Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 11440,06 грн., та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 17.01.2022 укладено Кредитний договір (оферти) № 17.01.2022-100001594. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 8000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 17.01.2022, строком на 28 дні. Відповідно до Договору від 17.01.2022 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 8000 грн. строком на 28 дні, [PERSON] 17.01.2022 отримано кредитні кошти у розмірі 8000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 13.02.2022 р., утворилась заборгованість у розмірі 11440.06 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000 грн., по процентам в розмірі 2240.06 грн., комісія 1 200,00 грн. чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від "23" грудня 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 25 грудня 2024 року, що підтверджується довідкою Дніпровського районного суду м. Києва про доставку електронного листа. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано не було отримано,про що свідчить повернення рекомендованого листа. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved