Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

21.11.2025 року [PERSON] звернулася до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Менського районного управління юстиції, актовий запис №71. Позов обґрунтовано тим, що 31.08.2014 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №71. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, в зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаємопорозуміння та повага один до одного, на підставі чого в сім`ї часто відбувались сварки із суттєво важливих питань. За даних обставин, подальше спільне життя та збереження сім`ї позивач вважає неможливим. Шлюбні відносини фактично припинені з червня 2024 року. Примирення між ними неможливе. Вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам. У зв`язку з відсутністю можливості вирішення спору в поза судовому порядку позивач змушена звернутися до суду. 04.02.2026 року ухвалою судді позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просить розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час, місце і дату розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис у зворотньому поштовому повідомленні. Заяви, клопотання до суду не надходили. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 31.08.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Менського районного управління юстиції, актовий запис №71, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.2013 року. (а.с.3) Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). (а.с.6) Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України, в силу якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 7 СК України визначає, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні відносини фактично припинили своє існування і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, проте за відсутності такої вимоги, судовий збір необхідно залишити за позивачем.

Outcome: approved