Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Представник позивача Балюх Є.О. звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором №21.01.2025-100000215 від 21.01.2025 року в загальному розмірі 30519,25 грн., а також судового збору в сумі 2422,40 грн. Позов мотивований тим, що 21.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір (оферти) №21.01.2025-100000215. Відповідно до умов укладеного договору, відповідачка отримала кредит у розмірі 11000,00 грн., строком на 140 дні, дата повернення (виплати) кредиту 09.06.2025. Договором передбачена процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15% від суми кредиту та дорівнює 1650,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 110,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Споживчий центр», а саме отримавши кредитні кошти. Відповідно до розрахунків позивача, станом на момент подання до суду позовної заяви, відповідачка має заборгованість перед банком у розмірі 30519,25,00 грн. Відповідач не повернула в повному обсязі кредит ТОВ «Споживчий центр», а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором, після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору. Ухвалою суду від 29.12.2025 року відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному порядку з викликом сторін. Сторони в судові засідання, призначені на 29.01.2026, та 06.03.2026 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача Балюх Є.О. в позовній заяві зазначив про можливість розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву, заяв та клопотань до суду не подавала. Ухвалою суду від 06.03.2026 року суд постановив розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи. встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 21.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір №21.01.2025-100000215 в електронній формі. Відповідачці було надано одноразовий ідентифікатор А872, для підписання кредитного договору №21.01.2025-100000215 від 21.01.2025 року, підтвердження ознайомлення з супутніми документами, яким вона скористалася для укладення договору з позивачем. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит, на наступних умовах: сума кредиту 1100 грн. 00 коп., строк кредитування 140 дні, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу) 15% від суми кредиту та дорівнює 1650,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 110,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Денна процентна ставка 0,82%. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.11 Закону «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Судом встановлено, що для підписання кредитного договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем [PERSON] таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Отже, кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому [PERSON] через особистий кабінет на вебсайті позивача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого позивачем надіслано відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитного договору, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Без здійснення вказаних дій відповідачкою кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитним договором. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «Споживчий центр», а саме - отримавши кредитні кошти. 04.01.2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» уклали договір про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-0, відповідно до якого ТОВ «УПР» приймає на себе зобов`язання надавати ТОВ «Споживчий центр» послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих№ 404-1512 від 15.12.2025, згідно з яким 21.01.2025 о 06:46:18 успішно перераховано кошти у сумі 11000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua -630091895, призначення платежу: Видача за договором кредиту №21.01.2025-100000215. Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості, [PERSON] користувалася наданими кредитними коштами, однак будь-яких платежів за кредитом не здійснювала, внаслідок чого, остання має заборгованість перед банком в розмірі 30519,25 грн., яка складається з наступного: 10999,38 грн. основний борг; 13859,25 нараховані відсотки; 820,62 грн. комісія за надання кредиту; 4840 грн. неустойка. Наявність та складові заборгованості підтверджуються довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за договором №21.01.2025-100000215 від 21.01.2025 року Суд встановив, що відповідачкою грошові кошти за цим договором отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості повністю або частково. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, а саме в частині основного боргу - 10999,38 грн., заборгованості за відсотками - 13859,25 грн., комісії - 820,25 грн., а всього на загальну суму 25679,25 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача неустойки в розмірі 4840,00 грн., суд зазначає наступне. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України № 478/2025 від 14 липня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування. Кредитний договір укладений 21.01.2025 року, тобто під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, вимога про стягнення неустойки за кредитним договором не підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 30519,25 грн., з яких задоволено вимоги в сумі 25679,25 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Отже, з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2037,89 грн.

Outcome: partial