Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 січня 2001 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, Україна, актовий запис №01. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 січня 2001 року уклав з відповідачем шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, Україна, актовий запис №01. Від подружнього життя у сторін народився син, який на момент подання позову до суду є повнолітнім. Сімейні відносини між ними не склалися через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного побуту, внаслідок чого фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Сторони протягом тривалого часу проживають окремо, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть, неодноразові спроби налагодити спільне сімейне життя жодних позитивних результатів не дали. Зважаючи на вищенаведене позивач вважає, що подальше перебування з відповідачем у формальному шлюбі є недоцільним, а тому просить шлюб розірвати. Позовна заява поступила до суду 03.02.2026 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 09.02.2026 року, позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині ухвали суду. 12 лютого 2026 року позивачем через систему «Електронний Суд» подано заяву на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 09.02.2026 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.02.2026 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. При цьому, через систему Електронний Суд 17.02.2026 року подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить суд такий задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позовну заяву чи клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не скеровувала. Враховуючи вищенаведене та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 11.03.2026 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про шлюб (виданого повторно) Серії [NUMBER] від 02.04.2006 року, сторони уклали шлюб 09 січня 2001 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, Україна, актовий запис №01 (а.с.9). Від подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , який на момент подання позову до суду є повнолітнім. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві та встановлені під час судового розгляду, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин та перестали розуміти один одного. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1211,20 гривень судового збору.

Outcome: approved