Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій просить визнати недієздатним [PERSON] , [INFO] , та призначити його опікуном. На обґрунтування заяви зазначає, що він проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживає та являється членом сім`ї [PERSON] , який є дядьком його дружини (рідним братом матері дружини). Дядько [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок психічного захворювання безтерміново. За станом здоров`я [PERSON] потребує постійного стороннього догляду і такий догляд за ним здійснювали його батьки до своєї смерті. З часу поселення [PERSON] до його будинку він став здійснювати за ним догляд, оформивши за ним догляд на непрофесійній основі. Здійснюючи догляд за [PERSON] , спілкуючись з останнім та спостерігаючи за його поведінкою, він виявив, що стан здоров`я дядька продовжує погіршуватись, він замикається в собі, інколи поводиться неадекватно, потребує постійного за ним нагляду тощо. Відповідна поведінка та психічний стан [PERSON] свідчить про його недієздатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, необхідність здійснення за ним постійного стороннього догляду. З урахуванням наведеного, просить заяву задовольнити. Ухвалою судді від 18 грудня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року в справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівської філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» та провадження в справі зупинено. Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року поновлено провадження у справі у зв`язку з надходженням до суду висновку судово-психіатричної експертизи. В судовому засіданні заявник [PERSON] повідомив, що [PERSON] є недієздатною особою, а він на непрофесійній основі здійснює догляд за ним. Враховуючи наведене просив заяву задовольнити та призначити його опікуном над [PERSON] . В судовому засіданні представник заявника [PERSON] , адвокат Варениця В.С. вимоги заяви підтримав, пояснив, що заявник є єдиною особою, яка здійснює догляд за дядьком. Інших родичів, які б виявили бажання здійснювати догляд за [PERSON] не має. Просив заяву задовольнити. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не прибув, однак його представник, адвокат Зозуля А.В. пояснив, що [PERSON] згідно висновку експерта є недієздатною особою, а [PERSON] постійно здійснює догляд за ним, тому щодо задоволення заяви не заперечує. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дружиною заявника, повідомила, що її чоловік [PERSON] з 2017 року здійснює догляд за її рідним дядьком [PERSON] . Вона фізично не може здійснювати догляд за ним, оскільки працює на двох роботах та доглядає за дітьми. Інших родичів, які б могли фізично здійснювати за ним догляд не має. Також зазначила, що в [PERSON] є брат інвалід по зору, який зловживає спиртними напоями, з яким він раніше проживав та дві сестри, одна з яких її мати - [PERSON] . Представник заінтересованої особи Новояворівської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України). Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою також зареєстрований [PERSON] . Дана обставина підтверджується довідкою №18601 про склад сім`ї, виданою Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області. Заінтересована особа [PERSON] приходиться заявнику [PERSON] дядьком (рідний брат матері дружини), що підтверджується свідоцтвами про народження, долученими до матеріалів справи та сторонами не оспорюється. [PERSON] є інвалідом 2 групи, загальне захворювання, непрацездатний, що підтверджується довідкою до акта серії ЛВА - 1 №031232, виданою Міжрайонною спеціалізованою психічною МСЕК. З висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за собою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №561 від 19.11.2024, виданого КНП «Новояворівська лікарня ім.Юрія Липи», [PERSON] за рівнем обмеження життєдіяльності є обмежений до самообслуговування, здатності до орієнтації, здатності до спілкування, здатності контролювати свою поведінку. Хворий [PERSON] потребує стороннього догляду. Згідно висновку психіатричної експертизи №1709 від 13.10.2025, складеного на виконання ухвали суду від 05 лютого 2025 року, [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним, стійким психічним розладом у вигляді розумової відсталості в ступені вираженої дебільності, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного догляду та опіки. Таким чином, вимоги заявника про визнання [PERSON] недієздатним повністю доведені, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Щодо вимог заяви [PERSON] про призначення його опікуном над [PERSON] , суд зазначає наступне. Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). Статтею 9 СК України встановлено коло осіб, сімейні особи між якими регулюються СК України, зокрема це подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі. Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої. Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної трупи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками). Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). В постанові Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18 зазначено про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Закон України «Про запобігання корупції» визначає, що члени сім`ї є - чоловік (дружина) та діти до досягнення ними повноліття; а також усі особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі; близькі особи - члени сім`ї, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням суб`єкта. Отож, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. На підтвердження обставини, що [PERSON] є членом сім`ї заявника суду не подано належних та допустимих доказів, зокрема, підтвердження того, що заявник купує продукти та ліки, утримує [PERSON] , ведуть спільне господарство, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, про що зокрема зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї». Наявність лише факту спільної реєстрації місця проживання є недостатнім для підтвердження наявності умов для визнання їх членами сім`ї. Заявник [PERSON] не подав суду належних і допустимих доказів на підтвердження ні його родинних відносин з [PERSON] , ні доказів на підтвердження наявності умов для визнання їх членами сім`ї. Враховуючи наведене, заінтересована особа [PERSON] , який є рідним братом матері дружини заявника [PERSON] , не є близьким родичем останнього. Відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. За приписами ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В силу ст.63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст.60 ЦПК України. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України). Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за №387/3680 (далі Правила). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Пунктом 3.3 Правил визначено перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, а саме: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органу опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі. Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 336/5652/18 зазначив, що відповідно до частини 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року в справі № 736/1508/17, від 28 лютого 2024 року в справі №372/3474/21. У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Відповідно до подання Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області №3150/10 від 21.08.2025, опікунська рада просить призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над дядьком своєї дружини [PERSON] , [INFO] . З даного подання встановлено, що підставою для винесення даного подання про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] є те, що [PERSON] фактично проживає разом із [PERSON] та здійснює за ним догляд, інших родичів, які б виявили бажання здійснювати догляд за [PERSON] немає. Проте таке подання органу опіки і піклування має рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. У даному випадку подання органу опіки та піклування не містить жодних обґрунтувань щодо необхідності призначення саме [PERSON] опікуном над недієздатним дядьком його дружини [PERSON] . Фактично вищенаведене подання органу опіки та піклування ґрунтується на виявленій ініціативі заявника про призначення його опікуном, не містить обґрунтування відповідності призначення його опікуном інтересам недієздатного. Окрім цього, в поданні не проаналізовано наявність інших близьких родичів з першого та другого кола спорідненості, які б змогли здійснювати догляд за [PERSON] . Під час судового засідання з пояснень заявника та допиту свідка [PERSON] встановлено, що у [PERSON] , окрім брата - інваліда по зору, є дві рідні сестри. Крім цього, в поданні органу опіки та піклування не надано характеристики тій обставині, що [PERSON] є військовозобов`язаною особою. При цьому, судом приймаються до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23 липня 2025 року по справі №279/3630/24, в якій зазначено, що в умовах воєнного стану підчас розгляду питання про призначення опікуном військовозобов`язаної особи орган опіки повинен додатково з`ясувати доцільність такого призначення, враховуючи конституційний обов`язок захисту Вітчизни та можливість виконання функцій опікуна іншими особами. Однак у поданні органом опіки та піклування не було з`ясовано питання можливості призначення опікуном заявника, який є військовозобов`язаним, а в умовах воєнного стану орган опіки має належно з`ясувати питання доцільності призначення саме його опікуном, ураховуючи закріплений у Конституції України обов`язок захисту Вітчизни та загальну мобілізацію, з урахуванням усіх обставин, у тому числі здатності виконання функцій опікуна недієздатної особи іншими особами. Саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст. 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого. Даний висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 (провадження № 61-16711 св 24), які відповідно до статті 263 ЦПК України враховуються судом при ухваленні цього рішення. За вказаних обставин, суд вважає, що подання органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області щодо можливості призначення [PERSON] опікуном є таким, що винесено передчасно, без повного дослідження всіх обставин щодо цього та ґрунтується виключно на даних, отриманих від заявника. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви [PERSON] в частині визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки, однак вимога про призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] задоволенню не підлягає. Частиною першою статті 65 ЦК України передбачено, що до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Згідно ч.2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial