Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 22.11.2021 [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся з вказаним позовом до Фермерського господарства «МАМАЙ 2020» (далі відповідач, ФГ «МАМАЙ 2020»), в якому після уточнення позову просив суд: 1. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (право оренди земельної ділянки) проведену [PERSON] , приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області 14.01.2021, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 57700313 від 16.04.2021, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, загальною площею 5,0825 га, кадастровий номер: 3522587600:03:000:0170, Договір оренди землі, серія та номер 3522587600:03:000:0170, Договір оренди землі, серія та номер б/н, виданий 23.10.2021, укладений між Фермерським господарством «МАМАЙ 2020» та [PERSON] . 2. Судові витрати по справі стягнути із відповідача. Рух справи 22.11.2021 справа надійшла до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області та розподілена судді Терещенку Д.В.. 15.11.2022 ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано у відповідача договір оренди землі б/н від 23.10.2020, укладений між ФГ «МАМАЙ 2020» та [PERSON] (суддя Терещенко Д.В.). 28.03.2023 у зв`язку із звільненням судді [PERSON] справу перерозподілено судді Квітці О.О.. 30.03.2023 ухвалою суду призначено підготовче судове засідання (суддя Квітка О.О.). 01.02.2024, 09.04.2024, 30.04.2024, 28.05.2024, 11.09.2024 визнавалася обов`язковою явка позивача [PERSON] для відібрання зразків почерку. 22.01.2025 ухвалою суду призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі. 10.02.2025 надійшло клопотання експерта. 11.02.2025 ухвалою суду поновлено провадження у справі. 27.02.2025 ухвалою суду зобов`язано державного нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори надати судовому експерту доступ заяви про видачу свідоцтва про спадкове майно, поданої [PERSON] та зупинено провадження по справі. 03.04.2025 надійшло клопотання експерта. 08.04.2025 ухвалою суду поновлено провадження по справі. 17.04.2025 ухвалою суду зобов`язано державного нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори надати судовому експерту доступ для огляду та фотографування зразків підпису та почерку [PERSON] та зупинено провадження по справі. 15.05.2025 надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення судово-почеркознавчої експертизи. 21.05.2025 ухвалою суду поновлено провадження по справі. 05.06.2025 ухвалою суду зобов`язано державного нотаріуса Кропивницької районної державної нотаріальної контори надати судовому експерту доступ для огляду та фотографування зразків підпису та почерку [PERSON] та зупинено провадження по справі. 08.08.2025 ухвалою суду поновлено провадження по справі. 25.11.2025 ухвалою суду підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду. 28.01.2026 ухвалою суду витребувано інформаційну довідку з ДРФОПП про джерела та суми доходів, отриманих [PERSON] та у ФГ «МАМАЙ 2020» відомості щодо нарахування [PERSON] .. Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданні 12.03.2026. Позиція позивача - [PERSON] . Позов позивач аргументував наступним: [PERSON] стало відомо, що 23.10.2020 він уклав договір оренди земельної ділянки з ФГ «МАМАЙ 2020» терміном на сім років, але насправді він не мав наміру укладати договір оренди землі і не укладав його ні з ким, бо мав намір самостійно обробляти землю. Для можливості вирішити питання в позасудовому порядку вирішити питання [PERSON] 29.09.2021 поштовим відправленням направив відповідачу угоду про розірвання договору оренди землі від 23.10.2020, яку останній отримав 30.09.2021, але до теперішнього часу відповіді не надав. Відсутність підпису позивача свідчить про відсутність його волевиявлення, спрямованого на виникнення цивільних прав та обов`язків. Представник позивача адвокат Васильченко З.С. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити, зокрема вказала, що [PERSON] не отримував орендної плати від відповідача за користування земельною ділянкою. Позиція відповідача - Фермерського господарства «МАМАЙ 2020» Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку. Обставини справи, зміст спірних правовідносин Відповідно до державного акту серії ЯК №093429 від 21.12.2012 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5,0830 га., кадастровий номер 3522587600:02:000:0170, яка розташована в с. Федорівка Кропивницького району Кіровоградської області (далі земельна ділянка) (а.с. 6 т.1). Відповідно до договору оренди землі від 23 жовтня 2020 року між [PERSON] та ФГ «МАМАЙ 2020» укладено договір оренди землі. В оренду передана земельна ділянка з кадастровим номером 3522587600:02:000:0170. Договір укладено на 7 років (витребуваний у відповідача для проведення експертизи). Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що станом на 21.10.2021 орендарем згаданої земельної ділянки є ФГ «МАМАЙ 2020» на підставі договору оренди землі від 23.10.2020 (а.с. 9 т.1). Відповідно до згаданого договору [PERSON] передав земельну ділянку площею 5,0825 га, розташовану на території Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області ФГ «МАМАЙ 2020» на 7 років. Розмір орендної плати за землю 7% від вартості земельної ділянки (а.с. 9 т. 1). Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/112-25/8869-ПЧ від 30.07.2025 підпис розташований в розділі «15. РЕКВІЗИТИ СТОРІН» колонці «Орендодавець:», графі «Підписи Сторін:» в договорі оренди землі б/н від 23 жовтня 2020 року, укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «МАМАЙ 2020», в особі його керівника Дубонос Віри Михайлівни, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Рукописний текст у вигляді прізвища ( [PERSON] ), розташований в розділі «15. РЕКВІЗИТИ СТОРІН» колонці «Орендодавець:», графі «Підписи Сторін:» в договорі оренди землі б/н від 23 жовтня 2020 року, укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «МАМАЙ 2020», в особі його керівника Дубонос Віри Михайлівни, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. (а.с. 218-232 т.1). Позивачем також долучені копії проектів: угоди про розірвання договору землі від 23.10.2020 (запис про державну реєстрацію від 14.04.2021 №41548812) та акту приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 7, 8 т. 1). Як вбачається із інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, [PERSON] за період з 4 кварталу 2020 року по 4 квартал 2025 року не отримував орендної плати від ФГ «МАМАЙ 2020» (а.с. 27-30 т.2). Релевантні джерела права Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Статтями 13, 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до частин першої, третьої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (абзац 1 частини 1 статті 638 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18)). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) виснувала про те, що укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені у ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18)). Аналогічні висновки викладно у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 733/533/22 (провадження № 61-7476св24), від 27 листопада 2024 року у справі № 567/1040/22 (провадження № 61-935св24), від 08 січня 2025 року у справі № 689/1207/21 (провадження № 61-2870св24). У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2025 року в справі № 144/1440/22 (провадження № 61-12561сво24) вказано, що: «Об`єднана палата зауважує, що предметом її розгляду вже було питання про спосіб захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє. Об`єднана палата акцентувала увагу на тому, що: «такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім. Належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача» (див. постанову Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22); предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду були питання про те, чи є належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував договір (додаткову угоду), вимога про скасування державної реєстрації права оренди. У справі 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) орендодавець просив визнати протиправним і скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди (пункт 54). Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновками судів про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги з мотивів обрання орендодавцем належного способу захисту порушеного права (пункт 55); висновки об`єднаної палати касаційного суду мають перевагу над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду - над висновками об`єднаної палати, палати та колегії суддів касаційного суду; як Велика Палата Верховного Суду, так і Об`єднана палата послідовно дотримуються підходу, що належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував договір (додаткову угоду), є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. При цьому судове рішення про визнання відсутнім права оренди є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. Будь-яке інше судове рішення (про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) за змістом пункту 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. За таких обставин, з урахуванням викладеного, Об`єднана палата вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2024 року у справі № 130/8/23 (провадження № 61-6874св24)». Оцінка доказів та висновки суду Позивачем доведено, що він не підписував спірний договір, а отже наміру і волі укласти угоду із відповідачем у нього не було. Також [PERSON] не отримував плату за користування відповідачем землею. Отже, у ФГ «МАМАЙ 2020» відсутні підстави для оренди спірної земельної ділянки. Тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позов, то із відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved