Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

23.10.2025 позивач - Черкаський обласний центр зайнятості (далі - Черкаський ОЦЗ), в особі представника Передрія А.С., звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 30 280,00 грн. та витрат на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.08.2024 [PERSON] звернулася до Черкаської філії Черкаського ОЦЗ із заявою про надання ваучера для підтримання конкурентоспроможності деяких категорій громадян на ринку праці. Того ж дня фахівцями Черкаської філії Черкаського ОЦЗ було направлено лист до Черкаського ОЦЗ з копіями відповідних документів для отримання погодження щодо видачі ваучера на навчання відповідачці. 29.08.2024 на адресу Черкаської філії Черкаського ОЦЗ надійшов лист щодо погодження видачі ваучера. Того ж дня відповідачка під особистий підпис отримала повідомлення про прийняте рішення та їй було видано ваучер на навчання. 30.08.2024 до Черкаської філії надійшла відривна частина ваучера та витяг з наказу ЧНУ ім. Б. Хмельницького № 493-с про зарахування [PERSON] до складу студентів першого курсу денної форми навчання за освітнім ступенем «магістр» зі спеціальністю 053 «Психологія» з 10.09.2024. На підставі рахунку-фактури № 633 від 25.09.2024 позивачем було здійснено перерахування коштів на рахунок університету в сумі 30 280,00 грн. Однак 02.07.2025 до центру зайнятості надійшов витяг з наказу навчального закладу № 363-с від 27.06.2025, згідно з яким відповідачку було відраховано з університету у зв`язку з невиконанням вимог навчального плану з 30.06.2025. Відповідно до пункту 16 Порядку № 207, у разі дострокового припинення навчання без поважних причин, особа зобов`язана відшкодувати кошти, витрачені на її підготовку. Оскільки [PERSON] була відрахована через академічну заборгованість і добровільно кошти не повернула, позивач просить стягнути зазначену суму в судовому порядку. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.11.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк із дня отримання відзиву для подання відповіді на нього. 25.11.2025 представник відповідачки адвокат Семенюк О.Г. подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що Черкаський ОЦЗ не є належним суб`єктом спірного матеріального права, оскільки згідно з Порядком № 207 у разі дострокового припинення навчання особа відшкодовує частину витрат безпосередньо закладу освіти. Саме університет зобов`язаний здійснювати подальші взаєморозрахунки з центром зайнятості. Чинне законодавство не наділяє центр зайнятості повноваженнями самостійно пред`являти позови про стягнення коштів безпосередньо зі здобувачів освіти. Крім того, вказала, що відповідачка фактично не приступала до навчання та не відвідувала заняття з 01.09.2024, однак університет не реагував на її відсутність протягом усього навчального року. Згідно з пунктом 15 Порядку, у разі якщо особа не приступила до навчання, заклад освіти мав негайно повідомити про це центр зайнятості та повернути кошти протягом п`яти робочих днів. Наказ ЧНУ ім. Б. Хмельницького № 363-с від 27.06.2025 про відрахування за «неуспішність» має виключно формальний характер. Реальні підстави для розірвання договору через неявку виникли ще на початку навчального року, а навмисна затримка відрахування дозволила університету безпідставно утримувати державні кошти протягом усього періоду. Також адвокат Семенюк О.Г. зазначила, що згідно з договорами № 212/15.2-10 та № 196/15.2-10 від 30.08.2024, вартість навчання ваучером покривалася лише частково (30 280,00 грн.), а залишок до повної суми (40 000,00 грн.) відповідачка мала сплатити самостійно до 25.01.2025. Відповідачка кошти не внесла, що згідно з розділом «Оплата за надання платної освітньої послуги» є істотним порушенням умов договору та підставою для припинення договірних відносин ще в січні 2025 року. Оскільки заклад освіти свідомо затягував процедуру відрахування та не виконав вимоги пункту 15 Порядку № 207 щодо своєчасного повернення коштів, відповідальність за їх неповернення не може бути покладена на відповідачку. 28.11.2025 представник позивача Передрій А.С подав відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Наголосив, що Черкаський ОЦЗ не є стороною договорів про навчання № 212/15.2-10 та № 196/15.2-10, укладених між університетом та відповідачкою, відтак, не зобов`язаний здійснювати контроль за навчальним процесом або відвідуванням занять здобувачем освіти, який навчається за ваучером. Твердження представника відповідачки про те, що Черкаський ОЦЗ є неналежним позивачем, є безпідставними, оскільки фінансування ваучера здійснювалося за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Згідно з Порядком № 207 саме Черкаський ОЦЗ є кінцевим отримувачем коштів, виплачених за ваучер, у разі дострокового припинення навчання без поважних причин. Звернення до суду з позовом до [PERSON] є найбільш ефективним способом захисту майнових інтересів Фонду. ЧНУ ім. Б. Хмельницького надав освітні послуги в межах отриманої оплати за ваучером, а відсутність реального інтересу закладу освіти у поверненні коштів Фонду не повинна перешкоджати стягненню цих коштів з особи, яка порушила умови навчання. 03.12.2025 представник третьої особи перший проректор ЧНУ ім. Б. Хмельницького В. Мойсієнко подав письмові пояснення, у яких зазначив, що сума коштів за ваучером (30 280,00 грн) у повному обсязі покривала вартість навчання за перший семестр та більшу частину другого семестру. Заборгованість за освітні послуги (різниця, яку відповідачка мала сплатити самостійно) виникла лише з 17.04.2025. Таким чином, станом на 25.01.2025 законних підстав для відрахування за порушення умов оплати не було. Відрахування [PERSON] відбулося у відповідності до статті 46 Закону України «Про вищу освіту» та внутрішніх положень університету за результатами підсумкового контролю. Підставою для відрахування стало невиконання індивідуального навчального плану за результатами сесії. Академічна заборгованість відповідачки становила 17 кредитів ЄКТС, що згідно з Положенням університету є підставою для відрахування саме за «неуспішність». Твердження представника відповідачки про ненадання університетом освітніх послуг не відповідає дійсності. Всі заплановані навчальними планами заходи були проведенні, а освітні послуги наданні в повному обсязі. Відповідачка фактично добровільно відмовилася від їх отримання, не поінформувавши університет про свої наміри у встановлений законом спосіб. 08.12.2025 представник відповідачки адвокат Семенюк О.Г. подала заперечення на пояснення третьої особи, у яких зазначила, що твердження ЧНУ ім. Б. Хмельницькогопро надання освітніх послуг не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідачка не відвідувала заняття, не користувалася освітніми послугами та не проходила жодних форм поточного чи підсумкового контролю. Надані університетом скріншоти е-журналу, де зафіксовані нібито отримані оцінки, є недостовірними. У зазначений період відповідачка проходила хірургічне втручання та перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується медичними документами та фізично унеможливлювало її присутність на заняттях. Також, 08.12.2025 представник відповідачки адвокат Семенюк О.Г. подала заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначила, що позивач намагається реалізувати повноваження, не передбачені чинним законодавством. Згідно з Порядком № 207, право вимоги до особи щодо відшкодування витрат у разі дострокового припинення навчання має виключно заклад освіти. Здобувач освіти повинен відшкодувати кошти на рахунок навчального закладу, який, у свою чергу, перераховує їх центру зайнятості. Чинний механізм не передбачає права Центру зайнятості на самостійне пред`явлення позову безпосередньо до здобувача освіти. Позивач не надав жодних доказів того, що він або заклад освіти належним чином повідомляли [PERSON] про необхідність відшкодування вартості ваучера саме на користь Центру зайнятості. Представник позивача Передрій А.С. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та представник відповідачки адвокат Семенюк О.Г. заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи Михальченко А.В. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у письмових поясненнях та просила їх задовольнити у повному обсязі. Заслухавши вступне учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи,всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі заяви про надання ваучера для підтримання конкурентоспроможності деяких категорій громадян на ринку праці від 27.08.2024 наказом Черкаської філії Черкаського обласного центру зайнятості № НТ240828 від 28.08.2024 видано ваучер для підтримання конкурентоспроможності шляхом підготовки за іншою спеціальністю за спеціальністю 053, Психологія. Наказом ЧНУ ім. Б. Хмельницького № 493-с від 30.08.2024 [PERSON] зараховано до складу студентів І курсу денної форми навчання за освітнім ступенем «магістр» з 10.09.2024. 30.08.2024 між ЧНУ ім. Б. Хмельницького та [PERSON] укладено договір про навчання у закладі вищої освіти № 212/15.2-10, а також договір про надання платної освітньої послуги № 196/15.2-10, який є невід`ємним додатком до договору № 212/15.2-10. Умовами цих договорів передбачалося, що вартість навчання становить 40 000,00 грн., з яких частина покривається ваучером, а решту суми відповідачка зобов`язалася сплатити самостійно до 25.01.2025. 25.09.2024 Черкаський ОЦЗ на підставі рахунку-фактури № 633 перерахував на рахунок ЧНУ ім. Б. Хмельницького кошти ваучера в сумі 30 280,00 грн. Наказом ЧНУ ім. Б. Хмельницького № 363-с від 27.06.2025 [PERSON] відраховано з університету з 30.06.2025 за невиконання навчального плану. Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» ваучер - це документ встановленого зразка, що дає особі відповідно до цього Закону право на перепідготовку за робітничою професією, підготовку за спеціальністю для здобуття ступеня магістра на основі ступеня бакалавра або магістра, здобутого за іншою спеціальністю, підготовку на наступному рівні освіти (крім третього (освітньо-наукового/освітньо-творчого) рівня вищої освіти), спеціалізацію та підвищення кваліфікації у закладах освіти чи у роботодавця. В частині 1 статті 30 Закону України «Про зайнятість населення» визначено категорії громадян, які мають право на одноразове отримання ваучера для підтримання конкурентоспроможності шляхом перепідготовки, за робітничою професією, підготовки за спеціальністю для здобуття ступеня магістра на основі ступеня бакалавра або магістра, здобутих за іншою спеціальністю, підготовки на наступному рівні освіти (крім третього (освітньо-наукового/освітньо-творчого) рівня вищої освіти), спеціалізації та підвищення кваліфікації за професіями і спеціальностями. Згідно з частиною 2 статті 30 Закону України «Про зайнятість населення» вартість ваучера встановлюється в межах вартості навчання, але не може перевищувати десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом. Оплата ваучера здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття виходячи з його фінансових можливостей. Порядок видачі регіональними центрами зайнятості, їх філіями та міськими, районними, міськрайонними центрами зайнятості (до їх припинення) (далі - центри зайнятості) ваучерів для підтримання конкурентоспроможності на ринку праці (далі - ваучери) деяким категоріям громадян, які є застрахованими особами визначено Порядком видачі ваучерів для підтримання конкурентоспроможності деяких категорій громадян на ринку праці (далі - Порядок), затвердженим Постановою КМУ від 20.03.2013 № 207 (із змінами). Відповідно до пункту 3 Порядку на підставі ваучера здійснюються перепідготовка за робітничою професією; підготовка за спеціальністю для здобуття ступеня магістра на основі ступеня бакалавра або магістра, здобутих за іншою спеціальністю; підготовка на наступному рівні освіти (крім третього (освітньо-наукового/освітньо-творчого) та наукового рівня вищої освіти); спеціалізація та підвищення кваліфікації за професіями і спеціальностями (далі - навчання). Особи, яким присвоєно/підтверджено повну та/або часткову професійну кваліфікацію, здобуту шляхом неформальної чи інформальної освіти, визнано професійну кваліфікацію, здобуту в іншій країні, можуть отримати ваучер для перепідготовки за робітничою професією чи підвищення кваліфікації за професіями і спеціальностями. Вартість ваучера встановлюється в межах вартості навчання і не може перевищувати десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на момент прийняття рішення про його видачу. У разі коли вартість навчання в закладі освіти перевищує максимальну вартість ваучера, особа або роботодавець можуть здійснити оплату різниці вартості навчання (пункт 5 Порядку). Згідно з пунктом 10, 11 Порядку зарахування особи на навчання на підставі ваучера здійснюється закладами освіти відповідно до законодавства. Договір про навчання укладається між закладом освіти та особою протягом 120 днів після видачі ваучера. Пунктом 12 Порядку передбачено, що заклад освіти протягом п`яти робочих днів після укладення договору про навчання подає центру зайнятості, який видав ваучер, завірену належним чином копію такого договору, розрахунок вартості витрат на навчання, відомості про рахунок закладу освіти для оплати вартості навчання із зазначенням прізвища, імені та по батькові особи, копії ліцензії на освітню діяльність, свідоцтва про атестацію закладу освіти або сертифіката про акредитацію освітньої програми (за наявності), відривну частину ваучера з відміткою про прийняття на навчання. Відповідно до пункту 13, 14 Порядку заклад освіти інформує центр зайнятості, що видав ваучер, про виконання особою умов договору про навчання, зокрема відвідування занять і виконання освітньої програми щомісяця (у разі навчання за денною та вечірньою формою) і після закінчення екзаменаційної сесії (у разі навчання за заочною, дистанційною, екстернатною формою). Центр зайнятості здійснює протягом 10 робочих днів з дня надходження документів, зазначених у пункті 12 цього Порядку, оплату навчання та проводить протягом 30 календарних днів після отримання закладом освіти коштів звірення взаєморозрахунків з ним. Пунктом 16 Порядку встановлено, що у разі дострокового припинення дії договору про навчання заклад освіти подає протягом п`яти робочих днів центру зайнятості, який видав ваучер, копію наказу про дострокове припинення навчання, розрахунок невикористаної частини коштів, передбачених для оплати вартості навчання, повертає протягом трьох робочих днів таку частину на рахунок центру зайнятості, який видав ваучер, із зазначенням у платіжному дорученні прізвища, імені та по батькові особи і номера ваучера. У разі дострокового припинення навчання без поважних причин особа відшкодовує протягом 30 робочих днів шляхом перерахування на рахунок закладу освіти частину його витрат за період фактичного навчання. Заклад освіти протягом п`яти робочих днів повертає на рахунок центру зайнятості, який видав ваучер, кошти, що надійшли від особи, із зазначенням у платіжному дорученні прізвища, імені та по батькові особи і номера ваучера. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Вирішуючи цивільний спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити. Спосіб захисту - це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи. Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Отже, спосіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 та постанові від 15.03.2023 по справі №725/1824/20, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позову. З системного аналізу пунктів 12-16 Порядку вбачається, що між особою, яка навчається за ваучером, та центром зайнятості відсутні прямі договірні зобов`язання щодо безпосереднього відшкодування вартості навчання на рахунок Фонду соціального страхування. Натомість законодавцем чітко виокремлено два рівні правовідносин при поверненні коштів: відповідальність особи перед закладом освіти (особа відшкодовує витрати на рахунок закладу протягом 30 днів); відповідальність закладу освіти перед центром зайнятості (заклад повертає отримані від особи кошти центру протягом 5 днів). Таким чином, у разі дострокового припинення навчання без поважних причин, право на пред`явлення позовної вимоги до [PERSON] про відшкодування витрат на її підготовку має виключно ЧНУ ім. Б. Хмельницького. Позивач (Черкаський ОЦЗ), у свою чергу, наділений правом звернення з відповідною вимогою до закладу освіти у разі порушення останнім обов`язку щодо повернення коштів (як тих, що надійшли від особи, так і невикористаної частини коштів за період, що залишився після відрахування). Пред`явлення позову Черкаським ОЦЗ безпосередньо до здобувача освіти ( [PERSON] ) суперечить механізму, визначеному у Порядку видачі ваучерів для підтримання конкурентоспроможності деяких категорій громадян на ринку праці, та призводить до втручання позивача у правовідносини, стороною яких у частині розрахунків він за законом не є. Окрім цього, судом береться до уваги, що позивач не надав доказів того, що ним або закладом освіти було належним чином реалізовано процедуру досудового врегулювання спору, передбачену законом, зокрема щодо направлення вимоги про повернення коштів саме на рахунок закладу освіти. Суд оцінює критично наявну у матеріалах справи копію повідомлення ЧНУ ім. Б. Хмельницького від 30.06.2025 (вих. № 238), адресованого [PERSON] . Хоча в документі йдеться про необхідність перерахування 30 280,00 грн. на рахунок університету, позивачем та третьою особою не надано жодних належних та допустимих доказів (фіскальних чеків, описів вкладення, поштових накладних), які б підтверджували факт відправлення цього документа відповідачці. Також суд враховує доводи представника відповідачки про те, що відповідачка фактично не приступала до навчання, а заклад освіти всупереч пункту 15 Порядку не повідомив про це центр зайнятості у встановлений п`ятиденний строк, що свідчить про неналежне виконання своїх обов`язків саме закладом освіти. Проте, з огляду на встановлений факт обрання неналежного способу захисту, суд не входить у детальну оцінку доказів щодо фактичного відвідування занять чи медичних документів, оскільки обрання позивачем способу захисту, який не відповідає закону, є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові. За таких обставин, Черкаський ОЦЗ у даних правовідносинах є неналежним позивачем, а обраний ним спосіб захисту права (пряме стягнення з фізичної особи) не відповідає закону та не є ефективним у розумінні норм ЦПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed