Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 25 листопада 2025 року позивач Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» обґрунтувало тим, що 16 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №8645523018. Відповідно до умов Кредитного договору №8645523018 від 16.07.2021 Позичальнику надано кредит на суму 53913 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки, строк користування 36 місяців, річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 3,19 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Позичальник ознайомився з умовами Кредитного договору до його укладення і погодився з усіма його умовами, примірник Заяви і Паспорта отримав; умови отримання кредитів, погодився отримати шляхом роздрукування з веб-сайту. Позичальник зобов`язався виконувати Кредитний договір і регулярно ознайомлюватися з його змінами на веб-сайті. Позичальник повідомлений кредитодавцем у встановлений законом формі про всі умови, передбачені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-ІІІ, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ, ч. 4 ст. 6, ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII, та їх зміст, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування. Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (далі за текстом - Умови отримання кредитів) Позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Паспорті кредиту (п. 4), що підтверджується відповідною Випискою, отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. 17 грудня 2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу №171221. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №171221 від 17.12.2021 позивач є Новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором №8645523018 від 16.07.2021 з усіма наступними додатками та змінами. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку Позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 01.05.2025 заборгованість Позичальника за Кредитним договором №8645523018 від 16.07.2021 становить 80558 (вісімдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 44935 (сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 7328 (сім тисяч триста двадцять вісім) гривень 71 (сімдесят одна) копійка; заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) - 28294 (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 14 (чотирнадцять) копійок, що підтверджується Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками. Таким чином, Позичальником було порушено умови Кредитного договору №8645523018 від 16.07.2021, а також норми чинного законодавства. Із цих підстав, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за Кредитним договором №8645523018 від 16.07.2021, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 01.05.2025 становить 80558 (вісімдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 44935 (сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 7328 (сім тисяч триста двадцять вісім) гривень 71 (сімдесят одна) копійка; заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) - 28294 (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 14 (чотирнадцять) копійок; стягнути з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» понесені позивачем судові витрати (а.с.1-4). Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі Своєю ухвалою від 11 грудня 2025 року суддя прийняла до розгляду позовну заяву та відкрила провадження у справі, ухвалила здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначила судове засідання (а.с.118-119). Заочним рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2026 року позовні вимоги позивача задоволено (а.с.118-119). Ухвалою судового засідання від 10 лютого 2026 року таке рішення скасоване на підставі заяви відповідача та автоматизованою системою документообігу суду Д-3 судді Магонь О.З. передана судова справа, для розгляду (а.с.162-164,165). Представник позивача Попов Є. В. подав суду заяву, у якій просив задовольнити позов в повному обсязі, розглянути справу без його участі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а. с.124-126). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула. Подала суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та встановлення розстрочки. У заяві зазначила, що її місячний дохід становить 4825,65 грн. До початку війни проводила оплату, бо працювала і отримувала пенсію. Зараз отримує лише пенсію. Просить суд зменшити розмвр нарахованих штрафів, пені, оскільки вони є неспівмірними з її доходом; у зв`язку із скрутим матеріальним становищем встановити розстрочку виконання рішення суду шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 2000 грн. Просить провадження у справі здійснювати без її участі (а.с.170-171). Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи 16 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №8645523018 (а.с.6-8,9-15,103-105). На підставі п. 1.1 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до умов Паспорту кредиту та Кредитного договору Позичальнику надано грошові кошти на таких умовах: сума кредиту - 53913 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки; строк, на який надається кредит - 36 місяців; річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; початковий процент при наданні кредиту - 2,00 % від суми кредиту в сумі 931,74 грн; щомісячні проценти - 3,19 % від суми кредиту (а.с.7-8). ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» виконало свої зобов`язання перед [PERSON] та надало їй кошти в сумі 53913 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки, що видно з Виписок по особовим рахункам Кредитного договору № [NUMBER] за період з 16.07.2021 по 01.05.2025 (а.с.32-99). 17 грудня 2021 року права вимоги за Кредитним договором №8645523018 від 16.07.2021 відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу №171221 (а.с.15-25). Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються меморіальним ордером №833437008 від 17 грудня 2021 року щодо сплати суми фінансування за договором факторингу (а.с.28); Реєстром прав вимоги до Договору факторингу №171221 від 17.12.2021 (а.с.26-27), розрахунком заборгованості станом на 01.05.2025 (а.с.29-31), Виписками по особовим рахункам Кредитного договору № [NUMBER] за період з 16.07.2021 по 01.05.2025 (а.с.32-99). 10.06.2025 відповідачу було надіслано повідомлення-вимогу від 09.06.2025 щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором (а.с.100,102-зворот). Станом на 01.05.2025 заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №8645523018 від 16.07.2021 становить 80558 (вісімдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок в тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 44935 (сорок чотири тисячі дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 90 (дев`яносто) копійок; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) - 7328 (сім тисяч триста двадцять вісім) гривень 71 (сімдесят одна) копійка; заборгованість по щомісячним процентам (в т. ч. прострочена) - 28294 (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто чотири) гривні 14 (чотирнадцять) копійок, що підтверджується Розрахунком заборгованості станом на 01.05.2025 (а.с.29-31), Виписками по особовим рахункам Кредитного договору № [NUMBER] за період з 16.07.2021 по 01.05.2025 (а.с.32-99). Водночас, із копій квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» №0.0.4625966836.1 від 14.11.2025 та №0.0.4566214907.1 від 02.10.2025 встановлено, що [PERSON] сплатила 4000 грн, в рахунок погашення боргу за Кредитним договором №8645523018 від 16.07.2021 (а.с.173), отже загальна заборгованість за цим Кредитним договором становить 76558 (сімдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок. Крім того, суд установив, що у відповідача [PERSON] скрутне матеріальне становище, що підтверджується довідкою про доходи № 6066 0507 566 2077 від 05.03.2026, з якої видно, що вона отримує пенсію за віком в сукупному розмірі за шість місяців 28005,01 грн (а.с.172). Суд дослідив копії квитанцій АТ «Ощадбанк», які подала відповідачка, з яких встановлено, що вона сплатила кошти за комунальні послуги в сукупному розмірі 2958,14 грн (а.с.174). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли через неналежне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем АТ «ТАСКОМБАНК» за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позиція суду Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Норми права, які застосував суд, мотивована оцінка наведених сторонами аргументів До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосував норми Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Статтями 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №8645523018 від 16.07.2021 на підставі Договору факторингу №171221 від 17.12.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено ч. 1 ст. 627 ЦК України. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне) виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Відповідач [PERSON] просить зменшити розмір нарахованих штрафів, пені, оскільки вони не є співмірними з її доходом. Водночас, суд констатує, що кредитор не нараховував відповідачу штрафи і пеню, а лише відсотки, визначені у Кредитному договорі, який підписаний сторонами. Такі відсотки, не підлягають зменшенню, адже нараховувалися в межах строку кредитування та відповідно до умов Кредитного договору. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). З матеріалів справи видно, що кредитний договір було укладено 1 липня 2021 року строком на 36 місяців, тобто до 16 липня 2024 року, відсотки нараховувалися за ставкою 3,19% щомісячно із 17.07.2021 по 19.06.2023; річні проценти нараховувалися у розмірі 11,99 % за період 17.12.2021-27.06.2023; пеня та штрафи не нараховувалися позивачем, що встановлено із розрахунку заборгованості (а.с.29-31). Враховуючи, що [PERSON] отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження їх повного повернення не надала, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 76558 (сімдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок. Щодо заяви відповідача про розстрочення рішення суду в розмірі 2000,00 грн щомісячно. Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. За правилами ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу. З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10). За таких обставин, суд може розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів існування таких обставин. Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними, такими що не залежать від волі сторін. Відповідач вказує, що вона має скрутне матеріальне становище, що встановлено у судовому засіданні, при цьому суд може розстрочити виконання рішення суду лише на рік, тому підстав для розстрочки рішення суду шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 2000 грн у суду немає підстав. Водночас відповідач не позбавлена можливості заявити клопотання на підставі ст. 435 ЦПК України про розстрочку або відстрочення виконання рішення суду після набрання цим рішенням законної сили. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено на 95% (76558 х 100 : 80558,75), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1217,25 грн (2422,40 грн х 95 : 100).

Outcome: partial