Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

01.07.2025 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредитної лінії за №766270914 від 07.09.2024 року у розмірі загальному розмірі 14 691 грн., а також понесені позивачем судові витрати. Так, в обґрунтування позову зазначено, що 07.09.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою укладено договір кредитної лінії за №766270914, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідачка отримала від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 5 900 грн. Договір між товариством та відповідачкою укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору грошові кошти перераховані товариством на банківську карту за № [NUMBER] , яка вказана відповідачкою при укладанні договору. Проте, в порушення умов договору та Правил, позичальниця не повернула надані їй кредитні кошти та не сплатила проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. 12.11.2024 року товариство відступило право вимоги за цим договором до ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу за №МВ-ТП/8. Зобов`язання зі сторони кредитора за договором виконані в повному обсязі, в свою чергу, відповідачка свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, загальний розмір якої становить - 14 691,00 грн., з них: заборгованість по кредиту - 5 900 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8 791 грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.08.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, крім того повідомлялась через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі, а тому суд, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачки. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 05.03.2026 року відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А відтак, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 07.09.2024 року відповідачка звернулась до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» із заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 07.09.2024 року, в результаті чого між сторонами укладено договір кредитної лінії за №766270914 від 07.09.2024 року, що підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. (а.с.22, 24 (на звороті)-35) Відповідно до п.п. 2.1.-2.5.,3.1.-3.3.,5.1.,7.3. договору - кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 5 900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. договору, є загальною сумою кредиту за цим договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 5 900 грн. 07.09.2024 року, що є датою надання кредиту. Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором. Кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб позичальника (не цільовий кредит), окрім участі в азартних іграх. Позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого він може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за формулою. Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1 770 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. У разі якщо строк дисконтного періоду закінчився, позичальник має можливість повернутися в дисконтний період, якщо протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати його закінчення здійснить оплату всіх фактично нарахованих на дату повернення процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки). Після поновлення дисконтного періоду, його тривалість складає 30 (тридцять) календарних днів та застосовуються умови його пролонгації дисконтного періоду, описані в п. 3.2. договору. Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5351-16XX-XXXX-3940, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 07.10.2029 року. Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», товариством на картковий рахунок [PERSON] за № [NUMBER] перераховано 5 900 грн., що також підтверджується листом щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід». (а.с.40, (на звороті)) Позивачем додано до позову розрахунок заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 07.09.2024 року по 12.11.2024 року, згідно якого заборгованість [PERSON] за договором за №766270914 від 07.09.2024 року становить 12 744 грн., з яких 5 900 грн. заборгованості по тілу кредиту, 3 894 грн. заборгованість по процентам, 2 950 грн. заборгованість по неустойці. (а.с. 19 (на звороті)-20). Крім того, позивачем додано до позову розрахунок заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за період з 12.11.2024 року по 03.02.2025 року, згідно якого заборгованість [PERSON] за договором за №766270914 від 07.09.2024 року становить 17 641 грн., з яких 5 900 грн. заборгованості по тілу кредиту, 8 791 грн. заборгованість по процентам, 2 950 грн. заборгованість по неустойці. (а.с. 20-21). Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628, ст. 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, ст. 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі за №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі за №404/502/18, від 07.10.2020 року у справі за №127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи наведене, проаналізувавши зміст договору, його форму, суд дійшов висновку, що договір кредитивної лінії дійсно укладений сторонами правочину в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору. Договір містить повну інформацію щодо особи позичальниці, її персональні дані, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальниці. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідачки - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Свої зобов`язання за кредитним договором первісний кредитодавець виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитодавця вимагати їх повернення. Крім того, судом встановлено, що 12.11.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу за №МВ-ТП/8, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором за №766270914 від 07.09.2024 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». (а.с.14-16) Згідно реєстру прав вимоги за №259 від 21.11.2021 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №766270914 від 07.09.2024 року становить 12 744 грн., з яких 5 900 грн. заборгованості по тілу кредиту, 3 894 грн. заборгованість по процентам, 2 950 грн. заборгованість по неустойці. (а.с.17-18) На підтвердження заборгованості відповідача до матеріалів справи додається розрахунок заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», за період з 12.11.2024 року по 03.02.2025 року, відповідно до якого, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №766270914 від 07.09.2024 року становить 17 641 грн., з яких 5 900 грн. заборгованості по тілу кредиту, 8 791 грн. заборгованість по процентам, 2 950 грн. заборгованість по неустойці. (а.с. 21 (на звороті)) Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Словосполучення «за плату» не виключає можливості безоплатного відступлення, якщо це прямо передбачено договором або випливає з його суті (ч. 2 ст. 1077 ЦК України у системному зв`язку зі ст. 512, ст. 515 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі за №2-1383/2010 зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У вказаній справі відповідачкою не спростовано факту укладення з первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договору кредитної лінії за №766270914 від 07.09.2024 року та отримання коштів. Крім того, з наданих позивачем документів вбачається, що згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», товариством на картковий рахунок [PERSON] за № [NUMBER] перераховано 5 900 грн., що також підтверджується листом щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» та листом і випискою по картковому рахунку АТ «ТАКСОМБАНК». В той же час, з доданих позивачем до вказаного позову документів вбачається, а саме: - з розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 07.09.2024 року по 12.11.2024 року - заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №766270914 від 07.09.2024 року становить 12 744 грн., з яких 5 900 грн. заборгованості по тілу кредиту, 3 894 грн. заборгованість по процентам, 2 950 грн. заборгованість по неустойці. - з розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», за період з 12.11.2024 року по 03.02.2025 року - заборгованість [PERSON] за кредитним договором за №766270914 від 07.09.2024 року становить - 17 641 грн., з яких 5 900 грн. заборгованості по тілу кредиту, 8 791 грн. заборгованість по процентам, 2 950 грн. заборгованість по неустойці. Водночас, позивач, звертаючись до суду із вказаними вимогами, посилаючись на право позивача самостійно визначати обсяг та склад позовних вимог, що підлягають стягненню, просив суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором за №766270914 від 07.09.2024 року, яка становить 14 691 грн., з яких 5 900 грн. заборгованості по тілу кредиту, 8 791 грн. заборгованість по процентам. З доданого до позову представником позивача розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що у відповідних графах зазначених розрахунків, а саме у графі «сплачено», як по «тілу кредиту» так і по «процентам», а також по «неустойці» зазначені суми 5 900 грн.; 3 894 грн.; 2 950 грн., тобто зазначений розрахунок містять відомості про сплату ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» тіла кредиту 5 900 грн., процентів 3 894 грн. та неустойки 2 950 грн. Крім того, з доданого до позову представником позивача розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що у відповідних графах зазначених розрахунків, а саме у графі «сплачено», як по «тілу кредиту» так і по «процентам», а також по «неустойці» зазначені суми 5 900 грн.; 8 791 грн.; 2 950 грн., тобто зазначений розрахунок містять відомості про сплату ТОВ «Таліон Плюс» тіла кредиту 5 900 грн., процентів 8 791 грн. та неустойки 2 950 грн. В той же час, позивач зазначає, що борг відповідачки перед позивачем за договором за №766270914 від 07.09.2024 року, за період з 12.11.2024 року по 03.02.2025 рік становить 17 641 грн., що фактично суперечить попередньому розрахунку, не враховує суми, зазначеному в ньому. Отже, з доказів, долучених позивачем до матеріалів справи фактично вбачається, що відповідачкою погашено тіло кредиту, проценти та неустойку, а тому розрахунків нарахування тіла кредиту та процентів в сумі 14 691грн. та яка природа цих нарахувань, позивачем не надано, а відтак, належними доказами розміру заборгованості позивачем не обґрунтовано (ч. 2 ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за прострочення лише за умови встановлення факту та розміру заборгованості. За відсутності розрахунків позивача, суд не має можливості достовірно встановити точний розмір заборгованості, що підлягає стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України - докази повинні бути достатніми для встановлення обставин, на які сторона посилається. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, понесені ним судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed