алкоголем. Згідно з характеристикою, виданою 31.03.2025 старостою села Косівська Поляна Д.Костюком, [PERSON] зарекомендував себе як чесна та відповідальна особа, яка веде активний соціально-громадський спосіб життя, бере участь у громадських ініціативах, підтримує благоустрій свого села та з повагою ставиться до оточуючих. Дотримується морально-етичних норм в громадських місцях. Характеризується з позитивної сторони. Підтримує добросусідські відносини, завжди готовий допомогти іншим, самостійно утримує та виховує свою п`ятирічну доньку, забезпечуючи їй належні умови для гармонійного розвитку та виховання. Натомість із характеристики, видану тією ж посадовою особою того ж дня, вбачається, що [PERSON] не комунікабельна, замкнена, веде закритий спосіб життя, участі у громадському житті села не приймає, тривалий час проживає за кордоном. Під час перебування в селі помічена в надмірному та системному вживанні алкоголю, що негативно впливає на її здоров`я, поведінку, соціальні зв`язки та здатність виконувати батьківські обов`язки. Не бере участі у вихованні своєї малолітньої доньки, виїхала за кордон, не підтримує зв`язок із дитиною та її батьком, не виявляє ініціативи щодо виконання батьківських обов`язків. Довідкою за № 81, виданою 01.04.2025 сімейним лікарем амбулаторії с. Косівська Поляна КНП «Великобичківський ЦПМСД» Яциною Д.Д., стверджується, що мати дитини [PERSON] , [INFO] , жодного інтересу до стану здоров`я дитини не виявляє, не відвідує лікаря, не контактує з медичними працівниками та не бере участі в забезпеченні лікуванням чи профілактичних заходів. Усі зобов`язання щодо догляду та медичного забезпечення дитини виконує батько. Як вбачається із витягу з журналу реєстрації актів сп`яніння за № 54 від 23.11.2019, [PERSON] 23.11.2019 була направлена ДОП СП [PERSON] для обстеження на стан алкогольного сп`яніння, за результатами якого встановлено, що стан алкогольного сп`яніння становив 2,97 проміле. [PERSON] із 15.06.2021 по 15.10.2021 проходила курс психосоціальної реабілітації у Громадській організації «Західна Інституція Терапії Залежностей», що підтверджується довідкою № 137 від 20.02.2024, виданою головою правління [PERSON] , рекомендований курс пів року реабілітації та пів року ресоціалізації. Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби, отриманої судом за клопотанням представника позивача, [PERSON] , [INFO] , за період із 01.01.2021 по 22.12.2025 перетинала державний кордон 13 разів, у тому числі востаннє - 23.08.2024 на виїзд у пункті пропуску Ужгород. Згідно з висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області, затвердженим рішенням виконавчого комітету № 157 від 28.11.2025, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Великобичківської селищної ради (протокол № 10 від 19.11.2025), з метою захисту законних прав та дотримання інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав матері [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] . До встановлених обставин справи суд застосував такі норми права. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.ч. 1- 4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Як передбачено ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, а згідно зі ст. 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, п. 100) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника (особи, щодо якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав) та його поведінці (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, п. 57). Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. У ч. 4 ст. 19 СК України визначено, що під час розгляду судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. З урахуванням обставин справи та застосованих норм права суд дійшов таких висновків. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що мати [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, не бере участі в її утриманні. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У даному випадку, обставини справи підтверджують, що мати умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про дитину, яка тривалий час проживає окремо - з батьком [PERSON] . Відповідачка за власною волею покинула сім`ю, виїхала за межі України, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своєї дитини, не цікавиться життям дочки, її навчанням та станом здоров`я, фізичним розвитком, не приймає участі у її вихованні, не надає жодних коштів на утримання дочки, що призвело до утворення значної заборгованості по сплаті аліментів, не відвідує її за місцем проживання, ухиляється від спілкування. Також, наявні відомості про зловживання матір`ю алкоголем, хоча її статус як хронічного алкоголіка і не підтверджений, однак, це характеризує її з негативного боку. Відсутні підстави вважати, що можливо змінити поведінку матері у кращий бік. Тому, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Оцінюючи доводи третьої особи - [INFO] , суд констатує, що хоча позбавлення матері батьківських прав і тягне за собою набуття батьком права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, однак у даному випадку суд враховує, що мати фактично покинула сім`ю ще у 2021 році, тобто до початку воєнних дій, малолітня дитина проживає безпосередньо з батьком, відсутні відомості про наявність у дитини на території України інших близьких родичів, до прикладу, дідусів, бабусь, а саме по собі неоновлення позивачем своїх облікових даних не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Законодавством України не запроваджено особливого порядку для позбавлення батьківських прав під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо такого у разі, якщо інший із батьків є військовозобов`язаним чи військовослужбовцем. За таких обставин, наявні підстави для позбавлення матері [PERSON] її батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] . Першочергово позбавлення батьківських прав матері здійснюється судом в інтересах дитини, які превалюють над всіма іншими обставинами та інтересами. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У даному випадку з відповідачки вже стягуються аліменти на підставі судового наказу у цивільній справі № 305/4384/24, виданого Рахівським районним судом 15.11.2024, у розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку, тому додатково вирішувати це питання не потрібно. Щодо судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволений, з відповідачки слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved