Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») звернулося до суду з позовною заявою, вказавши, що 26.10.2019 між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 22033000204438. 28.03.2024 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/03/24, у відповідності до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» передає (відступає) ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» приймає належні АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі божників. Згідно Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» становить 15 326,86 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 380,95 грн., заборгованість за відсотками 19,19 грн., заборгованість за комісією 4 926,72 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. Ухвалою суду від 04.08.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2025 у цивільній справі за позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги було задоволено. Відповідач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мартинова Н.Ю., звернулася 14.01.2026 до суду із заявою про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2025 у вказаній цивільній справі та, посилаючись на неповноту встановлення обставин при винесенні рішення, що мають значення для справи, просить скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою від 21.01.2026 заяву прийнято до провадження та призначено розгляд заяви. Ухвалою від 09.02.2026 заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.08.2025 у цивільній справі за позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 20.02.2026 представником відповідача адвокатом Мартиновою Н.Ю. скеровано до суду через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому представник просить визнати поважними причини пропуску строку направлення до суду відзиву на позовну заяву та поновити відповідачу строк для направлення відзиву; відмовити у задоволенні позову ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі; стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, що складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. та судового збору в розмірі 532,48 грн.; зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 500,00 грн. 26.02.2026 представником позивача Жабченко Т.М. скеровано до суду через систему «Електронний суд» відповідь на відзив, в якому представник просить прийняти дану відповідь на відзив до розгляду та долучити до матеріалів справи; задовольнити позовну заяву ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Також у відповіді на відзив представник зауважує, що витрати на правничу допомогу, заявлені відповідачем, є завищеними, тому підлягають зменшенню. У судове засідання сторони не з`явилися. Відповідно до прохальної частини позову позивач просить розглянути справу за відсутності представника позивача, відповідно до відповіді на відзив представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до прохальної частини відзиву на позов, представник відповідача просить розглянути справу за її відсутності та відсутності відповідача. Враховуючи вимоги частин першої та третьої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як встановлено судом, що 26.10.2019 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 22033000204438, відповідно до умов договору Позичальник отримав кредит у сумі 10 710,26 грн. на споживчі потреби, строк кредитування 24 місяці, процентна ставка за кредитом 0,001% річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 26.10.2019 по 25.05.2020 7% від суми кредиту, з 26.05.2020 по 25.11.2020 5,5% від суми кредиту, з 26.11.2020 по 25.05.2021 4% від суми кредиту, з 26.05.2021 по 26.10.2021 2,25% від суми кредиту. Підписавши Кредитний договір, відповідач погодилася з його умовами та правилами надання банківських послуг від АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19. При цьому суд відхиляє заперечення сторони відповідача з приводу відсутності у матеріалах справи Паспорту споживчого кредиту, внаслідок чого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не попередив [PERSON] про всі істотні умови кредитування. Оскільки, як вбачається з копії кредитного договору, наявного в матеріалах справи, вказаний договір містить всі істотні умови кредитування, такі як розмір кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки та ставки за комісією, також вказаний договорі містить графік платежів тощо. Отже, зазначений Кредитний договір є чинним та підлягає виконанню. Згідно із частиною 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Також з матеріалів справи вбачається, що 28.03.2024 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/03/24, у відповідності до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» передає (відступає) ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» приймає належні АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі божників (а.с. 42-45 - копія договору з додатками). Відповідно до розрахунку заборгованості та витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2021, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за кредитним договором у сумі 15 326,86 грн., з яких: 10 380,95 грн. заборгованість за сумою кредиту; 19,19 грн. заборгованість за відсотками; 4 926,72 грн. заборгованість за комісією (а.с. 40). Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно із частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за Кредитним договором № 22033000204438 від 26.10.2019, право вимоги за яким на підставі Договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 перейшло до позивача, станом на день подання позовної заяви відповідач має заборгованість у розмірі 15 326,86 грн., яка складається з: 10 380,95 грн. заборгованість за сумою кредиту; 19,19 грн. заборгованість за відсотками; 4 926,72 грн. заборгованість за комісією (а.с. 56-57 - розрахунок). У свою чергу, представник відповідача у відзиві на позов просить суд при ухваленні рішення врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, щодо нарахування комісії. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем, відповідачем та їх належна оцінка дають суду підстави для задоволення заявлених позивачем вимог, але частково, з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. Оскільки Кредитним договором № 22033000204438 від 26.10.2019 встановлена щомісячна Комісія за обслуговування кредиту, а розмір цієї плати визначений у пункті п. 1.2. кредитного договору, яким передбачено графік платежів за кредитом, в якому зазначено, що плата знімається за розрахунково-касове обслуговування. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 10 400,14 грн., яка складається з: 10 380,95 грн. заборгованість за сумою кредиту; 19,19 грн. заборгованість за відсотками. У частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 4 926,72 грн. слід відмовити. При цьому суд відхиляє заперечення представника позивача з цього приводу, вважаючи їх необґрунтованими. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Представниками позивача та відповідача заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат, також заявлені вимоги про зменшення витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Щодо вимоги про стягнення правової (правничої) допомоги. Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем та відповідачем надано відповідні докази та представниками заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. та про стягнення з позивача на відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Виходячи з принципів розумності та справедливості, беручи до уваги, що сторони у справі вважають витрати на правничу допомогу завищеними та неспівмірними з огляду на категорію справи, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача та з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу, зменшивши її до 3 000,00 грн. При прийнятті такого рішення судом враховані вимоги частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, відсутність фактичних судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності. Суд вважає такі суми співмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення сторін у справі. Щодо вимоги про стягнення судового збору. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 2 422,40 грн. (а.с. 1), сплачений ним при подачі позову, однак оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 1 643,74 грн. (10 400,14 грн. (сума боргу, стягнута судом) х 2 422,40 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 15 326,86 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення). Відповідачем також заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 532,48 грн. (а.с. 76), сплаченого нею при подачі заяви про перегляд заочного рішення. Оскільки заочне рішення від 28.08.2025 було скасовано ухвалою від 09.02.2026, суд вважає можливим відшкодувати відповідачу понесені витрати в сумі 532,48 грн.

Outcome: partial