Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №24.07.2024-100002590 в розмірі 34100 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 24.07.2024 був укладений Кредитний договір №24.07.2024-100002590. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 11000,00 грн, строком на 140 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту -20 % від суми Кредиту та дорівнює 2200 грн 00 коп. Відповідно до Договору від 24.07.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 11000 грн. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 34100 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11000 грн, по процентам у розмірі 15400 грн, по комісії 2200 грн, по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 5500 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаному розмірі, а також понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22.07.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Літовченко О.О. у позовній заяві просить суд розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується клопотаннями про відкладення від 25.08.2025, від 29.09.2025, від 12.11.2025, від 08.01.2026, від 11.03.2026, відзив не подала. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11.03.2026 вирішено питання про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №24.07.2024-100002590, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору, підпис відповідача на якому вчинено із застосовуванням електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 11000 грн строком на 140 днів з дати його надання і датою повернення (виплати) кредиту 10 грудня 2024 року, зі сплатою процентної ставки та комісією. Крім того, відповідно до паспорта споживчого кредиту, який було підписано сторонами 24 липня 2024 року та підпис на якому вчинено [PERSON] із застосовуванням одноразового ідентифікатора, клієнту запропоновані умови: тип кредиту фінансовий кредит; сума/ліміт кредиту 11000 грн; строк кредитування 140 днів з дати його надання.Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.87% (денна процентна ставка) = (13450.06 / 11000)/140 ? 100%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 20% від суми Кредиту та дорівнює 2200 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 7910.06%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 24450.06 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 13450.06 грн. Неустойка: 110 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором Е683. Згідно з квитанцією про переказ коштів за допомогою системи LiqPay, судом встановлено, що 24 липня 2024 року відповідачу було перераховано грошові кошти в розмірі 11000 грн на картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 462153487, призначення платежу: Видача за договором кредиту №24.07.2024-100002590. Більш того, відповідно до наданої ТОВ «Споживчий центр» довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №24.07.2024-100002590 від 24 липня 2024, судом встановлено, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 34100 грн. і складається з основного боргу 11000 грн, процентів 15400 грн (нарахованих за період з 24 липня 2024 по 10 грудня 2024), комісії 2200 грн, неустойки 5500 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Наявними у справі доказами доведено, що ТОВ «Споживчий центр» покладені на нього зобов`язання за кредитним договором № 24.07.2024-100002590 виконало в повному обсязі, надавши відповідачу 24.07.2025 грошові кошти в розмірі 11000,00 грн. Із наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 24.07.2024-100002590 вбачається, що суму боргу за тілом кредиту, процентами та комісією відповідач не погасив. Відповідач не скористався правом подати відзив на позов та фактично не оспорив, що він не здійснив погашення боргу за кредитним договором. Отже, заборгованість що складається: 11000,00 грн - основного боргу та 15400 грн - процентів суд стягує в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 2200,00 грн суд зазначає наступне. Як вказав Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2024 у справі №753/25744/21). Оскільки, в кредитному договорі не обумовлено за перелік яких саме послуг позичальник повинен сплачувати комісію у розмірі 2200,00 грн, то таку умову кредитного договору слід вважати нікчемною та такою, яка суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимога позивача у частині стягнення з відповідача комісії у розмірі 2200,00 грн є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Щодо стягнення неустойки, яку позивач просить стягнути в розмірі 5500,00 грн, суд дійшов таких висновків. Пунктом 18 Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 (справа № 183/7850/22, пров. 61-14740св23) висловив правову позицію щодо тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у якій вказав, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та триває до цього часу. Таким чином, нарахування позивачем неустойки в сумі 5500,00 грн за невиконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором під час дії воєнного стану є неправомірним, оскільки сума неустойки підлягає списанню. Із наведених підстав, у стягненні 5500,00 грн неустойки суд відмовляє. Враховуючи вищевикладене, суд стягує з [PERSON] борг за наданим кредитом в розмірі 26400 грн, що включає: 11000,00 грн - основного боргу, 15400,00 грн - процентів, тим самим задовольняє позов частково. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 1875,40 грн (26400 грн х 2422,40 грн/34100 грн = 1875,40 грн).

Outcome: partial