Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи: органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про позбавлення батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2013 року. В шлюбі у них народилися діти, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після народження дітей подружнє життя з відповідачем не складалося. Їх сину, [PERSON] було встановлено інвалідність, а саме підгрупа «А» дитина з інвалідністю до 18 років. Така дитяча градація відповідає інвалідності І групи дорослої людини. До відпустки до догляду за дітьми позивач була працевлаштована, проте була вимушена продовжити період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, оскільки їх син [PERSON] мав вроджені вади, дитина не могла обходитися без сторонньої допомоги, не могла відвідувати дитячі дошкільні заклади внаслідок захворювання. В квітні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, бо відповідач вже тоді з ними не проживав, добровільно участі у забезпеченні дітей не приймав та кошти на утримання дітей не надавав, хоча офіційно працював та мав постійний дохід. Близько двох років після припинення шлюбних відносин відповідач майже регулярно сплачував аліменти та інколи проводив час з дітьми. Починаючи з 2019 року біологічний батько не цікавився життям синів, мав заборгованість зі сплати аліментів, іншої матеріальної допомоги не надавав, продукти харчування, речі не купував. Крім того, двома вироками суду встановлено, що [PERSON] злісно ухиляється від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Майже дев`ять років батьківських обов`язків, що визначені законодавцем, відповідач не виконує, будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов`язків позивач не чинила, навпаки просила про допомогу. 06.09.2025 року, позивач уклала шлюб, і хоче, щоб нарешті її діти проживали в повноцінній родині. В зв`язку з викладеним позивач просить суд позбавити [PERSON] , батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач, [PERSON] , та представник позивача, адвокат Поляцько О.Ю., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1830485, в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, позов просили задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , повідомлявся про розгляд справи належним чином, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. Відповідно до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у загальному провадженні, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, розглянувши подані учасниками справи документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.05.2013 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.05.2013 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 квітня 2016 року у справі №243/3320/16-ц задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісяця, починаючи з 20.04.2016 року, до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2019 року, яке набуло законної сили 10 січня 2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до довідки Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.05.2024 року №51594776, на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП 51594776, відкрите на підставі виконавчого листа №243/1851/16-ц від 13.05.2016 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Станом на 21.05.2024 року заборгованість зі сплати аліментів складає 189755,19 грн. Згідно з довідкою Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.02.2025 року №51594776, на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП 51594776, відкрите на підставі виконавчого листа №243/1851/16-ц від 13.05.2016 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Станом на 15.05.2025 року за період з 01.11.2024 по 15.05.2025 року заборгованість зі сплати аліментів складає 43 065,87 грн. Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин. Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 серпня 2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.10.2017 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 19.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області, належить право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації від 05.11.2025 року, виданою власнику житлового приміщення [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 06 вересня 2025 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2025 року. Відповідно до характеристики, наданої начальником Слов`янського РВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 20.10.2025 року, [PERSON] працює на посаді прибиральника службових приміщень у Слов`янському РВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях з жовтня 2007 року. За час роботи [PERSON] зарекомендувала себе як сумлінний та відповідальний працівник. Свої посадові обов`язки виконує старанно, якісно та вчасно. Постійно дотримується вимог санітарно-гігієнічних норм, охайна, уважна до деталей. Має високу трудову дисципліну, проявляє ініціативність у роботі, ввічлива в спілкуванні з колегами, завжди доброзичлива, комунікабельна та врівноважена. Завдяки відповідальному ставленню до своїх обов`язків, користується повагою в колективі та у керівництва. Згідно з довідкою ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 13.10.2025 року за №15/282, розмір заробітної плати [PERSON] за період з жовтня 2024 року до вересня 2025 року склав 114366,75 грн. Згідно з психологічною характеристикою учня 7 класу Слов`янської ЗЗСО №8 [PERSON] характеризується емоційною стійкістю, не відрізняється демонстраційним типом поведінки. Мотивація до навчання на високому рівні. Назар має гарну увагу (на уроках відволікається рідко), мислення на високому рівні (добре порівнює, класифікує, робить висновки), має добре розвинену зорову пам`ять та уяву. Має математичні та творчі здібності. У шкільній діяльності більшою мірою активний, часто бере участь у шкільних заходах. У класі має кілька постійних друзів, спілкується з усім класом добре. До чужої думки прислухається та має свою власну. Відносини з більшістю педагогів будує на довірі, при спілкуванні з педагогами ввічливий. Назар не грубий і не конфліктний. Відповідно до педагогічної характеристики учня 7 класу Слов`янської ЗЗСО №8, [PERSON] навчається в 7 класі Слов`янського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 8 із 01.09.2019 року. У 2023-2024 н.р., у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та евакуацією до м. Кременчуг, навчався у Кременчуцькій гімназії № 28 Кременчуцької міської ради Полтавської області. У жовтні 2024 року родина повернулась до м. Слов`янськ і Назар повернувся на навчання до Слов`янського ЗЗСО № 8. [PERSON] виховується у неповній родині. Мати [PERSON] . Батько [PERSON] , з родиною не проживає, у вихованні сина участь не бере та не спілкується із ним. Мати, [PERSON] , приділяє увагу вихованню й навчанню сина в школі, підтримує зв`язок із класним керівником, бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує високий рівень навчання [PERSON] . Батько [PERSON] , під час очного навчання жодного разу до школи не з`являвся, участі у шкільному житті сина не брав, під час дистанційного навчання із класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання здобувача освіти 7 класу Слов`янської ЗЗСО №8 [PERSON] від 19.10.2025 року, комісією у складі заступника директора з виховної роботи Слов`янського ЗЗСО № 8 Кошечкіної І.Ю., практичного психолога Слов`янського ЗЗСО №8 Фоменко К.В., класного керівника 7 класу Слов`янського ЗЗСО № 8 Лазуренко В.О., проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї здобувача освіти [PERSON] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] . Сімя складається з трьох осіб, одного дорослого члена сімї матері [PERSON] , та двох дітей здобувача освіти 7 класу Слов`янського ЗЗСО № 8 [PERSON] , [INFO] , та здобувача освіти Слов`янської спеціалізованої школи № 41 [PERSON] , [INFO] . Санітарний стан помешкання задовільний, речі та предмети побуту розкладені по своїх місцях та знаходяться у вільному доступі всіх членів родини, у дитини завжди чистий та охайний одяг, чиста постільна білизна, в квартирі усіма членами родини підтримується порядок та лад. [PERSON] має власне робоче місце, забезпечене канцелярським приладдям, зошитами, підручниками, комп`ютерною технікою, має власну кімнату, забезпечений місцем для відпочинку, в кімнаті є в наявності необхідні меблі та приладдя для відпочинку та навчання, забезпечений сезонним одягом та взуттям. Мати приділяє багато уваги вихованню та навчанню дітей, підтримує усі починання дитини, моніторить час який дитина проводить в мережі Інтернет та інформаційну гігієну. Комісія вважає, що мати, [PERSON] , добросовісно виконує свої обов`язки, доцільно використовує кошти та систематично контролює навчально-виховний процес. Другий син, [PERSON] є інвалідом від народження, інвалідність була встановлена в 2015 році. З корінця медичного висновку № 105/3 про дитину-інваліда до 18 років від 03.11.2020 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством Слов`янської міської ради «Центр первинної медико-соціальної допомоги міста Слов`янська» вбачається, що [PERSON] , 09 травня 2013 року є інвалідом підгрупи А. Дата переогляду 09.04.2031 року. 01.12.2020 року УСЗН Слов`янської міської ради було видано посвідчення серії [NUMBER] про призначення державної соціальної допомоги [PERSON] як дитині з інвалідністю до 18 років. Законним представником (опікуном) дитини зазначена [PERSON] . Згідно з довідкою № 63 від 04.11.2025 року, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ № 5» [PERSON] , [INFO] з 22.12.2017 року отримує психіатричну допомогу у дитячого лікаря психіатра, має статус дитини з інвалідністю підгрупи «А», потребує постійного стороннього догляду та нагляду з Ds; F 84.1; F 72.8; F 80.2; F 98.0; F 98.1. Дитина у супроводі матері регулярно з`являється на прийом лікаря, отримує лікування згідно рекомендаціям лікуючого лікаря. Батько з 2020 року на прийом до лікаря з дитиною не з`являється, станом здоров`я сина не цікавиться. 14.08.2025 року ЛКК КНП Слов`янської міської ради «ЦПМСД м. Слов`янська» була затверджена індивідуальна програма реабілітації дитини-інваліда (№ 111-5), з якої вбачається, що [PERSON] потребує санаторно-курортного лікування, лікувального масажу, лікувальної фізкультури та інших видів фізичної реабілітації, йому необхідні памперси, спостереження лікарів кардіолога, невролога, ортопеда. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , батько позивачки, зазначив, що на даний час відповідач не надає ні матеріальної допомоги, ні емоційної підтримки, [PERSON] є хворою дитиною, який постійно потребує стороннього догляду, самого його залишити неможна. Відповідач не приходить провідати та не цікавиться станом здоров`я дітей. Сторони разом не мешкають приблизно з 2016 року, [PERSON] допомагає він та мати позивачки. Останні три-чотири роки відповідач взагалі не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дітей. При евакуації у 2022 році жодної допомоги не надав, і у випадках, коли на лікування дитини потрібна згода батька, він проявляє агресію, відмовляє, з ним важко спілкуватись. Позивачка ніколи не забороняла відповідачу бачитися з дітьми, навіть запрошувала поспілкуватися, але безрезультатно, відповідач не проявляє жодного інтересу до дітей. В судовому засіданні суд, в присутності класного керівника [PERSON] , заслухав думку дитини, [PERSON] , який зазначив, що навчається в сьомому класі, зазначив, що з татом не спілкувався та не бачив його більше двох років, батько йому не телефонує, не цікавиться його життям, матері допомагає бабуся та дідусь по її лінії, інколи спілкується з дідусем по лінії батька, згодний на позбавлення батька батьківських прав, оскільки він неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідач не виявляє щодо дітей батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. Статтею 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: - батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тобто, суд приходить до висновку, що [PERSON] не бере участі у вихованні своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не цікавиться їхнім життям, не бере участі в їх розвитку та вихованні, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення та взагалі не цікавиться життям своїх дітей. Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК України, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Як слідує з висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації від 23.12.2025 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , малолітні діти [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з матір`ю [PERSON] , яка займається їх вихованням та утриманням, захищає інтереси дітей, піклується про їх фізичний та духовний розвиток, утримує та забезпечує дітей самостійно. На теперішній час батько [PERSON] мешкає окремо, аліменти на утримання дітей не сплачує, станом на 21.05.2024 року наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 189755 грн, двічі засуджений вироками Слов`янського міськрайонного суду за ч.1 ст. 164 КК України. На підставі викладеного орган опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Слов`янської міської військової адміністрації № 01.01-14/1647 від 23.12.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Положенням ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно своїх дітей належної турботи та уваги, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, не піклується про стан їх здоров`я та розвиток, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, його ставлення до дітей, суд вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки це сприятиме інтересам дітей. На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, та виходячи з інтересів дітей та конкретних обставин справи, суд вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн. Враховуючи задоволення позову, судові витрати, понесенні позивачем в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved