Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (даліпозивач) звернувся до Миронівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.12.2022 року було укладено шлюб з відповідачем, про що Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.12.2022 року складено актовий запис № 231. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 231, (а.с.7), а також свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом (центр) надання адміністративних послуг Миронівської міської ради Обухівського райцону Київської області 04 липня 2024 року (а.с. 11) Позивач зазначає, що життя з відповідачкою не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на подружнє життя, різні уподобання, не можуть знайти спільної мови із-за відсутні спільних інтересів. Вказує, що шлюбні відносини припинені, у зв`язку з втратою почуттів та повиги один до одного. Також причиною розладу стосунків між подружжям, було небажання відповідачки брати участь у веденні домашнього господарства, відсутності піклуватися про створення нормальних сімейних стосунків, відповідачка проявляла до чоловіка неповагу, вчиняла сварки. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, і, з червня місяця 2025 року, сторони остаточно припинили шлюбні стосунки та не проживають разом. З того часу спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, не мають спільного бюджету, перестали жити як сім`я та вести спільний побут. У зв`язку з тим, що сім`я існує лише формально, наміру проживати розом, сторони не мають, вважає, що збереження сім`ї є неможливим та суперечить як його інтересам так і інтересам відповідачки. Подальше перебування у шлюбі з відповідачкою є неможливим і час на примирення є недоцільним. Позивач також вказує, що малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Спір щодо поділу майна, набутого під час шлюбу, на даний час відсутній. Відповідачка, у поданому до суду відзиві, зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, проте має свої заперечення щодо наведених позивачем фактичних обставин, викладених у позовній заяві, які суд має встановити під час розгляду справи і врахувати під час ухвалення судового рішення. Так, відповідачка зазначає, що позивачем неправильно викладені обставини, внаслідок яких припинилися шлюбні стосунки. Твердження позивача про те, шо вона не вела домашнього господарства, вчиняла сварки та проявляла неповагу до чоловіка, не відповідають дійсності, оскільки, вважає, що така поведінка притаманна саме позивачу і саме з його вини між подружжям втрачені почуття поваги та любові. Вказує, що не проживають разом не з червня 2025 року, як зазначив позивач, а з грудня 2025 року, саме в той час, вона вимушена була виїхали з будинку, в якому проживала з дітьми, так, як позивач перекрив там водопостачання, що унеможливило перебування у будинку та забезпечення нормальних умов проживання для неї та дітей. За таких обставин, саме з грудня 2025 року сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Зазначена обставина підтверджується даними довідки Владисдавсьвого старостинського округу Миронівської міської ради від 02.02.2026 та актом обстеження житлових умов від 26.01.2026 р. Саме виникнення конфліктів, на думку відповідачки, призвело до того, що позивач виявився морально нестійким до життєвих обставин та безвідповідальним щодо своїх обов`язків, як чоловіка. Сторони спільно мали піклуватися про побудову сімейних відносин між собою, членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, бути відповідальними один перед одним, перед членами сім`ї за свою поведінку. Позивач самоусунувся від свого обов`язку будувати сімейні стосунки на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вчиняв безпідставні сварки, постійно був незадоволеним в усьому, шукав недоліки і причини, докоряв, обмовляв перед сусідами та знайомими. Тож, за таких обставин, уважає, що відновлення щлюбних стосунків із позивачем є неможливим, оскільки через його поведінку відповідачка втратила до нього почуття поваги та любові, тому примирення між подружжям, є недоцільним. Також, відносно місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] відповідачка зазначає, що він проживає з нею і це підтверджується даними акту обстеження житлових умов від 26.01.2026 р., тому просить вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Відповідачка просить врахувати ту обставину, що позивач невірно зазначив її прізвище у позовній заяві, оскільки після укладення з позивачем шлюбу, прізвище було змінено з [PERSON] на [PERSON] , своє дошлюбне прізвище вона не відновлювала і ця обставина підтверджується даними паспорта громадянина України. Після розірвання щлюбу бажає залищити прізвище [PERSON] . Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 15.01.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідноз п. 1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ. Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є справи про розірвання шлюбу. Згідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що сторони у справі в судове засідання не викликались, відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 24.12.2022 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 231. Позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім`ї стало те, що сторони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки ведення спільного господарства та підтримання шлюбних стосунків фактично припинено. Судом встановлено, що розлад в сім`ї позивача носить не тимчасовий, а тривалий характер. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, оскільки відносини, які склалися між подружжям, суперечать інтересам позивача. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач, який наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно із квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 77 від 07.12.2025 позивачем, при зверненні з даною позовною заявою, сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 112, 115 СК України,

Outcome: approved