Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Комунального закладу «Лук`янцівський ліцей Липецької сільської ради Харківського району Харківської області», Відділу освіти Липецької сільської територіальної громади Харківського району Харківської області, в якій просить встановити факт здобуття ним неповної загальної освіти у 1991 р. в Лук`янцівській середній школі І-ІІІ ступеня, зобов`язавши Комунальний заклад «Лук`янцівський ліцей Липецької сільської ради Харківського району Харківської області» видати дублікат свідоцтва про неповну загальну освіту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в червні 1991 року [PERSON] , отримав свідоцтво про неповну загальну середню освіту у Лук?янівській середній школі І-ІІ ступеня, яка на сьогодні перейменована на Комунальний заклад "Лук?янцівський ліцей Липецької сільської ради Харківського району Харківської області". У зв?язку з втратою оригіналу свідоцтва про неповну середню освіту позивач звертався до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області", однак звернення залишилося без відповіді. Також, позивач звертався до відділу освіти Липецької сільської територіальної громади Харківського району Харківської області, Міністерства науки та освіти та до Державного архіву Харківської області. Відділ освіти Липецької сільської територіальної громади Харківського району Харківської області зробив запит до Державного підприємства "Інфоресурс" Міністерство освіти і науки України стосовно документів про неповну середню освіту [PERSON] . Державне підприємство "Інфоресурс", як технічний адміністратор Єдиної державної електронної бази з питань освіти (ЄДЕБО) надіслав відповідь, що документи про неповну середню освіту в реєстрі державної електронної бази з питань освіти, виданий на ім?я [PERSON] відсутні. Державний архів у Харківській області повідомив, що документи про навчання на зберігання не надходили. Міністерства науки та освіти відповіді не надало. Викладені обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 серпня 2025 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомили. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до листа Державного підприємства «Інфоресурс» від 01.07.2025 №01-13/2315, який надійшов на звернення [PERSON] , зазначається, що в Реєстрі документів про освіту ЄДЕБО відомості щодо документа про освіту на ім`я [PERSON] відсутні. В інформації Директората шкільної освіти Міністерства освіти і науки України від 04.08.2025 №4/2723-25, що надана на звернення [PERSON] щодо отримання дубліката документа про здобуття повної загальної середньої освіти та додатка до нього, зазначається настпне. Порядок замовлення, обліку і видачі дублікатів та виправлених документів про загальну середню освіту державного зразка особам, які здобули загальну середню освіту в навчальних закладах на тимчасово окупованій території України та в навчальних закладах окремих населених пунктів Донецької та Луганської областей, затверджено наказом Міністерства освіти і науки України від 08.08.2014 N? 917, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.09.2014 за N? 1024/25801 (далі - Порядок). Згідно з Порядком дублікат документа і додаток до нього видаються за письмовою заявою випускника або його законного представника, що особисто подається будь-якому загальноосвітньому навчальному закладу відповідного ступеня за місцем проживання чи перебування випускника або його законного представника. До заяви необхідно додати будь-які письмові дані щодо результатів річного оцінювання навчальних досягнень випускника (витяг з особової справи, табель навчальних досягнень, документ про відповідний рівень загальної середньої освіти тощо) та результатів його державної підсумкової атестації (за наявності). У разі відсутності довідки або інших письмових даних щодо результатів річного оцінювання навчальних досягнень для заповнення додатка до свідоцтва про здобуття базової середньої чи повної загальної середньої освіти, навчальний заклад здійснює оцінювання навчальних досягнень такого випускника у порядку, визначеному абзацом другим пункту 4 Порядку обліку та видачі документів про загальну середню освіту державного зразка особам, які здобули загальну середню освіту у навчальних закладах на тимчасово окупованій території України у 2014 році, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 12.05.2014 N? 570. Уповноваженими органами з питань організації замовлення, обліку та видачі випускникам дублікатів документів про загальну середню освіту державного зразка і додатків до них є також органи управління освітою обласних, Київської міської державних адміністрацій. Для замовлення дубліката документа про здобуття повної загальної середньої освіти, а також додатка до нього, необхідно звернутися до будь-якого закладу загальної середньої освіти відповідного ступеня на території, що контролюється українською владою, або до Департаменту науки і освіти Харківської обласної військової адміністрації. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. При цьому застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Відповідно до частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Отже, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування це процесуальний обов`язок суду. При цьому обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності. Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, водночас визначення належності відповідачів, а також обґрунтованості позовних вимог є процесуальним обов`язком суду, який той виконує під час розгляду справи. Суду на підтвердження позовних вимог було надано лист Державного підприємства «Інфоресурс» від 01.07.2025 №01-13/2315, та інформація Директората шкільної освіти Міністерства освіти і науки України від 04.08.2025 №4/2723-25. Вказані докази не містять жодної інформації, яка могла б підтвердити факт здобуття [PERSON] неповної загальної освіти у 1991 р. в Лук`янцівській середній школі І-ІІІ ступеня, а інші докази суду надані не були. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принципами судового доказування є обов`язковість доказування (оскільки всі обставини справи підлягають доказуванню; належність, допустимість, достовірність, достатність, доказів (Глава 5 Розділу І ЦПК України). Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Сторони в цивільному процесі мають широкий спектр засобів доказування, що включає подання документів, свідчень, речових доказів, експертних висновків, електронних доказів, тощо. Суд не входить до складу суб`єктів доказування. При цьому сторони користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Здійснюючи правосуддя, суд ухвалює судове рішення у справі лише на підставі юридичних фактів. Кінцевою метою судового доказування сторін є переконання суду в правильності своєї правової позиції, а функція суду в доказуванні полягає у створені умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Суб`єкти доказування наділяються певними правами та обов`язками, що дозволяють їм брати активну участь у процесі доказування. Учасники справи, надаючи докази, аналізують докази протилежної сторони, здійснюють порівняння власної позиції з позицією протилежної сторони. Обов`язок доказування це необхідність здійснення комплексу дій з доказування, що визначається не вільним розсудом суб`єкта доказування, а загрозою настання несприятливих наслідків у разі їх невиконання. Сторона, надаючи докази, реалізує своє право на доказування та одночасно виконує обов`язок доказування, оскільки саме сторони повинні доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, лише сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Викладені обставини є підставою для відмови в позові, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при пред`явленні позову, суд відносе судові витрати за рахунок держави.

Outcome: dismissed