Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

03.12.2025 [PERSON] , в особі представника Ткаченко Б.Р., звернувся до суду з позовом до [PERSON] до Кам`янсько-Дніпровської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 28,9 кв.м., з господарськими будівлями. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 12.09.1997 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Договір купівлі - продажу посвідчений приватним нотаріусом Кам`янсько - Дніпровського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 208. Опис об`єкта: житлова площа будинку становить 28,9 кв. м, та складається з: А житловий будинок, В - сарай, Пг - погріб, Г уборна, 1-2- -огорожа. Інвентаризаційна оцінка житлового будинку -18.127 гривень. З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме на вказаний будинок, позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області, проте у здійсненні реєстрації права власності було відмовлено на підставі Рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 79560643 від 23.06.2025, винесеного державним реєстратором прав на нерухоме майно юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області Івановим Ігорем, з тих підстав, що після завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме: Державним реєстратором було подано запит до БТІ відповідь від якого не надійшла. Позивач вказує, що систему державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запроваджено в Україні з 01 січня 2013 року. Пунктами 1, 2 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав). Державний реєстр прав єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Частиною першою статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. До 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, проводилась реєстраторами підприємств бюро технічної інвентаризації (далі БТІ) у Реєстрі прав власності, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які досі зберігаються в БТІ, зокрема, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (втратило чинність). Відтак, розпорядником інформації та документів щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що здійснювалась на паперових носіях, є відповідне БТІ. Законом встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом. Основним принципом, на якому будується система державної реєстрації прав, є визнання дійсними речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виникли до 01 січня 2013 року. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах, чи на паперових носіях відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення цивільних правовідносин. Починаючи з 01 січня 2013 року державна реєстрація прав проводиться за «заявницьким» принципом на підставі документів, що підтверджують набуття особою або перебування у її власності певного нерухомого майна. Оскільки Законом не передбачено обов`язку та процедури перенесення БТІ відомостей про зареєстровані речові права, що відображені на паперових носіях, що зберігаються у них, до Державного реєстру прав, перенесення цих відомостей відбувається лише у разі звернення особи за реєстрацією, зокрема, права власності. Закон дозволяє суб`єкту відповідних речових прав чи обтяжень речових прав звернутися за проведенням державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав. Абзацом першим пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Відтак, Закон зобов`язує державного реєстратора отримувати саме від відповідного БТІ, як організації, яка згідно із законодавством проводила оформлення та/або реєстрацію прав на об`єкти нерухомого майна, що розташовані на земельних ділянках, відомості, що необхідні для проведення державної реєстрації прав. Зазначає, що чинним законодавством не передбачено винятків щодо застосування вищевказаної норми. Виходячи з вищевикладеного, його право власності на вказану квартиру набуте на законних підставах та підтверджується оригіналом свідоцтва про право власності на колгоспний двір, оригіналом технічного паспорта на вказаний житловий будинок, проте оскільки в Державному реєстрі дані відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності на будинок у БТІ з тимчасово окупованої території України на даний час неможливо, моє право як власника порушено, не визнається, він не може розпоряджатися своїми правами щодо нерухомого майна, крім того не може претендувати на компенсацію за пошкодження/знищення квартири внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України. Право власності не внесено до Державного реєстру речових прав. Враховуючи наведене, позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав. Ухвалою суду від 04.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 12.03.2026 сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Ткаченка Б.Р. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Від представника відповідача Кам`янсько-Дніпровської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області також наявна заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки від 22.01.2024 № 5138-5003098962 про взяття на облік внутрішньої переміщеною особи, позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок [ADDRESS] , перебуває у власності позивача [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 12.09.1997, який посвідчений приватним нотаріусом Кам`янсько - Дніпровського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 208, свідоцтва про право власності на колгоспний двір, та оригіналу технічного паспорта. Опис об`єкта: житлова площа будинку становить 28,9 кв. м, та складається з: А житловий будинок, В - сарай, Пг - погріб, Г уборна, 1-2- -огорожа. Інвентаризаційна оцінка житлового будинку -18.127 гривень. Позивач звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області з метою реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме на вказаний будинок. Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 79560643 від 23.06.2025 державним реєстратором прав на нерухоме майно юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області Івановим І.В. позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій за Заявою, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну, або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: Згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєтратор, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Згідно відомостей, отриманих під час розгляду заяви, інформація про реєстрацію речових прав на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відсутня в інформаційних системах, які діяли до 2012 року і є невід`ємними архівними складовими ДРРП. Поряд з цим, Бюро технічної інвентаризації, які здійснювали реєстрацію речових прав до 2013 року і є зберігачами справ на паперових носіях, не підтверджують реєстрацію заявлених речових прав на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, через відсутність справи на паперових носіях (архів не евакуйований). Таким чином, викладені вище обставини виключають можливість державної реєстрації заявлених речових прав. Отже, станом на зараз виникла та існує ситуація за якої позивач має право власності на юудинок, однак здійснити реєстрацію права власності на будинок позивач, з причин викладених в рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій, здійснити не може, у звязку із чим звернувся до суду за захистом свого права, та просив визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 28,9 кв.м., з господарськими будівлями. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (у редакції станом на час подачі позову), село Велика Знам`янка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області віднесено до тимчасово окупованою російською федерацією території України з 24.02.2022 р. до цього часу. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено його право власності на вищевказаний будинок, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно дані відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на будинок, яка міститься на паперових носіях у БТІ, що знаходиться на тимчасово окупованій території України на даний час неможливо, позивач не може розпоряджатися своїм майном та не має можливості отримати відповідну компенсацію за пошкодження свого нерухомого майна, що порушує його право власності, у зв`язку з чим, заявлені ним позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved