Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У грудні 2025 року позивач ТОВ «Таліон Плюс» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором кредитної лінії № 613224636 від 17 січня 2025 року, укладеним відповідачем з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», в розмірі 26024,88 грн., що складається з: 8400,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17204,88 грн. - заборгованість за відсотками, 420,00 грн. - заборгованість по комісії, судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 17 січня 2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладений договір споживчого кредиту № 613224636. За умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 8400,00 гривень на строк 1826 днів. Зі сплатою відсотків за користування коштами базова процентна ставка 357,70%. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконав своє зобов`язання за кредитним договором і надало позичальнику грошові кошти у розмірі 8400,00 гривень. Відповідач належним чином не виконав грошові зобов`язання, тому виник борг по поверненню кредиту в розмірі 26024,88 грн. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 25 березня 2025 року укладено договір факторингу №МВ-ТП/28, за умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за договором № 613224636 від 17 січня 2025 року до [PERSON] . Відповідач не виконує умови укладеного договору, тому позивач, як правонаступник просить суд задовольнити заявлені вимоги. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2026 року матеріали справи передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 05 лютого 2026 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду на 12 березня 2026 року. Представник позивача в судове засідання 12 березня 2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині поданої позовної заяви представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання 12 березня 2026 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зазначену ним при укладанні договору, як адресу проживання, яка зазначена боржником при укладання договору, як адреса місця проживання : [ADDRESS] . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою "адресат відсутній ". Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 17 січня 2025 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір № 613224636. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало [PERSON] кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 8400,00 гривень на строк 1826 днів (пункт 2.2.,2.3. договору). Зі сплатою відсотків за користування коштами базова процентна ставка 357,70% (п.8.3) Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.moneyveo.ua. Ці правила є публічної пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконав своє зобов`язання за кредитним договором і надало позичальнику грошові кошти у розмірі 8400,00 гривень, шляхом зарахування на картковий рахунок зазначений позичальником [NUMBER] . [PERSON] належним чином не виконав грошові зобов`язання, тому позичальник достроково розірвав укладений договір на підставі п.9.1.1.7 шляхом направлення відповідачу повідомлення. З 15 серпня 2025 року договір розірвано, відсотки не нараховуються. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] з повернення кредитних коштів станом на 15 серпня 2025 року становить 26024,88 грн. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» 25 березня 2025 року укладено договір факторингу №МВ-ТП/28, за умовами якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за договором кредитної лінії № 613224636 від 17 січня 2025 року. Згідно реєстру прав вимоги ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії від 17 січня 2025 року в розмірі 26024,88 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У поданому відзиві, відповідач лише заперечувала факту переходу права вимоги до позивача, проте, заперечень щодо розміру заборгованості не надано. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заборгованість в сумі 26024,88 грн підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс». Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Суд вважає, що ТОВ «Таліон Плюс», як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за відсотками. Наявними та дослідженими судом доказами доводиться факт перехід права вимоги до позивача. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції від 11 грудня 2025 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2422,40 грн. Крім того, судом встановлено, що представництво інтересів позивача ТОВ «Таліон Плюс» здійснювало Адвокатське об`єднання «Ліга юридичних технологій та інновацій» на підставі укладеного 02 грудня 2024 року договору №5. Відповідно до додаткової угоди № 1585 до договору про надання правової допомоги від 02 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» і АБ «Ліга юридичних технологій та інновацій», останнє взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі з [PERSON] . Сторони погодили вартість послуг 5000,00 грн. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 02 вересня 2025 року, сторони погоджуються, що Адвокатське об`єднання виконало свої зобов`язання у межах Договору про надання правової допомоги № 5 від 02 грудня 2024 року та Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги у повному обсязі, вартість оплати правової допомоги з підготовки до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій, складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, збір доказів визначено в розмірі 5000,00 грн. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» також підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved