Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Донецького обласного центру зайнятості до Донецького обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимог підтримала та просила суд стягнути з [PERSON] на користь Донецького обласного центру зайнятості суму виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 1 708 грн. 64 коп. та сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 3 028 грн. 00 коп. Не заперечувала проти ухвалення заочного судового рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується повернутими трекінгом відправки. Відзив на позов відповідач не подав, а тому зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Судом встановлено, що 13 жовтня 2021 року до Краматорського міського центру зайнятості звернувся [PERSON] з особистою заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та згідно з якою [PERSON] особистим підписом засвідчив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення». [PERSON] перебував на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості у період з 13.10.2021 року по 30.04.2022 року, та відносно нього було прийнято наступні рішення: ?від 13.10.2021 року № НТ211013: надати статус безробітного, призначити допомогу по безробіттю та розпочати її виплату з 13.10.2021 року; ?від 07.07.2022 року № НТ220707: припинити виплату допомоги по безробіттю та припинити реєстрацію з 30.04.2022 року у зв`язку невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 робочих днів; ?від 10.08.2022 року № НТ220810: повернути кошти з 09.03.2022 року по 29.04.2022 року, сума боргу 1708 грн 64 коп. Згідно з наказом Міністерства економіки України від 05.03.2024 року №5923 «Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості» розпочато процедуру реорганізації та припинення Краматорського міського центру зайнятості. 10.03.2025 року складено передавальний баланс та підписано передавальний акт між Краматорським міським центром зайнятості та Донецьким обласним центром зайнятості. Відповідно до п. 2 Положення про Краматорський міський центр зайнятості, затвердженого наказом Донецького обласного центру зайнятості від 22.12.2016 року №329, Краматорський міський центр зайнятості підпорядковується Донецькому обласному центру зайнятості та є йому підзвітним. За результатами звірки з ПФУ, яка отримана Краматорським міським центром зайнятості 27.06.2022 року, по персональній картці [PERSON] було виявлено, що особа з березні 2022 року надавала послуги за угодами цивільно правового характеру (далі ЦПХ) Комунальному підприємству «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» (ЄДРПОУ 32576420), про що не було повідомлено фахівця центру зайнятості. На підставі отриманої інформації Краматорським міським центром зайнятості, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 13.02.2009 року №60/62, було проведено розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення. Розслідуванням було встановлено (акт від 04.08.2022 року №135), що в період перебування на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості в якості безробітного та отримання допомоги по безробіттю, [PERSON] дійсно надавав послуги КП «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» у періоди з 09.03.2022 року по 25.03.2022 року та з 04.04.2022 року по 22.04.2022 року (лист від 14.07.2022 року № 37-13/404). Відповідно до інформації, зазначеній в заяві про надання (поновлення) статусу безробітного, [PERSON] особистим підписом підтвердив, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, а також відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, Проте, під час перебування на обліку в центрі зайнятості, [PERSON] не повідомив про факт та обставини, що впливають на виплату допомоги по безробіттю, а саме про укладання договору ЦПХ, на підставі чого належав до зайнятого населення, тим самим продовжував незаконно отримувати допомогу по безробіттю за період з 09.03.2022 року по 29.04.2022 року. Цими діями було завдано шкоду Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у розмірі у розмірі 1 708 грн 64 коп. Відповідно до абз. 1 ч. 1 статті 4 ЗУ "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI передбачено, що зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств). Ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ визначаються умови та тривалість виплати допомоги по безробіттю. Ч. 2,3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ, визначено застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п. 9 ч. 1 статті 45 ЗУ "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року №5067-VI, (в редакції від 24.11.2021 року) реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). П. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року № 5067-V1, визначено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Таким чином особа, яка належить до зайнятого населення, не має права на перебування у статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів належить відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, майнова шкода, заподіяна [PERSON] , полягає в тому, що [PERSON] отримував допомогу по безробіттю незаконно. Для захисту свого порушеного права та відшкодування завданої майнової шкоди. Донецький обласний центр зайнятості змушений звернутися із даним позовом. Водночас, згідно з наказом Міністерства економіки України від 05.03.2024 №5923 «Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості» розпочато процедуру реорганізації та припинення Краматорського міського центру зайнятості, складено передавальний баланс та підписано передавальний акт між Краматорським міським центром зайнятості та Донецьким обласним центром зайнятості та Донецький обласний центр зайнятості набув право вимоги до відповідача. Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним правомірно отримано спірну допомогу по безробіттю, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Донецького обласного центру зайнятості та стягнення з [PERSON] суми виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 1 708 грн. 64 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положенням ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн. На підставі ст. 15, 16, 1166 ЦК України,

Outcome: approved