Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вимоги позову обгрунтовано тим, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 3 грудня 2018 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Донька, [PERSON] , [INFO] , прийнята на навчання до Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, є студенткою 1 курсу факультету маркетингу, денної форми навчання, початок навчання 1 вересня 2025 року по 30 червня 2029 року. Після досягнення донькою повноліття матеріальна допомога відповідачем добровільно не надається. Позивач матеріально повністю забезпечує доньку, що полягає у забезпеченні дитини одягом, харчуванням, оплатою навчання, проживання у гуртожитку та інше. Тому, вимушена звертатися до суду з питання про стягнення з відповідача аліментів на навчання дитини. Ухвалою суду від 7 жовтня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено справу слухати у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, надано сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 21 жовтня 2025 року відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав відзив з додатками на позовну заяву про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Обгурнтувавши тим, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від всіх доходів, який становить 23413,17 грн на місяць. Так як має перенесене оперативне втручання та захворювання, які потребують постійного проходження лікування, обстеження, покупки ліків, що становить майже половину заробітку. Крім того, має щомісячні витрати за комунальні послуги за місцем проживання, придбання продуктів харчування, купівля одягу та інше. Не має нерухомого майна, цінностей та банківських вкладень. Просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн на місяць. 4 листопада 2025 від представника позивача адвоката Слободенюк Г.М., через систему «Електронний суд», надійшла відповідь на відзив з додатками. Обгрунтувавши тим, що посилання відповідача на те, що він переніс операцію та потребує постійного лікування, обстеження, придбання ліків, що становить майже половину заробітку відповідача не підтверджується жодним доказом наданим відповідачем. Відповідач є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] . Статтею 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено право військовослужбовців на охорону здоров`я та медичну допомогу. Військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, мають право на безоплатну кваліфіковану медичну допомогу у військово-медичних закладах охорони здоров`я. Відповідачем з відзивом не долучено жодного доказу про сплату ним коштів на лікування. Позивач працює у КНП «Рокитнянська багатопрофільна лікарня» має, щомісячний заробіток в середньому з січня по вересень 2025 року в розмірі 13257 грн. Позивач має значні проблеми зі здоров`ям, проведено ряд операцій, після яких було складне довготривале лікування та не має таких пільг для лікування як відповідач. Також, позивач має на утриманні тяжкохворого батька, який має злоякісне новоутворення 4 ст. з метастазами у кістки та пройшов вже 48 хіміотерапій, несе затрати на оплату комунальних послуг за місцем проживання, майна позивач не має окрім двох земельних ділянок площами 0,0141 га та 0,0299 га, що належить на праві приватної власності, харчує, лікує та одягає дочку, щотижня дитині на проїзд та прожиття дає 2000,00 грн, оплата за гуртожиток з 01.09.2025 по 31.12.2025 склала 3200 грн, оплата за І семестр навчання відповідно до договору № 2512551495 від 14.08.2025 склала 24000,00 грн. Аліменти у розмірі 3500,00 грн, які відповідач запевняє, що вистачить на прожиття на місяць дочці не відповідає мінімальним потребам дитини, тому наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 26 листопада 2025 року відповідач через канцелярію суду подав заяву про долучення доказів. 3 грудня 2025 року від представника позивача адвоката Слободенюк Г.М., через систему «Електронний суд», надійшла заява про заперечення у приєднанні документів відповідача 26 листопада 2025 року до матеріалів справи, у зв`язку з пропуском терміну на подачу таких документів. Ухвалою суду від 9 січня 2026 року заяву відповідача [PERSON] про долучення доказів до матеріалів справи залишено без розгляду у зв`язку з тим, що відповідачем не зазначено поважності пропуску строків на подання доказів, не обгрунтувано неможливість їх подання разом з відзивом, з причин, що не залежали від нього, а також не подання клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на вчинення процесуальної дії. У судовому засіданні представник позивача поданий позив підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник частково заперечили у задоволенні позову, зокрема, у частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку та просили стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд дійшов до наступного висновку. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 24 липня 1999 року вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 24 липня 1999 року зареєстровано шлюб. Відповідно до копії рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року, зареєстрований між сторонами шлюб розірвано. Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідач - [PERSON] є батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] . На підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 3 грудня 2018 року з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . З довідки виданої керівництвом Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана від 3 вересня 2025 року вих. № 0409 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є студенткою 1 курсу факультету маркетингу Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана, денної форми навчання, час закінчення унісерситету 30 червня 2029 року. Відовідно до копії договору про надання платної освітньої послуги від 14 серпня 2025 року № 2512551495 навчання в Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана освітня послуга [PERSON] надається платно, загальна вартість на момент укладення договору становить 192000,00 грн, замовник освітньої послуги - [PERSON] , здобувач освіти [PERSON] . Відповідно до квитанції № 0.0.4510098708.1 від 20 серпня 2025 року, [PERSON] здійснила часткову оплати навчання доньки [PERSON] у розмірі 24000,00 грн. З копії ордеру № 2512551495 та заяви-приєднання (додаток № 1 до Договору про надання послуг тисчасового проживання в студентських гуртожитках абітурієнтів та студентів Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана) вбачається, що [PERSON] поселена в студентський гуртожиток Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана. Відповідно до копії платіжної інструкції № М7В5-69Х8-В780-1АУ0 від 16 серпня 2025 року, здійснено оплату проживання у гуртожитку [PERSON] з 01.09.2025 по 31.12.2025 у розмірі 3200,00 грн. Відповідачем до відзиву долучено та досліджено в судовому засіданні, в якості доказів копії докуметів, що підтверджкють його стан здоров`я зокрема, виписки із медичних карт стаціонарного (амбулаторного) хворого № 177200 від 21 березня 2024 року (з рекомендаціями), № 2553 від 1 травня 2024 року, № 10599 від 12 серпня 2025 року, № 6914 від 3 червня 2025 року; довідки військово-лікарської комісії № 2025-0602-1218-0513-7 від 2 червня 2025 року, № 2025-0630-1154-0101-3 від 30 червня 2025 року, №5/80/438 від 13 березня 2025 року; консультаційні висновки спеціаліста 15 травня 2025 року, від 19 червня 2025 року, 16 липня 2025 року; дуплексне сканування брахіоцефальних судин від 20 червня 2025 року; направлення № 4/1239 від 16 липня 2025 року. З яких вбачається, що відповідач має захворювання, у зв`язку з якими проходив обстеження, лікування, отримував рекомендації лікарів та визнаний придатним до служби у війскових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установих), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. З копії довідки про заробітну плату за період з червня 2025 року по серпень 2025 року вбачається, що дохід [PERSON] становить 57174,58 грн. Представником позивача до відповіді на відзив долучено та досліджено під час судового засідання, в якості доказів, копії документів про стан здоров`я позивача зокрема, виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 7580 від 1 грудня 2022 року, № 8312 від 22 грудня 2022 року, № 660 від 26 січня 2023 року; консультаційні висновки спеціаліста від 23 листопада 2022 року, 1 грудня 2022 року, 20 грудня 2022 року, 22 грудня 2022 року, 23 січня 2023 року, 20 лютого 2023 року, 4 березня 2023 року, 3 липня 2024 року, 27 серпня 2024 року, 24 жовтня 2025 року, 30 жовтня 2025; огляд невропатолога від 24 жовтня 2025 року; дуплексне сканування екстракраніальних відділів брахіоцефальних судин та транскраніальне дуплескне сканування від 9 грудня 2024 року. З яких вбачається, що позивач має захворювання, у зв`язку з якими проходила обстеження, лікування, отримувала рекомендації лікарів. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 27 серпня 2024 року [PERSON] , хворіє раком простати 4 ст. метастази в кістки 2 кл. гр. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 липня 1978 року [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . З копії довідки про доходи за період з 1 січня 2025 року по 30 вересня 2025 року вбачається, що дохід [PERSON] становить 119315,58 грн. Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24 жовтня 2025 року № 449243083, [PERSON] належать на праві власності земельні ділянки: кадастровий номер 3223755100:01:043:0018, площа 0,0141 га; кадастровий номер 3223755100:01:043:0019, площа 0,0299 га. Відповідно до положень статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочку, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статті 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно із статтею 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За змістом статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд звертає увагу на те, що надання повнолітнім дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Враховуючи денну форму навчання у навчальному закладі повнолітньою дитиною, суд дійшов висновку про те, що повнолітня дитина у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів у зазначеній справі, судом також враховано визначені у частині 9 статті 7 СК України загальні засади регулювання сімейних відносин, а саме: справедливість, добросовісність і розумність. З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини справи, що мають значення для вирішення спору по суті, оцінюючи у сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки до закінчення нею навчання, але не більше 23 річного віку, у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів, спрямований на утримання повнолітньої доньки, яка продовжують навчання, відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням. Разом з цим, необхідно зазначити, що звертаючись до суду з відповідним позовом позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів тна дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до закічнення навчання. Суд вважає, що вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у виді певної частки від доходу (заробітку) відповідача із зазначенням умови про їх розмір не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця є безпідставні, оскільки максимальний розмір аліментів на повнолітніх дочку чи сина нормою статті 199 СК України не передбачений. Крім того, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (стаття 6 СК України). Згідно пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3 частини 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь держави, а саме судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial