Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21.07.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що зроблено відповідний актовий запис за № 977. Позивачка в обґрунтування своїх вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки мають протилежні погляди на сімейне життя та сімейні цінності. Між подружжям постійно виникають суперечки з різних питань. На обопільні претензії спільної згоди досягнути неможливо. Спільне господарство та побут не ведеться. Проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. Ухвалою суду від 16.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, направлялось відповідачу за останнім відомим місцем його проживання, проте конверт з поштовим повідомленням повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач не направив до суду відзив на позовну заяву, інші заяви по суті справи також не надходили. Згідно з ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі від 21.07.2021 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що зроблено відповідний актовий запис за № 977 (а.с. 10). Зі змісту позовної заяви неповнолітніх дітей у сторін не має. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно ст. 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч. 3 ст. 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що позивачка скористалася своїм правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що відповідно до ст. 112 СК є підставою для розірвання шлюбу. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК, суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved