Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач, 13.01.2026 року, звернувся до суду із відповідним позовом, просив суд визнати протиправними дії АТ «УКРСИББАНК» щодо блокування рахунків позивача та обмеження його права на розпорядження власними коштами. Зобов`язати АТ «УКРСИББАНК» відновити доступ позивача до його рахунків та усунути будь-які перешкоди у розпорядженні грошовими коштами. Стягнути з АТ «УКРСИББАНК» на його користь матеріальну шкоду (збитки) у сумі 42353 гривні, що є еквівалентом 1000 доларів США за курсом НБУ на день виникнення обов`язку з відшкодування шкоди, спричиненого порушенням зобов`язань за розпискою внаслідок дії Банку. Стягнути з АТ «УКРСИББАНК» на його користь моральну шкоду у розмірі 100000 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що він є клієнтом АТ «УКРСИББАНК» та споживачем банківських (фінансових) послуг. 28.12.2025 року ним було виявлено факт блокування без рішення суду відповідачем всіх його банківських рахунків, на яких знаходились грошові кошти в розмірі 43682,80 грн, що були єдиними доступними коштами для законного розпорядження. Зазначав, що раніше, 01.08.2025 року, банк безпідставно назвав його звернення «Анонімним», незважаючи на наявність у ньому адреси проживання, ідентифікаційних даних, ним письмово було повідомлено банк про неможливість особистого відвідування відділення банку у зв`язку із реальною загрозою життю в прифронтовій зоні. Вважав, що такі дії банку порушують ст.ст. 3, 41, 48 Конституції України, ст. 1 Протоколу до Конвенції (право на мирне володіння майном), ст. 1074 ЦК України, яка забороняє обмеження розпорядження коштами клієнта, крім випадків прямо встановлених законом або рішенням суду. Блокування рахунків було здійснено без належного правового обґрунтування та без визначення строків, без дотримання принципу пропорційності, що є неприпустимим втручанням у майнові права. Також, зазначав, що йому завдана матеріальна шкода, оскільки на момент блокування рахунків у нього існувало строкове грошове зобов`язання, з умовою штрафу в 100% суми боргу, у разі прострочення за кожен місяць прострочення, починаючи з першого дня кожного наступного місяця. Він повідомляв банк про існування відповідного зобов`язання, та те, що заблоковані кошти є реальним єдиним джерелом виконання. Альтернативних можливостей виконання не було, кредитор військовослужбовець, доступ до нього об`єктивно обмежений, переміщення з готівковими коштами позивача та членів його родини створює безпосередню загрозу їх життю та здоров`ю, він не мав інших банківських рахунків, не мав можливості залучити третіх осіб. Внаслідок протиправної бездіяльності банку, між якою є прямий зв`язок з нарахуванням санкції, йому було нараховано штраф в розмірі 1000 доларів США, що є реальними збитками відповідно до вимог ст.22, ст. 1166 ЦК України. Окрім того, посилався на завдання йому моральної шкоди, яку він визначив в 100000 гривень. Моральна шкода полягає у тривалому психоемоційному напруження і стресі, через свавільне блокування власних коштів, в умовах воєнного стану, постійних обстрілах Харківської області, спричиняє надмірне психологічне навантаження, страх за життя та здоров`я сім`ї, позбавлення доступу до коштів у прифронтовій зоні, що створило реальну загрозу фізичному виживанню позивача та його дітей, приниження гідності, формальне та зневажливе та деструктивне ставлення Банку викликало у нього почуття безпорадності та соціальної незахищеності. Ухвалою від 19.01.2026 року відкрито провадження та задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 03.02.2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін. Посилалась на те, що спірні правовідносини, що виникли між Банком, як суб`єктом первинного фінансового моніторингу з Позивачем, як Клієнтом Банку регулюються нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком, нормами ЦК України, Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06 грудня 2019 року N 361-IX та на підставі Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 N 65. 30.11.2020 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи (з Правилами) № 11000845368900, та відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , підписуючи Договір-Анкету позивач погодився з викладеною у Правилах пропозицією Банку надавати Клієнту комплекс послуг з розрахунково-касового обслуговування на умовах, встановлених у Договорі-анкеті та Правилах. 27.10.2023 року Позивач уклав з Банком заяву-індивідуальну угоду № 11000845368900/EUR до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи з Правилами № 11000845368900 від 30.11.2020 року, відкрито Картковий Рахунок № [NUMBER] у «євро». Заява про відкриття рахунку підписана шляхом створення електронного підпису Клієнта 27.10.2023 року. Банком дійсно, як суб`єктом первинного фінансового моніторингу, прийнято рішення з 27.12.2025 року з обмеження видаткових операцій по рахункам NEW CARD: валюта ГРИВНЯ ( [NUMBER] ) та валюта ЄВРО ( [NUMBER] ). Позивач особисто до відділення Банку для проведення ідентифікації та верифікації відповідно до умов Договору не з`явився, документи необхідні для проведення ідентифікації не надав обслуговуючому Банку, про обмеження операцій позивачу стало відомо з 28.12.2025 року. Посилалась на те, що 28 квітня 2020 року набув чинності Закон України № 361-IX «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», відповідно до ч. 1, 3 ст. 7 даного Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Критерії ризиків визначаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених відповідно: Національним банком України - для суб`єктів первинного фінансового моніторингу, щодо яких Національний банк України відповідно до статті 18 цього Закону виконує функції державного регулювання і нагляду; За приписами пунктів 6, 66 частини першої статті 1 Закону верифікація - це заходи, що вживаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу з метою перевірки (підтвердження) належності відповідній особі отриманих суб`єктом первинного фінансового моніторингу ідентифікаційних даних та/або з метою підтвердження даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників чи їх відсутність; фінансовий моніторинг - це сукупність заходів, що вживаються суб`єктами фінансового моніторингу у сфері запобігання та протидії, що включають проведення державного фінансового моніторингу та первинного фінансового моніторингу. Відповідно до ч.7 ст.11 Закону, Банк, як суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії. Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджених постановою правління НБУ №65 від 19 травня 2020 року. Водночас, згідно вимог розділу ІV Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 року № 65, Банк зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик орієнтовний підхід, що має бути пропорційним характеру та масштабу діяльності банку. Ризик-орієнтований підхід має застосовуватися банком на безперервній основі та забезпечувати виявлення, ідентифікацію, оцінку всіх наявних та потенційних ризиків ВК/ФТ, притаманних діяльності банку (ризик-профілю банку) та його клієнтам, а також передбачати своєчасне розроблення заходів з управління ризиками ВК/ФТ, їх мінімізації. Відповідно до норм п 2. Додатку 1 Положення НБУ № 65 Заходи щодо ідентифікації та верифікації клієнта (представника клієнта) здійснюються банком у порядку, визначеному в додатку 2 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу (далі - Положення). Відповідно до п.13. Додатку 1 Положення НБУ № 65 Банк зобов`язаний забезпечувати актуалізацію даних про клієнта (отриманих та існуючих документів, даних та інформації про нього): 1) не рідше одного разу на рік, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є високим; 2) не рідше одного разу на три роки, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є середнім; 3) не рідше одного разу на п`ять років - в інших випадках за умови відсутності підозр. Відповідно до Додатку 2 до Положення НБУ № 65 встановлений обов`язковий для Банку порядок ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта). 1. Банк зобов`язаний здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта та представника клієнта з урахуванням вимог Закону про ПВК/ФТ та Положення про здійснення банками фінансового моніторингу (далі - Положення НБУ № 65). 2. Ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів, проведення фінансової операції, відкриття рахунку. 3. Під час здійснення ідентифікації банк отримує такі ідентифікаційні дані: 1) для фізичної особи - відомості, зазначені в пункті 1 частини дев`ятої та в пункті 1 частини десятої статті 11 Закону № 361-IX , а саме: п.1. ч 9. Суб`єкти первинного фінансового моніторингу під час ідентифікації та верифікації резидентів встановлюють: 1) для фізичної особи - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, дату народження, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, відомості про місце проживання або місце перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, чи номер паспорта із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків в електронному безконтактному носії, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності). Якщо за звичаями національної меншини, до якої належить особа, прізвище або по батькові не є складовими імені, зазначаються лише складові імені. Процес належної перевірки клієнтів банку є обов`язковою і невід`ємною частиною ділових відносин між банком і клієнтом. Процес вивчення клієнтів є безперервним і проводиться не тільки в момент встановлення ділових відносин, але й протягом усього періоду їх існування. Банк несе відповідальність за забезпечення належної перевірки клієнта та постійний контроль в рамках ділових відносин. Банк відповідає за систематичне оновлення інформації та документів клієнта для того, щоб мати можливість здійснити оцінку будь-яких істотних змін в його профілі або діяльності. Для проведення належної перевірки клієнта пакет документів має бути отриманий безпосередньо від клієнта/ законного представника, за його власним підписом (у т.ч. через канали дистанційного обслуговування або шляхом використання послуги «шеринг» через застосунок «ДІЯ» (стосується ідентифікаційних документів клієнта). Банк отримує ідентифікаційні документи під час здійснення верифікації клієнта фізичної особи / фізичної особи-представника, та заповнення анкети-опитувальника. клієнта шляхом: пред`явлення оригіналу документа власником при його особистій присутності; або 2) шляхом здійснення перевірки / отримання електронної копії ідентифікаційного документа через застосунок ДП "Дія". 3) через систему UKRSIB online із застосуванням методу повної верифікації через ДП «Дія». Банк повідомляв позивача, що в найближчий час очікує на відділенні для уточнення даних, через систему UKRSIB online, на номер 0737527000. Враховуючи положення у Правилах Банку, які діють станом на 27.12.2025 року, а саме п.2.5.8., 2.5.12. , п. 4.1.20. Правил банк має право прийняти рішення про тимчасове призупинення здійснення операцій з використанням певної картки, а також про вилучення картки за наявності обставин, що можуть свідчити про неправомірне використання картки або її реквізитів, користування карткою неуповноваженою на це особою, та в інших випадках, встановлених Договором та/або законодавством. Відповідно до п. 4.1.7. Правил, Банк має право вимагати у Клієнта надання документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особистості, суті діяльності, фінансового стану, законності перебування на території України та джерел походження готівкових грошових коштів в іноземній та/або національній валюті згідно з законодавством України. У випадку ненадання Клієнтом необхідних документів чи відомостей чи навмисного надання неправдивих документів чи відомостей про себе, Банк має право відмовити Клієнту в його обслуговуванні, в тому числі шляхом затримання виконання операцій. Згідно п. 4.4.7. Правил, Клієнт зобов`язаний за вимогою Банку надати повну та достовірну інформацію/документи необхідні для проведення його належної перевірки, актуалізації інформації, з`ясування його особи, суті діяльності і фінансового стану, надавати документи та/або відомості, що підтверджують інформацію щодо фінансової операції, в тому числі контрактів та інших документів за експортно-імпортними операціями та/або інші документи відповідно до вимог Законодавства та/або умов Договору. Надання інформації з метою вивчення Клієнта та/або уточнення інформації про нього, може здійснюватись через систему UKRSIB online у порядку, визначеному Правилами. У той же час, пунктом 8.5. Правил визначено, що Банк не несе відповідальності перед Клієнтом та/або третіми особами за затримку в проведенні операції та/або відмову надати Клієнту послугу та/або провести операцію, якщо вони не передбачені Тарифами Банку чи у Банку відсутні технічні можливості на їх проведення/надання та/або якщо надання послуги та/або проведення операції неможливе не з вини Банку та/або у інших випадках, передбачених цим Договором. Клієнт гарантує, що не матиме претензій до Банку якщо у проведенні операції було відмовлено або її проведення було затримано відповідно до умов Договору. У відповідності до вимог ст. ст. 38, 51 Закону України «Про платіжні послуги», п.п. 150, 151, 172, 174, 178 постанови НБУ «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29.07.2022 № 164 Банк, як емітент/еквайр, зобов`язаний здійснювати моніторинг платіжних операцій, здійснених із використанням платіжних інструментів, та неналежних платіжних операцій, здійснювати управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації неакцептованих, помилкових та неналежних платіжних операцій, та забезпечувати вжиття заходів для запобігання та/або припинення таких операцій. З метою оновлення даних клієнт отримував інформаційні повідомлення з нагадуванням від Банку та пропозиціями терміново уточнити дані, але Позивач не реагував, не оновляв персональні дані, та станом на 27.12.2025 року і дотепер має протерміновану ідентифікацію, так як з дати першої ідентифікації, а саме з 30.11.2020 року сплинув термін 5 (п`ять) років, цей граничний термін - 5 років встановлений нормами п.13. Додатку 1 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 N 65 (далі - "Положення НБУ № 65), Клієнт тим самим порушив обов`язок пройти ідентифікацію у банківській установі відповідно до норм п. 2.9.6.1.2., 4.4.7. Правил до Договору. Зазначаємо, що ключовим принципом діяльності Банку є проведення операцій за умов, що ті є безпечними як для клієнта, так і для Банку. Банк відповідно до ризик орієнтованого підходу, внутрішніх нормативних документів не проводить операції, якщо такі можуть призвести до юридичного чи репутаційного ризику. Представник зазначала, що звернення Клієнта до Банку від 31.07.2025 року, та 22.12.2025 року з проханнями клієнта до Банку «погодитись продовжити термін для підтвердження ідентифікаційних даних та здійснити підтвердження персональних даних на відділенні Банка після завершення військових дій, та стабілізації ситуації в м.Харкові та Харківській області, так як відвідування публічних місць та масове скупчення людей є небезпечним для життя та здоров`я, а також заборона Банку уточняти та перевіряти персональні дані через цифрові додатки «ДІЯ» та інші.», фактично підтвердили, що позивач не здійснив свідомо ніяких активних дій для забезпечення вимог банку щодо належної ідентифікації та не виконав свого обов`язку щодо уточнення даних з метою обслуговування банківських послуг, на виконання умов Договору з Правилами та спеціального законодавства України. Клієнт ідентифікацію та верифікацію у Банку протягом 2025 року не проходив, до відділення Банку не з`являвся , при цьому зазначали, що у м. Зміїв та у м. Балаклія Харківської області також є відділення Банку. Зміна ідентифікаційних даних Клієнта, відсутність ідентифікації та верифікації Клієнта за умови наявності у суб`єкта первинного фінансового моніторингу (Банку) підстав вважати, що наявні документи, дані та інформація про клієнта є нечинними (недійсними) і неактуальними, відсутність дій щодо особистого звернення [PERSON] до будь-якого відділення Банку для проходження ідентифікації призвели до неможливості здійснення ідентифікації та верифікації Клієнта у Банку, як у суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Вважали, що позивачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача, порушення ним законних прав та охоронюваних інтересів позивача та норм чинного законодавства. При цьому, позивач посилається лише на неправомірні дії відповідача щодо блокування рахунків без належного правового обґрунтування. Право Банку обмеження у виконанні операцій за рахунками закріплено умовами Договору разом з Правилами, укладеного між Позивачем та Відповідачем, та чинним законодавством. Обмеження на рахунках знімається після проведення ідентифікації, ресертифікації та для здійснення закриття рахунків. Також, зазначала, що позивач має право, але не скористався правом подати до Банку заяву про закриття карткового рахунку та перерахування коштів на свій особовий рахунок в іншому банку, або отримати готівкою в касі Банку. Вважала, що дії щодо тимчасового призупинення обслуговування рахунків Позивача є правомірними, та відповідають діючому законодавству. Посилалась на правову позицію Верховного Суду у справі № 646/7970/19 від 15 березня 2023 року. Окрім того, заперечувала проти вимоги позивача про стягнення на його користь матеріальної шкоди у сумі 42 353 грн, оскільки на думку представника додана розписка має ознаки фіктивного документу. Строк договору позики, штрафні санкції та відсоткова ставка за цим договором займа не мають ніякого відношення до правовідносин Клієнта з Банком. У випадку що відбувся, відсутні елементи настання цивільної відповідальності відповідача, оскільки тимчасове обмеження списання коштів з рахунку позивача відбулося внаслідок правомірних дій банку на виконання Договору з Правилами та норм спеціального законодавства для проведення уточнених даних, ідентифікації Відсутні факти здійснення банком неправомірних дій чи недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції. Крім того, обмеження користування рахунками не створює причинно наслідкового зв`язку з обов`язку перерахування чи отримання коштів Позивачем саме з рахунків, які відкриті та обслуговуються в АТ «УКРСИББАНК». Також, зазначали, що в діях Банку відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 100 000 грн. моральної шкоди, оскільки Позивачем не доведена протиправна поведінка (бездіяльність) відповідача у подіях, які мали місце 27.12.2025 року та наслідках, нібито які від них настали для позивача. Просили врахувати правові позиції постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 щодо презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Справа малозначна, підстави для задоволення позову відсутні, предмет позову відсутній, а тому і відсутні підстави для задоволення стягнення матеріальної та моральної шкоди. За змістом, ст.15 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову. Ухвалою від 09.02.2026 року задоволено клопотання представника відповідача та поставлено проводити розгляд справи із повідомленням сторін. 16.02.2026 року позивачем подано відповідь на відзив. Посилався на те, що надані відповідачем копії не дають можливості встановити їх відповідність оригіналам, не відповідають критерію допустимості доказів. Відзив підписаний адвокатом на підставі копії довіреності, яка не засвідчена належним чином у повному обсязі, частково нечитабельна, не містить достатніх ідентифікаційних даних представника, паспортних даних, РНОКПП, не підтверджена документами щодо повноважень посадової особи банку на її видачу, не супроводжується підтвердженням чинності кваліфікованого електронного підпису. Також, зазначає, що сам відповідач підтверджує відкриття нового рахунку 27.10.2023 та укладання нової індивідуальної угоди, встановлення нових ділових відносин обов`язково передбачає ідентифікацію клієнта. Тому, вважав, що банк визнав достатність даних позивача в 2023 році, подальші твердження щодо неможливості ідентифікації в 2025 році є суперечливими. Повне блокування всіх коштів є непропорційним втручанням у право мирного володіння майном. Також зазначав, що розписка є письмовим цивільно-правовим правочином, недійсність не встановлена, вона є чинним та належним доказом існування грошового зобов`язання, твердження про її фіктивність є припущенням. Позивач подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні представник відповідача, повноваження якої були перевірені, доводи поданого відзиву підтримала та просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини, як між клієнтом та банком. Позивач є споживачем банківських послуг в розумінні частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач [PERSON] , [INFO] , місце реєстрації [ADDRESS] , фактично на момент звернення до суду проживає [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , РНОКПП відсутній, зареєстрованого електронного кабінету не має. Відповідно до наданих копії свідоцтв про народження є батьком неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 30.11.2020 року між позивачем та АТ «УКРСИББАНК» укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи № [NUMBER] . При укладанні договору особу встановлено паспортом, зазначені дані реєстрації місця проживання, відсутність РНОКПП. 30.11.2020 року було складено Анкету-опитувальник фізичної особи [PERSON] , в анкеті було зазначено адресу фактичного проживання, номер мобільного засобу зв`язку, а також вказано на відсутність РНОКПП, відсутність електронної пошти. В АТ «УКРСИББАНК» позивачу відкрито банківський рахунок в гривні [NUMBER] , станом на 27.12.2025 року на рахунку обліковані власні кошти в сумі 43682,80 гривень. 27.03.2023 року між позивачем та АТ «УКРСИББАНК» укладено заяву-індивідуальну угоду №11000845368900/EUR до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи (з правилами) №11000845368900. В Заяві визначено дані клієнта, відсутність РНОКПП, дані паспорту, місце проживання, дана заява підписана шляхом створення електронного підпису (OTP) Клієнта, дана підписання 27.10.2023 року. На підставі даної заяви відкрито банківський рахунок № [NUMBER] у «євро». Дана Заява підписана в рамках та на умовах викладених в Договорі-анкеті про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи. 20.05.2025, 09.11.2025 року в чаті UKRSIBBANK online направлені позивачу повідомлення про необхідність в найближчій час до відділення для уточнення даних, дана процедура є обов`язковою та він має можливість звернутись до будь-якого зручного для нього відділення. 09.07.2025 року на номер мобільного зв`язку направлено Push-повідомлення про необхідність оновлення ідентифікаційних даних по клієнту до 19.07.2025 року до свого персонального менеджера до 19.07.2025 року, це дозволить уникнути можливих шахрайських дій та затримки операцій за рахунками. При собі мати паспорт та довідку ІПН. 29 липня 2025 року позивачу надіслано повідомлення про необхідність звернення до відділення UKRSIBBANK / застосунок UKRSIBBANK online для уточнення даних. У разі відмови можлива затримка у обслуговуванні рахунку. З собою необхідно мати паспорт та код ІПН, довідка 729 з моб. Безкоштовно / [NUMBER] за межами України. Позивач 31.07.2025 року через електронну пошту звернувся до установи банку із фотокопією заяви, складеною власноруч, та повідомив, що він не відмовляється від явки, готовий виконати умови банку щодо його ідентифікації та особистого прибуття в відділення банку, але лише після завершення військових дій на території України, у зв`язку із тим, що відвідування публічних місць та масових скупчень є небезпечним для здоров`я та життя людини. Повідомив щодо неможливості підтвердження його персональних даних через «ДІЯ», та інших додатків та засобів, включаючи фото-відеосесій. 03 серпня 2025 року позивачем направлено на адресу банку з електронної адреси лист в якому зазначав, що його звернення було в повідомленні банку, що не вимагало відповіді від банку, мета цитування законів йому не зрозуміло, додано 4 файли. 29.12.2025 року позивачем направлено на адресу банку з електронної адреси претензію про порушення його прав споживача. В зверненні посилався на те, що він повідомив банк 31.07.2025 року про причини неможливості особисто прибути до відділення, те, що він не відмовлявся від проходження ідентифікації та прибуття до відділення банку після закінчення військових дій, повідомляв щодо неможливості використання додатку «ДІЯ» щодо ідентифікації. Зазначав, що отримав відповідь банку від 01.08.2025 року про «анонімність» його звернення, але його звернення відповідало вимогам Закону, ним було зазначено його Прізвище, ім`я та по-батькові, адреса проживання, електронна пошта для зворотного зв`язку. Зазначав, що банк створив правову невизначеність, не запропонував альтернативних способів ідентифікації в умовах військового стану, що порушує його права споживача. Повідомляв про наявність зобов`язання, наслідки його невиконання, вимагав визнати протиправним факт не прийняття та ігнорування його звернення від 31.07.2025, зафіксувати його згоду на підтвердження персональних даних після завершення військового стану, або запропонувати інший розумний законний спосіб ідентифікації, не потребуючий використання додатку «ДІЯ», розблокувати його рахунок, надати мотивовану відповідь. 30.12.2025 року позивачем повторно направлено на адресу банку з електронної адреси відповідну претензію про порушення його прав споживача. 03.01.2026 року операції по картковому рахунку не здійснені, відповідно до наданих позивачем чеків. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони забезпечення загальногосподарського інтересу. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до цивільного законодавства. Статтею 1066 ЦК України визначено про те, що за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Як передбачено ст. 1067 Цивільного кодексу України (ЦК України), договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами; банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам; банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається. Відповідно до статті 1068 ЦК України, Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Згідно з вимогами статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. У постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року в справі № 948/393/20 (провадження № 61-17757св20) вказано, що «в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; розірванні договору в судовому порядку; відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 (провадження № 12-83г18) зазначено, що "відповідно до частин першої та третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Частиною першою статті 1067 цього Кодексу визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час, а залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами (частини перша третя статті 1071 ЦК України). Згідно ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. На підставі п. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», банк зобов`язаний здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також існуючих клієнтів. Ч.ч.1, 2, 3 ст. 7 Закону передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати оцінку/переоцінку ризиків, у тому числі притаманних його діяльності, документувати їх результати, а також підтримувати в актуальному стані інформацію щодо оцінки ризиків, притаманних його діяльності (ризик-профіль суб`єкта первинного фінансового моніторингу), та ризику своїх клієнтів таким чином, щоб бути здатним продемонструвати своє розуміння ризиків, що становлять для нього такі клієнти (ризик-профіль клієнтів). Критерії ризиків визначаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу самостійно з урахуванням критеріїв ризиків, встановлених відповідно: Національним банком України - для суб`єктів первинного фінансового моніторингу, щодо яких Національний банк України відповідно до статті 18 цього Закону виконує функції державного регулювання і нагляду; Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджених постановою правління НБУ №65 від 19 травня 2020 року. Відповідно до норм п 2. Додатку 1 Положення НБУ № 65 Заходи щодо ідентифікації та верифікації клієнта (представника клієнта) здійснюються банком у порядку, визначеному в додатку 2 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу. Відповідно до п.13. Додатку 1 Положення НБУ № 65 Банк зобов`язаний забезпечувати актуалізацію даних про клієнта (отриманих та існуючих документів, даних та інформації про нього): 1) не рідше одного разу на рік, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є високим; 2) не рідше одного разу на три роки, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є середнім; 3) не рідше одного разу на п`ять років - в інших випадках за умови відсутності підозр. Відповідно до Додатку 2 до Положення НБУ № 65 встановлений обов`язковий для Банку порядок ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта): 1. Банк зобов`язаний здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта та представника клієнта з урахуванням вимог Закону про ПВК/ФТ та Положення про здійснення банками фінансового моніторингу (далі - Положення НБУ № 65). 2. Ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів, проведення фінансової операції, відкриття рахунку. 3. Під час здійснення ідентифікації банк отримує такі ідентифікаційні дані: 1) для фізичної особи - відомості, зазначені в пункті 1 частини дев`ятої та в пункті 1 частини десятої статті 11 Закону № 361-IX , а саме: п.1. ч 9. Суб`єкти первинного фінансового моніторингу під час ідентифікації та верифікації резидентів встановлюють: 1) для фізичної особи - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, дату народження, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України (або іншого документа, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів), дату видачі та орган, що його видав, відомості про місце проживання або місце перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер (та за наявності - серію) паспорта громадянина України, в якому проставлено відмітку про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, чи номер паспорта із записом про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків в електронному безконтактному носії, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності). Якщо за звичаями національної меншини, до якої належить особа, прізвище або по батькові не є складовими імені, зазначаються лише складові імені. В повідомленнях направлених позивачу зазначалось на потребу в оновленні ідентифікаційних даних. Але при цьому, суд звертає увагу на те, що як під час підписання Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи (з правилами) 30.11.2020 року за №11000845368900, так і 27.03.2023 року заяви-індивідуальної угоди №11000845368900/EUR до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи (з правилами) №11000845368900, позивачем зазначалось на відсутність у нього РНОКПП, в графі реєстрації номер зазначалось 0000000000, також як в 2020 році, такі в при укладання заяви в 2023 році позивачем зазначались дані паспорту, серія, номер, дата та місце його видачі, а також місце його проживання. Позивач не зважаючи на фактичне оновлення даних в межах дії договору в 2023 році, яким підтвердив відсутність змін в даних які були повідомлені банківській установі при укладання договору в 2020 році, направив на адресу банку повідомлення про неможливість особистого надання паспорту враховуючи введений військовий стан та наявність побоювань за його життя, повідомляв про неможливість проведення його ідентифікації шляхом застосунку «ДІЯ», та просив розглянути можливість іншого шляху підтвердження особи. Відповідач посилається на те, що ч.7 ст.11 Закону, Банк, як суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії. Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджених постановою правління НБУ №65 від 19 травня 2020 року. А позивачем, на думку відповідача, не було дотримано відповідні вимоги та не надано представнику банку необхідні документи для здійснення належної перевірки. Повідомлення банку, що були спрямовані позивачу містили посилання на необхідність прибути до відділення з паспортом та довідкою ІНН. Окрім цього, повідомлення не містили інформації які саме дані підлягають уточненню. А дані про номер та серію паспорту, дату його видачі, орган що його видав, місце реєстрації та відсутність РНОКПП, були підтверджені позивачем при укладанні заяви 27.03.2023 року. Також, представниками банку не було запропоновано позивачу у разі потреби уточнити ще якість дані, інші способи для уточнення даних, не було роз`яснено право відкрити рахунок в іншій банківській установі, можливсть проведення уточнення даних через представника. В тому числі, не пропонувалось позивачу здійснити підтвердження даних через систему UKRSIB online у порядку, визначеному Правилами. Суд враховує, що відповідно до п.13. Додатку 1 Положення НБУ № 65 Банк зобов`язаний забезпечувати актуалізацію даних про клієнта (отриманих та існуючих документів, даних та інформації про нього): 1) не рідше одного разу на рік, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є високим; 2) не рідше одного разу на три роки, якщо ризик ділових відносин з клієнтом є середнім; 3) не рідше одного разу на п`ять років - в інших випадках за умови відсутності підозр. Строк визначений п.13 в п`ять років, за відсутності підозр, з моменту укладання заяви-індивідуальної угоди 27.03.2023 року не сплив. Суд вважає, що враховуючи зміст заяви-індивідуальної угоди 27.03.2023 року №11000845368900/EUR, яка була укладена до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи (з правилами) №11000845368900 від 30.11.2020 року (щодо відкриття та обслуговування наступного поточного (карткового) рахунку, позивачем було підтверджено свої анкетні дані, відсутність РНОКПП, номер та серію паспорту, дату та орган видачі, місце проживання. Дана заява була підписана позивачем, як клієнтом шляхом створення електронного підпису (ОТР) Клієнта, дата підписання 27.10.2023 р.. Заяву прийняв Заступник Голови Правління з питань РБ Кашперук Андрій Борисович (кваліфікований електронний підпис), дата прийняття 27.10.2023 р. З урахуванням наведеного, оскільки відповідач своїми діями створив умови за яких позивач був позбавлений можливості отримувати ті послуги на які розраховував при укладенні договору то дані дії відповідача не можливо визнати законними та обґрунтованими. Станом на 27.12.2025 року на рахунку № [NUMBER] "в гривні", наявні власні кошти позивача в розмірі 43682,80 грн, на рахунку № [NUMBER] "в євро" грошові кошти відсутні. Суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій АТ «УКРСИББАНК» щодо блокування рахунків позивача та обмеження його права на розпорядження власними коштами та зобов`язання відновити доступ позивача до його рахунків та усунути будь-які перешкоди у розпорядженні грошовими коштами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Згідно ст. ст.10, 57, 59, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1,2,3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Договір позики укладений дійсно між позивачем та [PERSON] укладено розписку А №01 від 10.02.2025 року про отримання грошових коштів в сумі 1000 доларів США із строком повернення не пізніше 31.12.2025 року, у разі порушення умов визначено штраф в розмірі100% від суми основного боргу за кожен календарний місяць прострочки, незалежно від кількості кожного календарного місця прострочки. 06.01.2026 року [PERSON] направлено вимогу про повернення боргу зі штрафом. Суд не погоджується із доводами сторони відповідача щодо наявності ознак фіктивності наданої розписки. Але при цьому, в ході розгляду справи не було встановлено елементів деліктної відповідальності відповідача за завдану матеріальну шкоду. При вирішенні даного питання підлягає з`ясуванню наявність протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. В ході розгляду справи не було доведено, що внаслідок протиправної поведінки відповідача було спричинено відповідні збитки у зазначеному розмірі. Також, в ході розгляду справи не було доведено, що сам факт обмеження позивача у користуванні коштів саме на рахунку, відкритому в банку - відповідача, призвели до неможливості виконання зобов`язання, що виникло у позивача перед 3-ю особою. У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для стягнення матеріальної шкоди. Окрім того, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір відшкодування моральної шкоди законодавством не встановлений. Суд визначає цей розмір залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 27 даної Постанови при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому, діючим законодавством не визначено обов`язку позивача проводити відповідне експертне дослідження з метою встановлення розміру моральної шкоди. Практика ЄСПЛ з питання відшкодування моральної шкоди свідчить про те, що оцінка такої шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Оцінивши в сукупності надані позивачем докази суд не вбачає підстав для задоволення позову щодо стягнення моральної шкоди. Судом дійсно встановлено, що відповідачем було допущено неправомірні дії в частині блокування рахунків, але при цьому, позивачем не було наведено будь-яких наслідків, які настали внаслідок таких дій, позивачем було надано до позовної заяви копії свідоцтв про народження дітей з посиланням на те, що він є батьком багатодітної родини, будь-яких доказів які б свідчили про спричинення моральної шкоди не надано. Суд вважає, що зобов`язання установи провести розблокування рахунків є достатнім способом для відновлення порушеного права. У зв`язку із наведеним, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1,2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2026 року складає 3328,00 грн. Розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 1331,20 грн. Таким чином, оскільки за результатами розгляду справи позовні вимоги задоволено, а позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», тому з відповідача у дохід держави необхідно стягнути судовий збір за подання позову у розмірі 1331 гривню 20 копійок.

Outcome: partial