Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

12.01.2026 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 03.04.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №С-405006824-18-980. 02.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12/89 відповідно до умов якого право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № С-405006824-18-980 від 03.04.2018 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Зазначає, що відповідно до Реєстру боржників № 2 до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 11720,64 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 6720,64 грн. заборгованість за відсотками. Усі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги, здійснювались АТ «Ідея Банк». ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало жодних додаткових нарахувань. Зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором у сумі 11720,64 грн. та судові витрати. 16.01.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 13.02.2026 о 09 год. 00 хв. 13.02.2026 судове засідання відкладено на 11.03.2026 на 14 год. 00 хв. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подав, своїми процесуальними правами скористався на власний розсуд. Згідно зі ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.04.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено угоду №С-405006824-18-980про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки(далі кредитний договір) (а.с.4). За кредитним договором банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн. (п.3.1 Угоди), ліміт Кредитної лінії, доступний на момент укладання Угоди, становить 5000,00 грн. та може бути змінений в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії за ініціативною банку, про що буде повідомлено Клієнта додатково (п.3.2 Угоди). Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48,00% (п.3.3 Угоди). За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу № 12/89 від 02.12.2020 Акціонерним товариством «Ідея Банк» відступлено до нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», права вимоги в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом. (а.с. 15-16). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №С-405006824-18-980 від 03.04.2018 у розмірі 11720,64 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 6720,64 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 18). Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). З виписки по рахунку відповідача [PERSON] за період з 03.04.2018 по 02.12.2020 вбачається, що відповідач користувався наданими АТ «Ідея Банк» кредитними коштами та своєчасно у повному обсязі кредитні кошти не повернув (а.с. 11-13). Згідно із розрахунком заборгованості, відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №С-405006824-18-980 від 03.04.2018 у розмірі 11720,64 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за основним боргом; 6720,64 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 14). Відомостей про добровільне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №С-405006824-18-980 від 03.04.2018 матеріали справи не містять. Отже, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №С-405006824-18-980 від 03.04.2018 належним чином не виконав. Оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором №С-405006824-18-980 від 03.04.2018, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (а.с. 29). Таким чином, з відповідача на користь позивача, підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. Що стосується зазначених у позовній заяві витрат позивача пов`язаних з розглядом справи у сумі 1514,00 грн., суд приходить до висновку, що такі витрати не підлягають стягненню з відповідача оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, матеріали справи взагалі не містять доказів які б підтверджували такий розмір понесених позивачем витрат пов`язаних з розглядом справи. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved