Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» Лановий Є.М., звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2019 ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] уклали договір про надання кредиту № 2859991 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчинений одноразовим ідентифікатором згідно із ЗУ «Про електронну комерцію). На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника в розмірі 12000 грн. 10.06.2025 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» було укладено Договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого відступлено право вимоги до позичальників, в т.ч. за кредитним договором №2859991 від 01.11.2019. 07.07.2025 ТОВ «Секвоя Капітал» та позивач уклали Договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого відступлено право вимоги до позичальників, в т.ч. за кредитним договором №2859991 від 01.11.2019, укладеним між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Станом на день звернення до суду умови договору відповідачем не виконувались і утворилась заборгованість на суму 18119,42 грн, з яких: 11999,60 грн заборгованість за тілом кредиту, 6119,82 грн заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути та судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 13.11.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 12 годину 03.02.2026, яке у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 11 годину 12.03.2026. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 16.02.2026 направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі; не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд відповідно до ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом обставини. 01.11.2019 між ТОВ «Алекскредит» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту №2859991, відповідно до умов якого вона отримала кредит у сумі 12000 грн, зобов`язавшись повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надається строком на 14 днів, з акційною процентною ставкою 1,02%, денною процентною ставкою 1,7%, спеціальною процентною ставкою 3% в день за кожен день користування кредитом. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі. Також затверджено графік платежів (а.с.21-23). ТОВ «Алекскредит» (первісний кредитор) свої зобов`язання за кредитним договором №2859991 від 01.11.2019 виконав належним чином, перерахувавши грошові кошти у розмірі 12000 гривень відповідачу, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс», згідно з якою ТОВ «ФК «Елаєнс» 01.11.2019 здійснено переказ грошових коштів на карту, яка належить позичальнику, в сумі 12000 грн (а.с.33). 10.06.2025 між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» було укладено Договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Алекскредит» відступило ТОВ «Секвоя Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №2859991 від 01.11.2019, що укладений між ТОВ «Алекскредит» та боржником [PERSON] (а.с.24-27). 07.07.2025 ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» уклали Договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого ТОВ «Секвоя Капітал» відступило ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №2859991 від 01.11.2019, що укладений між ТОВ «Алекскредит» та боржником [PERSON] (а.с.28-31). Станом на 06.06.2025 [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №2859991 від 01.11.2019 у сумі 18119,42 грн, яка складається із: 11999,60 грн заборгованість за тілом кредиту, 6119,82 грн заборгованість за відсотками (а.с.13-16). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається із наданого розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 18119,42 грн, з яких: 11999,60 грн заборгованість за тілом кредиту, 6119,82 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором, до позивача по справі. Таким чином, судом встановлено, що на підставі Договорів факторингу відбулася заміна первісного кредитора за кредитним договором на нового кредитора - ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС». Оскільки відповідачка не дотрималася умов, передбачених договором, допустила заборгованість в розмірі 18119,42 грн, то позовні вимоги ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору та витрат на правову допомогу. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд, з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати по сплаті судового збору, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова ВС від 13.03.2025 по справі №275/150/22). Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, розмір яких обгрунтований у позові, підтверджуються: договором про надання правничої допомоги № 43657029 від 01.07.2025 (а.с.18-20); детальним описом робіт (а.с. 17), актом №2859991 про підтвердження надання правничої допомоги від 30.09.2025 (а.с.10). З огляду на зазначені норми права, встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру.

Outcome: approved