Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] , її представник адвокат Колєснік Б.В. у січні 2026 року звернулись із зазначеним позовом до суду до відповідача [PERSON] , в якій зазначила, що 27 жовтня 2003 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у Жиричівській сільській раді Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 15. Від шлюбу народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою та син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з позивачкою та перебуває виключно на її утриманні. Відповідач зареєстрований за місцем проживання позивачки у спільно збудованому за період їх шлюбу житловому будинку, але на даний час фактично проживає за іншою адрксою, з дітьми та дружиною спілкування не підтримує, живе власним життям, будує нові сімейні відносини з іншою жінкою та в цілому припинив комунікацію зі своєю родиною. Жодних коштів на забезпечення щоденних потреб сина не перераховує, з дитиною не спілкується, духовно та морально її не виховує, не забезпечує засобами гігієни, харчовими продуктами, медичними засобами, переклавши все це на позивачку, яка не має змоги повноцінно забезпечувати гідний рівень життя свого сина. Водночас як батько дитини жодної участі у його вихованні не приймає, до нього майже не навідується та з ним практично не спілкується, грошових коштів на сім`ю та своїх дітей не виділяє, приховує розмір своїх неофіційних заробітків, які витрачає виключно на себе. Зазначає, що у відповідача наразі перебувають у власності та користуванні три зареєстровані за ним транспортні засоби, що свідчить про наявність у нього можливості сплачувати аліменти на утримання свого сина в розмірі, який вагомо перевищує мінімальний. Аліментів нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дітей він не має. Позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] ,у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду й до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 20 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано представнику позивача строк для усунення недоліків. 29 січня 2026 року від представника позивачки надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 02 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано з Відділу реєстрації сільськогосподарської техніки Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області інформації щодо реєстрації за відповідачем сільськогосподарська техніка та інші механізми. Витребувано з Ковельської державної податкової інспекції Головного управління Державної податкової служби у Волинській області інформацію про доходи відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за період з 2024 по вересень 2025 року. 10 лютого 2026 року на адресу суду із Головного управління Державної податкової служби у Волинській області надійшла інформація про доходи відповідача [PERSON] за період з 2024 по вересень 2025 року. 13 лютого 2026 року на адресу суду із Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області надійшла інформація про відсутність в базі даних за [PERSON] будь-якої техніки. Відповідач 16 лютого 2026 року на адресу суду скерував відзив на позовну заяву, в якому вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки розмір аліментів , які позивачка просить з нього стягнути є явно завищеними і необгрунтованими. Зазначив, що постійно спілкується зі своїми дітьми і підтримує нормальні з ними стосунки. Крім того, на час відсутності позивачки у зв`язку з виїздом її на сезонні роботи, діти повністю знаходилися на його утриманні. Щодо зареєстрованих на нього транспортних засобів, зазначив, що всі вони придбавались і відчужувались за час їхнього проживання у шлюбі та рішення про їх придбання та відчуження приймалося разом. В даний час він проживає спільно зі своїм батьком похилого віку та жодних доходів не отримує. Вказав, що позивачкою не надано доказів про його спроможність сплачувати аліменти у такому розмірі. Згідний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2000 гривень щомісячно. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки звернувся до суду із заявою про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, підтримання позовних вимог. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом установлено, що сторони з 27 жовтня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 04 червня 2024 року розірвано. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 лютого 2010 року Виконавчим комітетом Жиричівської сільської ради Ратнівського району Волинської області, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи із норм СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. У силу ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" прожитковий мінімум з 01 січня 2026 року на дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Установлено, що відповідач є особою молодого працездатного віку, офіційного заробітку не має, протягом періоду з квітня 2024 по липень 2025 року отримував незначний дохід, працюючи на ТДВ «Рожищенський сирзавод», протипоказання за станом здоров`я щодо працевлаштування останнього відсутні, має у власності транспортні засоби. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі, дещо вищому за мінімальний. Водночас, представником позивачки не надано суду доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 6000 грн щомісячно. Враховуючи зазначене, а також положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, з огляду на значне зростання вартості проживання, з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі по 3000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правничої допомоги № 446 від 02.01.2026, укладений між [PERSON] та адвокатом Колєсніком Б.В.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1014 та ордер про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Колєсніком Б.В.; акт № 1 про надання правової допомоги від 19.01.2026, відповідно до якого [PERSON] було надано правову допомогу на загальну суму 8000 грн; квитанцію до прибуткового касового ордера № 169, відповідно до якого адвокатом Колєсніком Б.В. прийнято від [PERSON] грошові кошти в сумі 8000 грн. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивачки. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивачки не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial