Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У жовтні 2025 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мічурінець», що знаходиться на території Носівської міської ради (раніше Держанівської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, оскільки за життя [PERSON] був членом КСП «Мічурінець» Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області і був включений до списку громадян-членів КСП. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. На момент смерті [PERSON] разом з ним в одному будинку по [ADDRESS] проживала позивач, яка доглядала за ним, допомагала по господарству до смерті, після смерті організовувала поховання і поминальні обіди, облаштувала місце поховання, розпоряджалася майном померлого, тобто вступила в фактичне управління та володіння спадковим майном померлого і відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом. Інші спадкоємці, які б претендували на право на спадщину після померлого відсутні. При зверненні до нотаріуса за оформленням спадкових прав після померлого на дану земельну частку (пай), нотаріусом було оглянуто поданий пакет документів та роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на дане спадкове майно, в зв`язку з тим, що [PERSON] не зверталася з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , відсутні документи, які б підтверджували факт вступу її у фактичне управління та володіння спадковим майном померлого, а також відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). Одночасно нотаріус роз`яснив про можливість оформлення спадкових прав в судовому порядку. Представник позивача просив суд: - встановити факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Мічурінець» на території Носівської міської ради Чернігівської області, яке належало [PERSON] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 02 грудня 2025 року. Прокольною ухвалою суду від 02 грудня 2025 року відкладено підготовче судове засідання до 20 січня 2026 року у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 березня 2026 року. У судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити та провести розгляд справи без участі позивача та її представника (а.с. 69). Представник відповідача Носівської міської ради у судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву у якій просила розглядати справу без участі представника міської ради, за наявними в ній матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами, рішення суду винести на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с. 49). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала до суду заяву у якій просила розгляд справи проводити без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.62). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання 13 січня 2026 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п. 2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10.11.1994 № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розяснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X «Перехідні положення» ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Статтею 3 Указу Президента України за № 666/94 від 10.11.1994 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом успадкування. Судом встановлено, що [PERSON] був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Мічурінець» Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області і був включений до списку громадян-членів КСП, що додається до державного акта серії ЧН № 000001 на право колективної власності на землю, виданого КСП «Мічурінець» Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області під № 376 (а.с. 10 на зв.-12). Сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] не реєструвався та не видавався. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2025 по КСП «Мічурінець» Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області складає 67542,71 грн., що підтверджується копією довідки Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.5-2020/2-25 від 09.04.2025 (а.с. 10). Таким чином, [PERSON] набув право на земельну частку (пай) у землях КСП «Мічурінець» Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, оскільки був членом КСП «Мічурінець» та був внесений до списку громадян-членів КСП. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 січня 1996 року (а.с. 6). З довідки Виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 42 від 05 лютого 2025 року вбачається, що на момент смерті [INFO] [PERSON] проживав одиноко та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Мічурінець», що знаходиться на території Носівської міської ради (раніше Держанівської сільської ради Носівського району) Чернігівської області. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. 18 грудня 1995 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Держанівської сільської ради народних депутатів Носівського району Чернігівської області Шолох М.К., зареєстрований в реєстрі за № 72, яким свій будинок з надвірними будівлями і все майно, що буде йому належати на день його смерті і на що за законом він матиме право заповідав своїй онуці [PERSON] (а.с. 9). Заповіт є чинним, його не змінено й не скасовано, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 37). З повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 19 листопада 2025 року № 2786/01-11 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с. 33, 35). Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, відповідно до ст.ст. 534, 549 ЦК УРСР [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області №146 від 22 квітня 2025 року (а.с. 8). Згідно зі ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Киреєвою Л.М. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] на право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Мічурінець», що знаходиться в адміністративних межах Носівської міської ради (раніше Держанівської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, оскільки [PERSON] не зверталася з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , документи, які б підтверджували факт вступу її у фактичне управління та володіння спадковим майном померлого та правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) відсутні, що підтверджується копією постанови № 366/02-31 від 14 травня 2025 року (а.с. 13). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved