Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулось до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір надання коштів у кредит №73143588, відповідно до підпункту 2.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання кредиту. Вказаний договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього договору кредиту відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», статтею 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру боржників №8 від 26.06.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25760,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 960,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 16000,00 грн сума заборгованості за пенею, 800,00 грн сума заборгованості за комісією за надання кредиту. Також 17.02.2025 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено в електронній формі кредитний договір №100003446, відповідно до пункту 2.1 якого кредитні кошти надаються ТОВ «Мілоан» відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надав відповідач з метою отримання кредиту. Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Мілоан» грошових коштів у сумі, визначеній у пункті 1.2 кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у пункті 2.1 кредитного договору. 28.07.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №28072025, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Реєстру боржників №3 від 28.07.2025 до договору факторингу №28072025 від 28.07.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21960,29 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4064,33 грн - сума заборгованості за відсотками; 3500,00 грн - сума заборгованості за комісією за обслуговування кредиту, 9395,96 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх використання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 47720,00 грн, яку в добровільному порядку відповідач повертати відмовляється. Відтак, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості: - за кредитним договором №73143588 в розмірі 25760,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 960,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 16000,00 грн - заборгованість за пенею; 800,00 грн комісія за надання кредиту, - за кредитним договором №100003446 в розмірі 21960,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4064,33 грн - сума заборгованості за відсотками; 3500,00 грн сума заборгованості за комісією за обслуговування кредиту, 9395,96 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 07.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Судове засідання призначено на 03.02.2026 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 20.01.2026 (дата здачі на пошту) представником відповідача адвокатом Зачепіло З.Я. подано відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з огляду на таке. В обгрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідача зазначила, що у матеріалах справи відсутні докази перерахування кредитних коштів за договором №73143588 від 16.02.2025 позичальнику, так як представником позивача надано лише копію кредитного договору, копію розрахунку заборгованості, копію договору факторингу та витягів з реєстру боржників. Інших документів, які би підтверджували отримання відповідачем грошових коштів на умовах кредитування, так само як і розрахунку заборгованості, графіку погашення платежів, виписки по кредитному договору, позивачем не надано. Також звернуто увагу, що в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору. Крім цього, представник відповідача покликається на те, що додані розрахунки заборгованості є документами, що складені самим позивачем, а тому у разі відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості. Стосовно позовних вимог про стягнення комісії за надання кредиту, представник відповідача покликалася на те, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, а тому вважає, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладанні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Щодо позовних вимог про стягнення нарахованої пені, представник відповідача звернула увагу, що заборгованість за пенею у розмірі 16000,00 грн нарахована відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) в період дії воєнного стану, однак відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що неустойка (штраф, пеня), нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем. На підставі наведеного, вважає позовні вимоги в цій частині безпідставними. Таким чином, на преконання представника відповідача, позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги, відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 79-84). 26.01.2026 представником позивача подано відповідь на відзив, у якому відзив представника відповідача вважає безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Представник позивача покликається на те, що матеріалами справи підтверджується, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, при укладенні договору сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. Стосовно доводів представника відповідача щодо непідтвердження належними та достатніми доказами факту надання первісними кредиторами відповідачу кредитних коштів, представник позивача зазначає, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Спростовуючи доводи представника відповідача щодо неналежних розрахунків заборгованості, які додані до позовної заяви, представник позивача зазначає, що відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, також відповідачем не заявлялося клопотання про призначення судом спеціальної експертизи з метою підтвердження вказаних обставин. Відтак представник позивача вважає, що надані позивачем розрахунки, є належними доказами наявної у відповідача заборгованості за кредитними договорами. Ураховуючи те, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог, є необґрунтованими, недоведеними, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, судовій практиці, а отже є такими, що не повинні братися судом до уваги, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 88-94). 27.01.2026 представником відповідача адвокатом Зачепіло З.Я. подано додаткові пояснення, аргументація у яких зводиться до доводів, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому 20.01.2026 (а.с. 115-120). Ухвалою суду від 03.02.2026 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано в Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» докази, які містять банківську таємницю. Розгляд справи відкладено на 26.02.2026. 20.02.2026 на виконання ухвали суду від 03.02.2026 від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу суду надійшли витребувані докази (а.с. 130-132). Ухвалою суду від 26.02.2026 розгляд справи відкладено на 05.03.2026. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я. подала клопотання від 17.02.2026, у якому розгляд справи просила провести без її участі та без участі відповідача. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит №73143588 (з комісією за надання кредиту), який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 30881 (далі Договір №73143588, а.с. 8-14). Згідно з пунктом 2.1 Договору №73143588, кредитодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до пункту 2.2 Договору №73143588 відповідачу було надано кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 12 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,166%, комісія за надання кредиту 10,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 800,00 грн). Підписанням цього Договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», статтею 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України (пункт 11.1.1 Договору №73143588). Зі змісту пункту 5.6 Договору №73143588 вбачається, що він укладений відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. З інформації АТ «Таскомбанк» встановлено, що 16.02.2025 на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано грошові кошти у розмірі 8000,00 грн (а.с. 18). Також з інформації від 12.02.2026, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 03.02.2026, вбачається, що станом на 16.02.2025 у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) наявний відкритий картковий рахунок [NUMBER] , номер карти № [NUMBER] . На рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) 16.02.2025 відбулось зарахування коштів на суму 8000,00 грн (а.с. 130). Крім того, з виписки за договором №б/н за період 16.02.2025-17.02.2025, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 03.02.2026, встановлено, що на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] 16.02.2026 зараховано грошові кошти у сумі 8000,00 грн (а.с. 131). 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників (далі Договір № 27/03/25, а.с. 19-20). Згідно з пунктом 1.1. Договору № 27/03/25 клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за відповідний реєстр за плату, у передбачений договором спосіб. Відповідно до пункту 1.2 Договору № 27/03/25 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з Додатковою угодою №5 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 від 26.06.2025 загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників №8 від 26.06.2025 становить 72753402,90 грн. В якості ціни продажу згідно реєстру боржників №7 від 26.06.2025 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, що становить 18,25% від основної суми заборгованості, що становить 4904914,51 грн (а.с. 21). Із матеріалів справи вбачається, що 26.06.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписали Акт прийому-передачі реєстру боржників №8 від 26.06.2025 за договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 (а.с. 22). З платіжної інструкції №736 від 30.06.2025 встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» згідно додаткової угоди №5 від 26.06.2025 до договору факторингу №27/03/25 у розмірі 4904914,51 грн (а.с. 23). Відповідно до витягу з реєстру боржників №8 від 26.06.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 25760,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 960,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 16000,00 грн сума заборгованості за пенею, 800,00 грн сума заборгованості за комісією за надання кредиту (а.с. 24). На підтвердження наявності заборгованості стороною позивача надано розрахунок заборгованості за договором позики №73143588 від 16.02.2025 за період з 16.02.2025 по 26.06.2025, з якого вбачається, що станом на 26.06.2025 заборгованість не погашена та складає 25760,00 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 960,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 16000,00 грн сума заборгованості за пенею, 800,00 грн сума заборгованості за комісією за надання кредиту (а.с. 25-26). 17.02.2025 між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] в електронній формі був укладений Договір про споживчий кредит №100003446 (індивідуальна частина), який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором 730882 (далі Договір №100003446, а.с. 33-38). Згідно з пунктом 1.1 Договору №100003446, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений пунктом 1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у пункті 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на усовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума кредиту становить 5000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 343 днів за умови виконання позичальником Графіку платежів, з 17.02.2025 (дата надання кредиту). Строк, на який надається окрема частина кредиту, встановлюється Графіком платежів. Повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 26.01.2026 (дата остаточного погашення заборгованості) (пункти 1.2-1.4 Договору №100003446). Згідно з пунктом 1.5 Договору №100003446 загальні витрати позичальника за кредитом складають 16948,52 грн. Денна процентна ставка складає: (16948,52 грн/5000,00 грн)/343 днів * 100% = 0,99%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 7135,21 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 21948,52 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, денна процентна ставка та орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема здійснить періодичні платежі в останній день кожного розрахункового періоду (дату платежу) відповідно до Графіку платежів. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню, зокрема у випадку часткового дострокового погашення заборгованості, прострочення виконання або несвоєчасного виконання ним зобов`язань та в інших випадках, крім тих, коли законодавством прямо вимагається таке оновлення. Комісія за надання кредиту: 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 20,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Якщо згідно Графіку платежів комісія за надання кредиту підлягає сплаті частинами, сума комісії може складати менш ніж 20,00 відсотків від суми кредиту, якщо внаслідок поділу цієї суми на кількість розрахункових періодів/кількість платежів згідно графіку платежів, утворюється не ціле число (дріб). В такому разі дріб округлюється до цілого числа в меншу сторону. Сума цілого числа помножена на кількість платежів згідно графіку платежів становить розмір комісії за надання кредиту визначений цим пунктом (підпункт 1.5.1 пункту 1.5 Договору №100003446). Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 7700,00 грн, що нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору (підпункт 1.5.2 пункту 1.5 Договору №100003446). Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 220,00 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (підпункт 1.5.3 пункту 1.5 Договору №100003446). Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 220,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно з пунктами 1.5.3 та 1.5.4 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 8248,52 грн (підпункт 1.5.4 Договору №100003446). Відповідно до пункту 1.6 Договору №100003446 тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування та сплати комісій та процентів, а також тіла кредиту встановлені пунктами 2.2.2, 2.2.3 цього Договору. Згідно з пунктом 2.1 Договору №100003446 кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до пункту 2.2 Договору №100003446 обумовлено плату за кредитом. Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в пунктах 1.5.1.,1.5.2, 1.5.3, 1.5.4 Договору відповідно (підпункт 2.2.1 пункту 2.2 Договору №100003446). У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов цього договору, кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право здійснювати врегулювання простроченої заборгованості та/або стягнути заборгованість в примусовому порядку (підпункт 3.2.5 пункту 3.2 Договору №100003446). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором №100003446 виконало, перерахувавши кредитні кошти в сумі 5000,00 грн на рахунок № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №100451629 від 17.02.2025 (а.с. 45). Вказане також підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» від 12.02.2026, за змістом якої на рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) 17.02.2025 було зараховано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн (а.с. 130). Крім того, з виписки за договором №б/н за період 17.02.2025-18.02.2025, наданої АТ КБ «ПриватБанк», вбачається зарахування 17.02.2025 на картку № [NUMBER] коштів на суму 5000,00 грн (а.с. 132). Як встановлено судом з відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100003446, заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 28.07.2025 становить 21960,29 грн та складається із: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом; 4064,33 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3500,00 грн - заборгованість за комісією за обслуговування кредиту; 9395,96 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) (а.с.47-49). 28.07.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28072025 (далі Договір факторингу №28072025), відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 51-52). Згідно з пунктом 1.1. Договору факторингу №28072025 фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання по кредиту, комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості), неустойку (штраф, пеня) та/або проценти за порушення грошового зобов`язання та інші платежі (за наявності) згідно кредитних договорів, право на одержання яких належить клієнту. За змістом пункту 1.2 Договору факторингу №28072025 сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 28.07.2025 ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» складено та підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників №3 від 28.07.2025 за договором факторингу №28072025 від 28.07.2025 (а.с. 54). Відповідно до Реєстру боржників №3 від 29.07.2025 до договору факторингу №28072025 від 28.07.2025, який підписаний сторонами та скріплений печатками, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №100003446 від 17.02.2025 в сумі 21960,29 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4064,33 грн - сума заборгованості за відсотками, 3500,00 грн - сума заборгованості за комісією, 9395,96 грн - заборгованість за неустойкою (а.с. 56). З платіжної інструкції №745 від 31.07.2025 встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило оплату ТОВ «Мілоан» згідно договору факторингу №28072025 від 28.07.2025 у розмірі 9070320,30 грн (а.с. 55). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує таке. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних),у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи: договір надання коштів у кредит №73143588 від 16.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 30881. договір про споживчий кредит №100003446 від 17.02.2025 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 730882. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Ураховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ). Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про належне укладення вищевказаних кредитних договорів, шляхом використання електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове рішення про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. За таких підстав, суд вважає, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 16.02.2025 було укладено договір надання коштів у кредит №73143588 в електронній формі, між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 17.02.2025 було укладено договір про споживчий кредит №100003446 в електронній формі. На підставі укладених сторонами кредитних договорів в електронній формі, які вважаються такими, що укладені у письмовій формі, у сторін цих договорів відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитних договорів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи: ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором №73143588 виконало та 16.02.2025 надало йому кредитні кошти в сумі 8000,00 грн, що підтверджено інформацією АТ «Таскомбанк» про платіжну операцію та випискою за договором, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 03.02.2026; ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за Договором №100003446 виконало та 17.02.2025 надало йому кредитні кошти в сумі 5000,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням №100451629 від 17.02.2025 та випискою за договором, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 03.02.2026. Відтак безпідставними є твердження представника відповідача про відсутність доказів перерахування коштів відповідачу за кредитними договорами. Заперечуючи факт перерахування позивачем відповідачу коштів за кредитними договором, стороною відповідача не надано доказів (виписки по рахунку тощо) про те, що 16.02.2025 на картковий рахунок відповідача не надходили кошти від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у сумі 8000,00 грн та 17.02.2025 від ТОВ «Мілоан» у сумі 5000,00 грн. Однак, всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав свої зобов`язання за вказаними договорами. Натомість належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами вищевказаних кредитних договорів, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України, в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач підтвердив своє право вимоги до відповідача за Договором №73143588 від 16.02.2025 відповідно до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, Додаткової угоди №5 від 26.06.2025, Акту прийому-передачі реєстру боржників №8 від 26.06.2025 за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, витягу з реєстру боржників №8 від 26.06.2025 та платіжної інструкції №736 від 30.06.2025. Також позивач підтвердив своє право вимоги до відповідача за Договором №100003446 від 17.02.2025 відповідно до Договору факторингу №28072025 від 28.07.2025, Додаткової угоди 1 від 29.07.2025, Акту прийому-передачі реєстру боржників №3 від 28.07.2025, витягу з реєстру боржників №3 від 29.07.2025 та платіжної інструкції №745 від 31.07.2025. Перевіряючи розмір заборгованості за кредитним договором №73143588 від 16.02.2025, суд ураховує таке. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 8000,00 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 960,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом пунктів 2.2.2., 2.2.3 Договору №73143588 від 16.02.2025 строк кредитування/строк договору - 12 днів, процентна ставка/день 0,166% (фіксована), дата повернення кредиту 27.02.2025. У пункті 6.1 Договору №73143588 від 16.02.2025 передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з другого дня користування кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором №73143588 від 16.02.2025 заборгованість [PERSON] за відсотками становить 960,00 грн, яка нарахована за період з 16.02.2025 по 11.03.2025. При цьому заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 159,36 грн нараховано за період з 16.02.2025 по 27.02.2025, тобто в межах строку кредитування, за процентною ставкою 0,166 % в день, що відповідає умовам Договору №73143588, відтак свідчить про правомірність нарахування такої. Також судом ураховано, що 27.02.2025 відповідачем сплачено відсотки у сумі 159,36 грн. Однак за період з 28.02.2025 по 11.03.2025 [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитними коштами за процентною ставкою 1,0 % в день, розмір яких становить 960,00 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Оскільки Договір №73143588 від 16.02.2025 укладено на 12 днів, строк дії договору закінчився 27.02.2025, про що безпосередньо зазначено в умовах договору, тому нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору є безпідставним. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 960,00 грн задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею у розмірі 16000,00 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з тих підстав, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка за даним кредитним договором нарахована в період дії на території України воєнного стану, то відповідач [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь позивача. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення комісії за надання кредиту, суд виходить із такого. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21.04.2021 у справі №677/1535/15, від 21.07.2021 у справі №751/4015/15, від 15.12.2021 у справі № 209/789/15, від 12.04.2022 у справі № 640/14229/15 та від 20.07.2022 у справі № 343/557/15-ц. Відтак у задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії слід відмовити. Таким чином, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №73143588 перед позивачем становить 8000,00 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту. Перевіряючи розмір заборгованості за кредитним договором №100003446 від 17.02.2025, суд ураховує таке. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 5000,00 грн та за процентами за користування кредитом у розмірі 4064,33 грн є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредиту за кредитним договором, суд зазначає таке. 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За змістом частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Як зазначалось вище, згідно з підпунктом 1.5.2 Договору №100003446 від 17.02.2025, комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 7700,00 грн, що нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів, який є додатком №1 до цього Договору. Як вказано в розділі "Терміни та визначення" оговору №100003446 від 17.02.2025, комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) - встановлена пунктом 1.5.2 цього Договору винагорода за обслуговуванням кредиту (кредитної заборгованості) кредитодавцем протягом всього строку кредитування, що включає цілодобове надання позичальнику актуальної облікової інформації шляхом розміщення її в особистому кабінеті позичальника, зокрема про розмір нарахованої та сплаченої заборгованості за цим Договором, її складові, розрахунок поточного платежу, розрахунок суми для повного погашення заборгованості, графік платежів, негайне оновлення інформації при настанні змін, цілодобове забезпечення можливості через особистий кабінет здійснювати миттєвий безкоштовний для позичальника переказ з автоматичним додаванням всіх необхідних реквізитів для погашення заборгованості за цим Договором, надсилання позичальнику текстових повідомлень з нагадуваннями про дати платежів, інформування про зарахування платежів, згенеровані одноразові ідентифікатори/паролі, інші сервісні повідомлення, консультування та надання інформації з питань пов`язаних з обслуговуванням кредиту та виконанням цього Договору службами підтримки кредитодавця, тощо, яка нараховується кредитодавцем та сплачується позичальником за кожний визначений Графіком платежів розрахунковий період (крім останнього). Водночас за змістом підпункту 3.1.3 Договору №100003446 від 17.02.2025 кредитодавець зобов`язаний протягом всього строку кредитування надавати позичальнику сервіси за які встановлена комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості). Додатково до цього, на звернення позичальника але не частіше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов Договору, кредитодавець безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту повернутої кредитодавцю, шляхом направлення інформації/документів через обрані/вказані позичальником у зверненні канали комунікації. При цьому слід зазначити, що у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Як вбачається із відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №100003446 від 17.02.2025, заборгованість [PERSON] за комісією за обслуговування кредиту становить 3500,00 грн. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). При цьому позивач, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 7700,00 грн, що нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період, не надав доказів реального надання і переліку конкретних послуг фактично наданих споживачу, необхідності їх надання в розумінні статей 8, 11 Закону України «Про споживче кредитування». Не зазначені такі послуги і в Графіку платежів, які є додатком до вищевказаного кредитного договору. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості за вищевказаним кредитним договором слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) у розмірі 16000,00 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають з тих підстав, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка за даним кредитним договором нарахована в період дії на території України воєнного стану, то відповідач [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь позивача. Таким чином, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №100003446 від 17.02.2025 перед позивачем становить 9064,33 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 4064,33 грн сума заборгованості за процентами за користування кредитом. Таким чином, суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором надання коштів у кредит №73143588 від 16.02.2025 у розмірі 8000,00 грн, та за договором про споживчий кредит №100003446 від 17.02.2026 у розмірі 9064,33 грн, що разом становить 17064,33 грн. Також суд звертає увагу, що в позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ», серед іншого, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3028,00 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи (витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням та забезпечення доказів) в розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 грн. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів (пункт 3 частини третьої статті 133 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції №150806 від 05.12.2025, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн (а.с. 1). Водночас суд зауважує, що до позовної заяви не долучено жодних доказів на підтвердження понесених позивачем витрат, передбачених пунктом 3 частини третьої статті 133 ЦПК України. Ураховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (на суму, що становить 35,76% заявлених позовних вимог), в силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1082,81 грн (3028,00/100х35,76%).

Outcome: partial