Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Основний зміст позову. 23.12.2025 Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , здав на пошту позов, в якому вказує, що матір`ю останнього є [PERSON] , а відомості про батька дитини внесені до свідоцтва про його народження відповідно до ст. 135 СК України зі слів матері. 23.03.2023 виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради прийняте рішення про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від матері без позбавлення її батьківських прав. 28.04.2023 Білопільський районний суд у справі №573/490/23 ухвалив рішення про відібрання малолітнього [PERSON] від матері без позбавлення батьківських прав. У червні 2023 року [PERSON] було влаштовано до прийомної сім`ї, де він перебуває і зараз. Підставою для звернення органом опіки та піклування до суду був факт виникнення безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини у сім`ї матері 22.03.2023. Після ухвалення вказаного рішення суду [PERSON] були роз`яснені правові наслідки відібрання дитини та повідомлено, що вона протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини повинна усунути причини, які перешкоджали належному вихованню сина та звернутися до служби у справах дітей із заявою про надання їй висновку органу опіки та піклування щодо доцільності повернення малолітнього [PERSON] у сім`ю. Однак, [PERSON] після відібрання у неї дитини спосіб життя не змінила, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка зловживає спиртними напоями. Остання проходила лікування від алкогольної залежності, але це не дало позитивного результату. Родина [PERSON] отримує послуги соціального супроводу дітей, які потрапили в складні життєві обставини, з нею неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання обов`язків по вихованню дітей, проте відповідачка на зауваження соціальних працівників не реагує. Упродовж встановленого законом строку остання не звернулася з заявою про повернення малолітнього сина до її родини, також вона не зверталася до служби у справах дітей за місцем знаходження сина щодо побачень з ним чи спілкування, жодного разу не спілкувалася з прийомними батьками. 14.11.2025 під час відвідин житла [PERSON] було виявлено, що вона перебуває у стані сп`яніння, вела себе агресивно, у будинку були відсутні належні умови для проживання та виховання дитини. Остання неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. Рішенням Білопільського районного суду від 10.08.2017 у справі №573/1456/17 її було позбавлення батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Аліменти на утримання малолітнього [PERSON] відповідачка сплатила лише один раз, її заборгованість за аліментами складає 84412 грн 50 коп. Посилаючись на викладене, а також на те, що [PERSON] своєю поведінкою вже допустила відібрання у неї дитини, та продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, орган опіки та піклування просить позбавити її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 09.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.02.2026 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Заяви, клопотання. У судовому засіданні представник позивача - Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Демченко О.В., яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції із приміщення Миколаївської селищної ради Сумського району, проти задоволення позову заперечила. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого в актовому записані про народження записана [PERSON] , а відомості про батька зазначені відповідно до положень ст. 135 СК України за вказівкою матері (а. с. 14). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 10.08.2017 у справі №573/1456/17, яке набрало законної сили 22.08.2017, [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно двох інших малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з останньої аліменти на їх утримання (а. с. 37-38). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28.04.2023 у справі 573/490/23, яке набрало законної сили 30.05.2023, у [PERSON] було відібрано малолітнього сина [PERSON] без позбавлення батьківських прав, а також стягнуто з неї аліменти на його утримання у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 32-35). Рішенням виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Сумського району від 05.06.2023 №148 малолітньому [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а. с. 15). Розпорядженням т.в.о. голови Шосткинської районної державної адміністрації начальника Шосткинської районної військової адміністрації Тарасюк О. від 22.06.2023 № 57-ОД малолітнього [PERSON] з 22.06.2023 було влаштовано на виховання та спільне проживання до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які проживають в с-щі Ямпіль Шосткинського району (а. с. 16-17). Розпорядженням голови Охтирської районної державної адміністрації начальника Охтирської районної військової адміністрації Роженко П. від 04.09.2024 у зв`язку з переселенням забезпечено функціонування прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] на території Охтирського району, а саме в селі Боромля (а. с. 18, 20). Згідно з довідкою виконавчого комітету Миколаївської селищної ради від 28.11.2025 №95 [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя (а. с. 21). З довідки філіалу Медико-інженерного центру м. Суми від 13.02.2023 та довідки КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» від 18.08.2023 №88-м вбачається, що 13.02.2023 [PERSON] пройшла курс лікування алкогольної залежності методом кодування. Також у період з 14 по 18.08.2023 [PERSON] пройшла курс лікування від алкогольної залежності (а. с. 28-29). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13.11.2025 у будинку за місцем проживання [PERSON] неналежний санітарний стан, у кімнатах безлад, на підлозі купи сміття та брудного одягу, у будинку сморід тютюну, алкоголю, неприбраних решток продуктів харчування, меблі пошкоджені, стіни, стеля та підлога потребують ремонту. Умови для виховання та розвитку дитини відсутні. На час перевірки [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння, поводила себе агресивно, виражалася нецензурною лайкою. Під час бесіди підтвердила, що в цей день та напередодні вживала спиртні напої (а. с. 22). Як вбачається з інформації КУ «Центр з надання соціальних послуг» Миколаївської селищної ради від 07.10.2025, служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Сумського району від 18.12.2025 родина [PERSON] знаходиться на обліку у вказаному центрі як така, що потрапила у складні життєві обставини. Родині надається послуга консультування. Протягом часу після відібрання дитини [PERSON] неодноразово проходила лікування від алкогольної залежності, але безрезультатно. Остання постановлена на облік у центрі зайнятості та влаштована на роботу в КП «Благоустрій». З [PERSON] працівниками служби у справах дітей неодноразово проводилися бесіди щодо необхідності створення нею належних та безпечних умов для проживання малолітнього сина [PERSON] з метою його повернення в біологічну родину, останній було наголошено на необхідності лікування від алкогольної залежності. Від мешканців селища до служби систематично надходили повідомлення про зловживання [PERSON] спиртними напоями, появу в стані алкогольного сп`яніння в громадських місцях. На сьогодні [PERSON] не створено належних умов та не здійснено заходів щодо повернення малолітнього сина до її родини. Остання жодного разу не зателефонувала, не поцікавилася здоров`ям дитини, ніякої матеріальної допомоги дитині не надала (а. с. 19, 23). Згідно з інформацією служби у справах дітей Боромлянської сільської ради Сумської області від 25.09.2025 за час проживання прийомної родини [PERSON] та [PERSON] на території громади [PERSON] не зверталася до служби у справах дітей з питання побачень чи спілкування з [PERSON] , з прийомними батьками жодного разу не спілкувалася (а. с. 25). З розрахунку заборгованості Білопільського відділу державної виконавчої служби від 26.09.2025 вбачається, що у період з серпня 2023 року по серпень 2025 року [PERSON] сплатила на погашення аліментів один раз суму у розмірі 1150 грн. ЇЇ заборгованість зі сплати аліментів становить 84412 грн 50 коп. (а. с. 26). У висновку Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району від 08.12.2025, серед іншого, крім фактів встановлених судом та вказаних вище, було зазначено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 01.12.2025 [PERSON] повідомила, що не сплачує аліменти на утримання дитини оскільки на даний час у неї відсутні кошти, лікування від алкогольної залежності, яке їй рекомендували працівники служби у справах дітей та соціальні працівники, вона не пройшла, так як вважає, що вживає менше алкогольних напоїв ніж раніше. Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] (а. с. 8-11). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ч. 1, 3 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до абз. 8 п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно з ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічне позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Крім того, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), в якому зазначив, що якщо батько не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Висновки суду. Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства, наданих суду доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків. Вирішуючи питання про позбавлення відповідачки батьківських прав суд, перш за все, бере до уваги те, що [PERSON] є неповнолітнім. У формуванні самооцінки дитини значну роль відіграє сім`я, стиль сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннісними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням до дитини. Особливості сприйняття батьків дитиною і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння дітьми основних правил і норм поведінки, виробляють їх позицію по відношенню до світу і самого себе. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а також з метою попередження негативних наслідків для дитини, суд вважає встановленим той факт, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , не вжила заходів для повернення його в родину, не піклується про стан його здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує. З огляду на викладене, у якнайкращих інтересах дитини, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських справі відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки це буде відповідати насамперед інтересам останнього. Позбавлення батьківських прав відповідачки надає дитині можливість у майбутньому отримати ряд гарантованих державою пільг та допоможе у подальшому самоствердитися у дорослому житті. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1211 грн. 20 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved