Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

20 січня 2026 року АТ КБ "ПриватБанк" в особі представника Дашка В.М. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 29 січня 2022 року відповідач [PERSON] власноручно підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Сторони погодили наступні умови договору: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн. (п.1.2. договору); картка «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. договору); процентна ставка 42% відсотків річних (п.1.3 договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60% (п.1.5. та п.2.1.1.2.12. договору). Зазначає, що заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписана в системі самообслуговування Приват24, На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер [NUMBER] , строком дії 02/23, тип «Універсальна», яка в подальшому неодноразово перевипускалася банком. 24 травня 2024 року відповідач також ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту, а також додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої сторони узгодили зміни умов кредитного договору. Відповідач у порушення умов договору, а також ст.509, ст.526, ст.1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором тривалий час не виконував, у зв`язку з чим станом на 28 грудня 2025 року за ним рахується заборгованість у розмірі 33712,12 грн., що включає 32059,82 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1652,30 грн. заборгованості за простроченими відсотками, які позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] , а також судові витрати у справі. 02 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" не з`явився, в п.3 прохальної часнити позовної заяви та в окремо поданому клопотанні, представник позивача Дашко В.М. просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника банку та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення (зворот а.с. 5, 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про надіслання поштового відправлення (а.с. 89). Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. 29 січня 2022 року відповідач [PERSON] підписав заяву про приєднання до умов на правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк». Сторони у цій заяві погодили наступні умови договору: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн. (п.1.2. договору); картка «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. договору); процентна ставка, 42% відсотків річних (п.1.3 договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п.2.1.1.2.12. договору) (а.с.41-51). 24 травня 2024 року відповідач підписав у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля, заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, про що зазначив в полі підпис клієнта із позначкою дати та часу. Також, 24 травня 2024 року відповідач подав та підписав додаткову угоду №SAMDN55000027731719_01 до кредитного договору від 24 травня 2024 року, і відповідно до п.1 додаткової угоди сторони узгодили зміну до умов кредитного договору, шляхом внесення в заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг наступних змін: тип кредиту - невідновлювана кредитна лінія; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років з дати укладення Додаткової угоди ( п.п. 1.1., 1.2.); процентна ставка, 12,0% річних (п.п. 1.2., 1.3. договору), мінімальний платіж зменшено до 1% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. щомісячно протягом перших шести календарних місяців з дати укладення додаткової угоди, із збільшенням до 3% починаючи із 7 місяця календарного місяця з дати укладення цієї додаткової угоди до дати повного погашення кредиту (а.с.53-69). Відповідач ознайомився з умовами кредитування підписавши паспорт кредиту (а.с. 70-74). Отримання відповідачем грошових коштів, підтверджується випискою за договором №б/н за період з 01 лютого 2022 року по 28 грудня 2025 року (а.с.26-40). Як підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором відповідач [PERSON] не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів та допустив заборгованість, яка станом на 28 грудня 2025 року склала 33712,12 грн. і включає: 32059,82 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1652,30 грн. заборгованості за простроченими відсотками (а.с.20-25). Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач не надав, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Вказана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі №753/16745/15-ц, провадження №61-40036св18. Судом встановлено, що відповідно до п.2. Додаткової угоди сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.212, ст.611, ст.651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180 день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180 день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, ст.1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Також, приписами ст.12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Оцінюючи усі докази, що знаходяться у справі в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, тому суд стягує із відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у загальному розмірі 33712,12 грн. Оскільки позовні вимоги суд задоволює у повному обсязі, тому судові витрати по сплаті судового понесені позивачем при подачі позову до суду, і документально підтверджені, відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача в користь позивача у розмірі 2662,40 грн. (а.с.6).

Outcome: approved