Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

У серпні 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 04.01.2025 року уклали кредитний договір (оферти) № 04.01.2025-100002261. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 4 500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.01.2025, на строк, вказаний в заявці. Відповідно до умов договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до договору від 04.01.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 4 500 грн., [PERSON] 04.01.2025 отримав кредитні кошти у розмірі 4 500 грн. Отже, позивач констатує факт, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 11 904 грн. 54 коп., що складається з: тіла кредиту - 4 500 грн., процентів - 5 040 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 159 грн. 54 коп., неустойки - 2 205 грн. Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 1 045 грн. 23 коп. від 18.01.2025 року, на суму 1 000 грн. 23 коп. від 31.01.2025 року, при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. - що є підтвердженням існування та визнання такого боргу. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання, призначені на 14.10.2025, 08.12.2025, 12.02.2026 та 06.03.2026 не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в заявах на адресу суду від 10.02.2026 та від 04.03.2026 відповідачка просила відкласти судові засідання з метою підготовки відзиву та правової позиції, проте відповідач своїм правом на подачу відзиву так і не скористалася. Крім того, представник відповідача адвокат Зачепіло З.Я. про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, а в заяві на адресу суду від 07.12.2025 просила відкласти судове засідання, призначене на 08.12.2025, у зв`язку із необхідністю ознайомлення із матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 04.01.2025 року укладено кредитний договір (оферти) № 04.01.2025-100002261. Позичальник [PERSON] під час укладення кредитного № 04.01.2025-100002261 пройшов ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. [PERSON] 04.01.2025 електронним цифровим підписом (електронний підпис одноразовим ідентифікатором) підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4 500 грн., а отже акцептовано умови Договору. Договір підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (таким же одноразовим ідентифікатором підписаний відповідачем додаток № 1 до Договору - заявку). Отже, Позичальник здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, які є предметом позову. Під час ідентифікації Позичальник - [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Згідно ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» - електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. Ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Стаття 14 вищезазначеного закону передбачено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Згідно частини 3 «Порядок використання Системи BankID Національного банку, права та обов`язки суб`єктів взаємовідносин у Системі BankID Національного банку» - учасниками процесу взаємодії в Системі BankID Національного банку є: користувачі та абоненти. Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» являється абонентом Системи BankID Національного банку з 26 жовтня 2020 року. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 4 500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.01.2025, на строк, вказаний в заявці. Відповідно до умов договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до договору від 04.01.2025 та квитанції про перерахунок коштів кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 4 500 грн., [PERSON] 04.01.2025 отримав кредитні кошти у розмірі 4 500 грн. Отже, позивач констатує факт, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 11 904 грн. 54 коп., що складається з: тіла кредиту - 4 500 грн., процентів - 5 040 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 159 грн. 54 коп., неустойки - 2 205 грн. Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 1 045 грн. 23 коп. від 18.01.2025 року, на суму 1 000 грн. 23 коп. від 31.01.2025 року, при цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. - що є підтвердженням існування та визнання такого боргу. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань, або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець мас право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Ці норми дають банку підстави для дострокового стягнення . всієї заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять у розмірі 11 904 грн 54 коп., а відтак позов необхідно задовольнити повністю. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп., що підтверджено платіжним дорученням № СЦ00030594 від 05.08.2025, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved