Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи Процесуальні дії у справі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість: за Кредитним договором № С-609-003781-17-980 від 06.12.2017 у розмірі 56857,04 грн., з яких: -19994,94 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -36862,10 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором №Z75.00617.003790096 від 22.03.2018 у розмірі 12035.65 грн., з яких: -5986,66 грн. - сума заборгованості за основним боргом; -1467,63 грн. - сума заборгованості за відсотками. -4581,36 грн. сума заборгованості за комісіями. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 68892,69 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відповідачем та АТ «Ідея Банк» були укладені вищевказані договори у електронній формі. За умовами вказаних договорів, відповідач отримав грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ними, комісії на визначених договорами умовах. Надалі між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу, відповідно до якого останньому як новому кредитору передано право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача у справі на загальну суму 68892,69 грн. З моменту отримання права вимоги, позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій. Після відступлення права вимоги позивачу, відповідач не здійснив жодного платежу ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора, що призвело до виникнення заборгованості у вищевказаному розмірі. Представник позивача був вчасно та належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті, що підтверджується довідкою про доставку документа до електронного кабінету, проте, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. У прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Він був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку. Неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 14.01.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням ( викликом) сторін, призначене перше судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 16.02.2026 розгляд справи відкладений, визнана обов`язковою явка представника позивача у судове засідання. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи. 06.12.2017 [PERSON] підписав Угоду № С-609-003781-17-980 з ПАТ «Ідея Банк» про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Сторони погодили, що вказана угода укладається згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням Банку з усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена на інтернет-сторінці банку www.ideabank.ua. Відповідно до пунктів 2, 3 Угоди, банк відкриває клієнту поточний рахунок та надає кредит шляхом установлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку з максимальним лімітом 200 000 грн. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії складає 0%. Також сторони підписали паспорт споживчого кредиту та Тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів банку, які містять інформацію про істотні умови кредитного договору. Зокрема встановлено, що плата за обслуговування кредитної лінії складає 4% від залишку заборгованості на кінець місяця; розмір обов`язкового мінімального платежу по заборгованості складає 7% від суми фактичної заборгованості на розрахункову дату, також включає в себе суму штрафу за виникнення простроченої заборгованості та недозволеного овердрафту. А також суми простроченої заборгованості по кредиту (а.с. 7-10, 12-15) Прибутковим позабалансовим ордером від 06.12.2017 підтверджується факт надання кредиту відповідачу (а.с. 11). Виписка по рахунку від 02.12.2020 надана ПАТ «Ідея Банк» за період з 06.12.2017 по 02.12.2020, відображає рух кошті по рахунку відповідача за період з 07.12.2017 по 06.06.2018 (а.с. 16-17). Згідно з довідкою-розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № С-609-003781-17-980 станом на 02.12.2020 заборгованість [PERSON] перед АТ «ІДЕЯ БАНК» становить 56857,04 грн., з яких: 19994,94 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36862,10 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а. с. 18). Крім того, 22.03.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір Z75.00617.003790096, згідно з умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 7200,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору (п.1.1). Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 12 місяців (п.1.2). За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 0,49% (маржа банку) (п.1.3).Станом на день укладення договору змінна частина ставки становить 9,5%, що разом із маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 9,99% (п.1.4). За обслуговування кредиту банком, що включає в себе надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника, опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (п.1.10). Банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок у гривні в рамках пакету послуг «БПР Стартовий», що обслуговується на умовах Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (п.1.13). Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 12 щомісячних внесках включно до 22 числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних платежів (п.2.1). Позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом (п.3.2.4). Позичальник також підтвердив, що оригінал договору він отримав, з умовами та тарифами на послуги банку ознайомився, вони йому зрозумілі й він їх приймає. У Паспорті споживчого кредиту визначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,10% щомісячно від початкової суми кредиту, а конкретний розмір плати за обслуговування кредиту обумовлений у п.6 кредитного договору (Графік щомісячних платежів) 151,20 грн.(а.с. 19-21; 23-29) 22.03.2018 між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено договір добровільного страхування життя № Z75.00617.003790096, об`єктом якого є майнові інтереси, пов`язані з життям застрахованої особи, а вигодонабувачем за цим договором є АТ «Ідея Банк»; розмір страхового платежу становить 993,10 грн.(а.с. 22) ПАТ «Ідея Банк» вищезазначені свої договірні зобов`язання виконало належним чином, надавши [PERSON] кредитні кошти, що підтверджується копіями ордерів-розпоряджень №1, 2 від 22.03.2018 про перерахування коштів у сумі 6206.90 грн (кредит) та 993.10 грн (сплата страхового платежу) на рахунок відповідача, випискою по рахунку. (а.с. 30-33) Згідно з випискою по рахунку позичальника від 02.12.2020 за період з 22.03.2018 по 01.12.2020 [PERSON] свої кредитні зобов`язання виконував неналежним чином і несвоєчасно, кредит за проценти за користування кредитом в обумовлені договором строки не повернув (останній платіж внесено 16.04.2020). На погашення комісії за обслуговування кредиту відповідач уніс 151,17 грн. (а.с. 33) Відповідно до довідки-розрахунку, складеного представником АТ «Ідея Банк», заборгованість відповідача за кредитним договором Z75.00617.003790096 станом на 02.12.2020 складає 12035,65 грн, з яких: 5986,66 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 1467.63 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4581,36 грн. сума заборгованості за комісіями. (а.с. 34). 02.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу №12/89, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» передало (відступило) за плату, а ТОВ ФК «ЄАПБ» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а.с. 35-37). Відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором за № С-609-003781-17-980 від 06.12.2017 у розмірі 56857,04 грн., з яких:19994,94 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 36862,10 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором №Z75.00617.003790096 від 22.03.2018 у розмірі 12035,65 грн., з яких: 5986,66 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 1467,63 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4581,36 грн. сума заборгованості за комісіями. (а.с. 38-39) Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (свобода договору). За приписами ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Ідея Банк»). Умови договорів приєднання розробляються кредитодавцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим кредитодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Приписами ст.525, 526, 530, 610, 612 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Щодо кредитного договору № С-609-003781-17-980 від 06.12.2017. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7, ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав виписку за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , за період з 07.12.2017 по 06.06.2018. Згідно з випискою, за вказаний період позивач отримав кредитні кошти у сумі 19364,87 грн, сплатив у рахунок погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісіями 26506,87 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 56857,04 грн, яка включає 19994,94 грн - заборгованість за основним боргом, 36862,10 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками станом на 02.12.2020. На підтвердження такого розміру заборгованості надає довідку-розрахунок заборгованості та виписку по рахунку. Водночас, виписка по рахунку не підтверджує заборгованість у вказаному розмірі за період з 07.12.2017 по 06.06.2018, навпаки свідчить про її відсутність. Період кредитування з 07.06.2018 по 02.12.2020 у виписці не відображений. У зв`язку з цим, суд не може перевірити правильність розрахунку заборгованості, наданого позивачем. З метою з`ясування обставин розрахунку заборгованості за договором та невідображення у виписці всього періоду за який позивач просить стягнути заборгованість, явка представника позивача у судове засідання була визнана обов`язковою, однак він не скористався своїм правом на надання пояснень по справі. У зв`язку з цим суд вирішує справу за наявними у справі доказами. З огляду на вищевказане, суд вважає, що всупереч вимогам ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № С-609-003781-17-980 від 06.12.2017 у розмірі 56857,04 грн., у зв`язку з чим, позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення. Щодо кредитного договору №Z75.00617.003790096 від 22.03.2018. За загальним правилом, передбаченим ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами 2, 3 статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції на час існування спірних правовідносин) загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Водночас Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 1.10 кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та відповідачем, встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно згідно Графіку платежів. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у п.6 кредитного договору (Графік щомісячних платежів) та є незмінним 151,20 грн. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами кредитного договору не передбачено. При цьому, п.3.2.4 кредитного договору визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Зміст п.3.2.4 кредитного договору дублює положення пункту 1.10 кредитного договору в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, тощо), але в п.3.2.4 кредитного договору безоплатно, а в п.1.10 кредитного договору з оплатою наданих послуг. Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить як змісту п.3.2.4 кредитного договору, так і вимогам ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, з огляду на те, що позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд вважає, що положення пунктів 1.10 та 6 кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених Графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч.5 ст.216 ЦК України). За правилами вказаної статті реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Таким чином, з огляду на нікчемність пунктів 1.10 та 6 кредитного договору, складова сукупної кредитної заборгованості позичальника у виді боргу за комісією в сумі 4581,36 грн є безпідставною і не підлягає стягненню з відповідача. Згідно з випискою по рахунку на виконання кредитного договору №Z75.00617.003790096 від 22.03.2018 відповідач сплатив АТ «Ідея Банк» 151,17 грн у якості оплати за обслуговування кредиту. Відповідно до ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі згідно до договору про споживчий кредит. Таким чином, сплачені відповідачем кошти на обслуговування кредиту в сумі 151,17 грн необхідно віднести на часткове погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом. Отже, заборгованість відповідача за кредитним договором №Z75.00617.003790096 від 22.03.2018, яка підлягає до стягнення на користь позивача, після перерахунку становить 7303,12 грн, з яких: 5986.66 грн основний борг, 1316,46 грн борг за відсотками (5986.66 + 1467.63 151.17). Наведений висновок суду повністю узгоджується з правою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, яка в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Ураховуючи вищевказані обставини справи, позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягає до часткового задоволення. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №Z75.00617.003790096 від 22.03.2018 у розмірі 7303,12 грн, з яких: 5986,66 грн основний борг, 1316,46 грн борг за відсотками Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог (позов задоволений на 11%), на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 333,08 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial