Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідачка), у якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що за рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.03.2017 у справі № 276/95/17 з нього стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. У позові він просить змінити цей розмір на 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 15% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після ухвалення рішення суду у 2017 році його матеріальний, сімейний стан та стан здоров`я суттєво змінилися та погіршилися. Позивач вказує, що 04.09.2024 він отримав вибухову травму, пов`язану із захистом Батьківщини, що спричинило патологію хребта. З 15.10.2025 йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Втрата працездатності призвела до його звільнення з посади військовослужбовця з високим рівнем грошового забезпечення та переходу на цивільну роботу зі значно нижчою заробітною платою. Крім того, 23.05.2023 він уклав новий шлюб, а [INFO] у нього народився син [PERSON] , який також потребує утримання. За таких умов сплата аліментів у попередньому розмірі є для нього непосильною і порушує права другої дитини. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 11.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі. Вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 17.02.2026 представником позивача подано клопотання про долучення доказів, а саме свідоцтва про народження другої дитини та фіскальних чеків на придбання дитячих товарів. Клопотання задоволено судом, оскільки докази виникли після відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 18.02.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 10.03.2026. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Безкоровайна К.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Свою позицію обґрунтувала тим, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів матеріальний та сімейний стан позивача, а також стан його здоров`я суттєво змінилися. Представник зазначила, що позивач брав участь у захисті Батьківщини, під час чого отримав поранення та наразі є особою з інвалідністю ІІІ групи, що унеможливлює його здатність працювати на збільшення свого матеріального становища. На даний час він звільнений з військової служби, його рівень доходу значно зменшився, і він працює звичайним робітником у газорозподільчій компанії із середньомісячною заробітною платою близько 11 000 грн. Крім того, змінився сімейний стан позивача: він перебуває у другому шлюбі, у якому у листопаді 2025 року народилася дитина - син [PERSON] . З огляду на це витрати позивача значно збільшилися, оскільки він зобов`язаний забезпечувати новонароджену дитину. Посилаючись на Конвенцію про права дитини та положення Закону України «Про охорону дитинства», представник позивача наголосила, що кожна дитина має рівні права на рівень життя, достатній для її фізичного та духовного розвитку, а тому фінансові можливості батька повинні розподілятися між дітьми рівною мірою. Збереження попереднього розміру аліментів призведе до неналежного матеріального забезпечення другої дитини. Щодо заперечень сторони відповідача стосовно фіскальних чеків, долучених як докази витрат на новонародженого, представник позивача зауважила, що відсутність у них ідентифікації платника не спростовує факту несення цих витрат саме позивачем, оскільки обов`язок утримувати дитину покладений на батька в силу закону. Медичні витрати до позову не долучалися, оскільки позивач наразі проходить реабілітаційну програму за рахунок держави, проте його стан здоров`я пов`язаний з опорно-руховим апаратом і має мінливий характер, що може в майбутньому ще більше вплинути на його працездатність. З огляду на викладене, представник просила зменшити розмір аліментів до 1/6 частини від усіх доходів позивача, але не менше 15% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що, на її думку, є цілком допустимою сумою (близько 1833 грн з поточної зарплати) для утримання першої дитини. Представник відповідача - адвокат Шморгун О.П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Заперечуючи проти позову, він вказав, що сам по собі факт укладення нового шлюбу та народження ще однієї дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. На підтвердження цієї позиції представник послався на правові висновки Верховного Суду, згідно з якими позивач повинен належними та допустимими доказами довести погіршення свого майнового стану, і батьки не можуть компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок погіршення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Представник відповідача наголосив, що позивачем не надано належних доказів щодо погіршення його матеріального стану чи несення значних витрат. Надані представником позивача фіскальні чеки на купівлю дитячих сумішей та підгузків, на думку адвоката Шморгуна О.П., не є належними доказами, оскільки вони не містять жодної інформації або банківських реквізитів, які б підтверджували, що ці товари купував саме позивач. Також не додано доказів витрат позивача на власне лікування. Крім того, представник звернув увагу суду на те, що позивачем не надано жодних доказів щодо матеріального становища його нинішньої дружини (наявність у неї власного заробітку, нерухомого чи рухомого майна), що позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити потребу нової сім`ї в утриманні саме за рахунок позивача. Щодо стану здоров`я позивача, представник відповідача не заперечував факт наявності у нього інвалідності ІІІ групи, однак зауважив, що це не звільняє батька від обов`язку утримувати дитину. До того ж, позивач офіційно працевлаштований, отримує дохід, а як особа з інвалідністю має право і на відповідне пенсійне забезпечення. Згідно з наданою довідкою ОК-5, позивач до серпня 2025 року отримував значний дохід. Враховуючи вищевикладене, сторона відповідача вважає, що належних доказів для зменшення розміру аліментів суду не надано. У судовому засіданні 10.03.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та, враховуючи складність справи, на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 12.03.2026. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ Судом встановлено, що згідно рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 березня 2017 року у справі № 276/95/17 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів було задоволено. З позивача стягнуто аліменти на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.01.2017 року і до досягнення дочкою повноліття. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 53827748 від 24.04.2017 року встановлено, що рішення суду про стягнення аліментів перебуває на стадії примусового виконання, і позивач несе аліментне навантаження. Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 10468/25/1667/В від 13.03.2025 року встановлено суттєве погіршення стану здоров`я позивача. [PERSON] встановлено третю (ІІІ) групу інвалідності строком на 1 рік. Причиною інвалідності визнано травму, пов`язану із захистом Батьківщини, а саме наявна патологія хребта та спинного мозку, пов`язана з вибуховою травмою 04.09.2024 та її ускладненнями. Внаслідок вищевказаних травм матеріальний стан позивача різко погіршився. Цей факт підтверджується долученими до матеріалів справи довідками з Реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України (форми ОК-5 та ОК-7). Згідно з вказаними даними, у 2024 році під час проходження військової служби (Військова частина [NUMBER] ) середньомісячний дохід позивача становив значні суми (від 88 000 до 261 000 грн на місяць). Проте після поранення та звільнення дохід позивача зменшився. Протягом 2025 його дохід, отриманий від роботи у Житомирській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», становить орієнтовно 16 000 грн на місяць. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.2025 року, виданого виконавчим комітетом Хорошівської селищної ради Житомирського району, підтверджується зміна сімейного стану позивача, а саме те, що [INFO] у нього народився син - [PERSON] . Відповідно, на утриманні позивача з`явилася ще одна неповнолітня дитина. На підтвердження витрат на утримання немовляти позивачем надано фіскальні чеки з аптек та спеціалізованих магазинів (ТОВ «Даріяфарма», ТОВ «РУШ») за грудень 2025 січень 2026 року, які свідчать про регулярні витрати на дитяче харчування («Малютка Преміум», «Nutrilon»), медикаменти та засоби гігієни. IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення тощо. Відповідно до частини другої статті 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти врахування фіскальних чеків на придбання дитячого харчування та підгузків, посилаючись на те, що у них відсутні персональні дані покупця (ідентифікація платника). Суд відхиляє цей аргумент представника відповідача та визнає чеки належними і допустимими доказами. Фіскальні чеки роздрібної торгівлі є знеособленими розрахунковими документами. Суд оцінює їх у сукупності з беззаперечним фактом народження у позивача другої дитини. Презумується, що немовля потребує специфічного харчування та догляду, а оскільки позивач є працюючим, ці витрати лягають на його бюджет, збільшуючи загальне фінансове навантаження. Мотивована оцінка аргументів учасників справи. Суд погоджується з аргументом представника відповідача, заснованим на правовій позиції Верховного Суду (зокрема, у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20), про те, що зміна його сімейного стану народження другої дитини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Проте суд зазначає, що в даній справі позивач обґрунтовує свої вимоги не лише фактом народження другої дитини, але й фактом отримання інвалідності та падінням рівня доходів. Стаття 192 СК України визначає альтернативні підстави для зміни розміру аліментів (зміна матеріального стану, сімейного стану, погіршення здоров`я). У справі, що розглядається, наявні всі три підстави одночасно. Суд критично оцінює аргумент представника відповідача про те, що позивач працює і має дохід. Аналіз довідок ОК-5 та ОК-7 показує, що дохід позивача зменшився з орієнтовно 150 000 грн до 16 000 грн на місяць. Стягнення 1/4 частини з такого доходу (приблизно 4 000 грн) при наявності необхідності утримувати немовля, непрацюючу дружину та забезпечувати власну медичну реабілітацію після вибухової травми хребта, ставить позивача у вкрай тяжке становище. Задоволення позову в частині зменшення частки до 1/6 (приблизно 2660 грн) є обґрунтованим, пропорційним і таким, що балансує інтереси всіх дітей позивача. Водночас суд вважає безпідставною і такою, що суперечить закону, вимогу позивача про стягнення аліментів у розмірі «не менше 15% прожиткового мінімуму». Частина друга статті 182 СК України імперативно визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не вправі знижувати цю межу. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Розмір аліментів визначається як 1/6 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. Оскільки позов задоволено частково (вимогу про 1/6 задоволено, вимогу про 15% відхилено), суд стягує з відповідачки на користь позивача половину сплаченого збору - 605,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial