Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

10.02.2026 року представник позивача звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 23 липня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у Соколівській сільській раді. Представник позивача вказує, що у шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] про що в Книзі реєстрації народжень 22 березня 2011 року зроблено відповідний запис №11 (Свідоцтво Серії [NUMBER] від 11 грудня 2025 року) та [PERSON] , [INFO] ,про що в Книзі реєстрації народжень 08 травня 2020 року зроблено відповідний запис № 34 (Свідоцтво Серії [NUMBER] від 20 червня 2025 року.) 25 листопада 2024 року рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області по справі №347/2462/24 їх шлюб було розірвано. Діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебувають на утриманні позивача. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач фінансово допомагав позивачу в утриманні їх спільних дітей, але на даний час грошові кошти він надсилає нерегулярно і позивач з відповідачем так і не досягли згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання дітей. Представник позивача свої вимоги мотивує тим, що дітям має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивач одна не зможе забезпечити. З урахуванням скрутного матеріального становища, складної економічної ситуації в країні, росту цін на продукти харчування, одяг, взуття, канцелярію, медикаменти, витрат на дозвілля представник позивача вважає, що сума аліментів в 6000 тисяч гривень на дитину, буде мінімально достатньою для забезпечення половини базових потреб дітей, решту базових потреб позивач буде забезпечувати самостійно. На переконання сторони позивача такий розмір не перевищує можливості відповідача, але є необхідним для забезпечення належного рівня життя дітей відповідно до їхнього віку. Ухвалою судді від 12.02.2026 року розгляд даної справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомлена про час судового розгляду належним чином. Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій виклала прохання здійснювати розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомлений про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи та/або відзив на позов до суду не подавав. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позов підставним. Так, судом встановлено, що батьком дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8, 9). Факт проживання неповнолітніх дітей із матір`ю [PERSON] підтверджується витягами з реєстру Косівської територіальної громади, згідно з якими [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] (а.с.20,21). Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дітей наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на їх утримання. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Позивач пропонує стягувати із [PERSON] аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі у розмірі по 6000 грн. щомісячно. Мінімальна заробітна плата з 01.01.2026 року становить 8647 гривень. Враховуючи, що судом не встановлено факт працевлаштованості відповідача та його місячний дохід, суд виходить саме з цієї суми. 50% від 8647 гривень складає 4323,50 гривень. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», встановлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 гривень. Згідно ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»: загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. 70% від 8647 становить 6052,90 грн. Отже, запропонований позивачем розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дітей щомісячно, відповідає передбаченому законом розміру аліментів на одну дитину, який не повинен перевищувати 6052,90 грн та не бути меншим 3512 гривень. Однак, загальний розмір стягуваних з відповідача аліментів не може перевищувати 6052,90 грн. З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, а також тенденцію зростання розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і мінімальної заробітної плати для працездатних осіб - суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 10.02.2026 року, тобто з дня надходження до суду вказаного позову. На підставі ст.ст.141, 180-185, 191 СК України,

Outcome: partial