Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог. 06 січня 2026 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування,в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом на 3/20 частки земельної ділянки кадастровий номер 6810700000:01:003:0275, розташованої за адресою: [ADDRESS] (цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальна площа 0,0941 га, пропорційно до розміру частки у її праві власності на житловий будинок. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 0,0941 га, кадастровий номер 6810700000:01:003:0275, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Дану земельну ділянку було передано у власність: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у сумісну власність. В той же час на вищевказаній земельній ділянці, що по [ADDRESS] , розташований житловий будинок. Звернувшись до нотаріуса, 17 лютого 2025 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна спадкодавця [PERSON] , спадкоємцями якої є [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці. Спадщина, на яку у вказаних частках видано це свідоцтво складається з: 9/30 часток в праві спільної часткової власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину спадкове майно видано [PERSON] на 1/2 частку спадкового майна, а саме 3/20 частки та здійснено реєстрацію права власності. Однак, 17 лютого 2025 року державним нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровим номером 6810700000:01:003:0275, після смерті матері, у зв`язку з тим, що неможливо встановити спадкове майно, а саме частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровим номером 6810700000:01:003:0275, яка належала [PERSON] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засіданні не з`явилися. Представник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами у справі, заявлені вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Позиція відповідачів Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами у справі. Щодо позовних вимог не заперечували. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 06 січня 2026 року позивач звернулася до суду з даним позовом. 08 січня 2026 року та 21 січня 2026 року суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачів. 28 січня 2026 року суд відкрив загальне позовне провадження, призначив справу до підготовчого засідання на 25 лютого 2026 року. 02 та 03 лютого 2026 року представник позивача [PERSON] подала клопотання, в якому просила долучити докази до матеріалів справи. 25 лютого 2026 року сторони в судове засідання не з`явилися. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази. Судом встановив, що після смерті матері позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на земельну ділянку площею 0,0941 га, кадастровий номер 6810700000:01:003:0275, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до архівного витягу з рішення XXXI сесії Шепетівської міськрайонної ради VI скликання від 29 листопада 2012 року № 17 для обслуговування житлового будинку земельну ділянку передано у власність: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у сумісну власність. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 21 березня 2025 року земельна ділянка площею 0,0941 га (кадастровий номер 6810700000:01:003:0275), розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 63 418 грн. 60 коп. На вищевказаній земельній ділянці, що по [ADDRESS] , з кадастровим номером 6810700000:01:003:0275, на праві спільної часткової власності розташований житловий будинок. Державним нотаріусом Першої Шепетівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Камфорович О.А. від 17 лютого 2025 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна спадкодавця [PERSON] , спадкоємцями якої є її доньки [PERSON] , [PERSON] по 1/2 частці. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: 9/30 часток в праві спільної часткової власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину [PERSON] видано свідоцтво на 1/2 частку спадкового майна, а саме 3/20 частки та здійснено реєстрацію права власності за [PERSON] та 3/20 частки за [PERSON] . Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровим номером 6810700000:01:003:0275, після смерті [PERSON] позивачу відмовлено, у зв`язку з тим, що неможливо встановити спадкове майно, а саме частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровим номером 6810700000:01:003:0275, яка належала спадкодавцю [PERSON] . Згідно відповіді КП «Шепетівське бюро технічної інвентаризації Шепетівської міської ради» №31 від 13 січня 2026 року, станом на 31 грудня 2012 року домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за: 13/30 частки за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 вересня 1987 року Шепетівською держнотконторою за р.№ 1757, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 лютого 1995 року Шепетівською держнотконторою за р. № 445, на підставі договору дарування, посвідченого 10 лютого 1996 року Шепетівською держнотконторою за р.№ 495; 9/30 частки за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 11 вересня 1987 року Шепетівською держнотконторою за р.№ 1757, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 25 лютого 1995 року Шепетівською держнотконторою за р. № 445; 4/30 частки за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 лютого 1995 року Шепетівською держнотконторою за р. № 445; 4/30 частки за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 лютого 1995 року Шепетівською держнотконторою за р. № 445. Записано в реєстрову книгу за р.№ 3198. Встановлені судом обставини підтверджуються паспортом позивачки, свідоцтвом про народження позивачки, свідоцтвом про одруження позивачки, свідоцтвом про смерть [PERSON] , витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, листом Першої Шепетівської державної нотаріальної контори Хмельницької області №б/н/02-04 від 17 лютого 2025 року, архівним витягом з рішення XXXI сесії Шепетівської міськрайонної ради VI скликання від 29 листопада 2012 року № 17, державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №885817 та додатком до нього, довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна від 21 березня 2025 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії НТС №248329, відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 грудня 2025 року та 17 лютого 2025 року, листом КП «Шепетівського бюро технічної інвентаризації Шепетівської міської ради №31. Застосовані норми права Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У випадку смерті особи спадкоємець набуває права одержати майно померлого, право на спадкування мають особи, визначені у законі чи заповіті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1ст. 1296 ЦК України). З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК Українипитання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до абз. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно дост.392 ЦК Українивласник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є визнання права. Відповідно з до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставі, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Право власності вважаться набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частинами 4, 5 ст. 89 ЗК України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки їз майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Мотиви та висновки суду. Суд встановив, що [PERSON] на день її смерті належало нерухоме майно, а саме земельна ділянка площею 0,0941 га, кадастровий номер 6810700000:01:003:0275, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В той же час на вищевказаній земельній ділянці, що по [ADDRESS] , розташований житловий будинок. Її дочка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину після смерті матері, шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, на частину спадкового майна їй видано свідоцтво про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку кадастровим номером 6810700000:01:003:0275, яка належала її матері відмовлено, у зв`язку з тим, що неможливо встановити спадкове майно, а саме частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровим номером 6810700000:01:003:0275, яка належала спадкодавцю, а тому відповідно до ст.16 ЦК України право позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 3/20 частки земельної ділянки в порядку спадкування. Розподіл судових витрат. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки судовий спір виник з причин, не пов`язаних з діями відповідачів, судовий збір покладається на позивачку.

Outcome: approved