Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] та просив стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача грошову суму у розмірі 82 228, 51 грн, яка складається з недоплаченої частки страхового відшкодування в розмірі 73 021,67 грн, пені за період з 18.01.2025 року по 25.04.2025 року включно в розмірі 6 828,30 грн, інфляційних збитків за період з 18.01.2025 року по 25.04.2025 року включно в сумі 1 688, 26 грн, трьох процентів річних за період з 18.01.2025 року по 25.04.2025 року в розмірі 690,28 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 3 200 грн. Крім того, просив стягнути з відповідачів судові витрати, зокрема і витрати на оплату послуг експерта у сумі 7 000 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 17.10.2024 року за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 2 відбулась ДТП за участі транспортних засобів MAN 19.414, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який належить останньому на праві власності, та Kia Rio, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , забезпеченого полісом ПрАТ «СК «Уніка». Внаслідок вказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 року, яка набрала законної сили 15.02.2025 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була забезпечена полісом ОСЦПВ №218892726, позивач 19.10.2024 року звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з метою компенсації спричинених збитків. За результатом розгляду вказаної заяви позивача на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» листом від 06.02.2025 року повідомив позивача про прийняте рішення, а 07.02.2025 року здійснив на рахунок позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 62 112, 32 грн. Між тим, позивач вважає, що розрахованої суми збитку недостатньо для належного відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, а виплата страхового відшкодування не була здійснена в повному обсязі. Вказав, що реалізуючи своє право, передбачене п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, зокрема, суми страхового відшкодування позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Крутіня В.І.. Згідно висновку експерта №10074 від 05.12.2024 року вартість необхідних для ремонта деталей складає 433 721,79 грн, вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 463 625,33 грн, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику ТЗ, складає 160 020,08 грн, витрати позивача на оплату послуг експерта склали 7 000 грн. Зазначив, що станом на грудень 2024 року діяла єдина Методика товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затверджена наказом МЮУ та Фонду держмайна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 (далі Методика). Згідно ремонтної калькуляції №7303 від 04.12.2024 року ( додаток №2 до висновку експерта №10074 від 05.12.2024 року) вартість запасних частин містить в собі вартість ПДВ у розмірі 20%. В даному випадку вартість відновлювального ремонту ТЗ необхідно розрахувати з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без включення до цін на запасні частини ПДВ, що відповідатиме положенням ст. 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як така, що підлягає відшкодуванню відповідачем ПрАТ «СК «Уніка». З урахуванням положень п.8.1, 8.3 Методики вартість матеріального збитку тобто відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, без урахування ПДВ складає 138 333, 99 грн. За вирахуванням суми франшизи у розмірі 3 200 грн та виплаченої ПрАТ «СК «Уніка» суми страхового відшкодування у розмірі 62 112,32 грн вважав, що відповідач ПрАТ «СК «Уніка» має здійснити позивачу доплату страхового відшкодування у розмірі 73 021, 67 грн. Вказав, що враховуючи дату повідомлення ПрАТ «СК «Уніка» про настання ДТП, а також положень п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в період з 19.10.2024 року по 01.11.2024 року включно (протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП) відповідач ПрАТ «СК «Уніка» зобов`язаний був направити уповноваженого представника (працівника або експерта) для огляду пошкодженого ТЗ позивача з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Протокол огляду пошкодженого ТЗ позивача було складено 04.11.2024 року, тобто з пропуском строку, встановленого законом, при цьому в протоколі не зазначено особу, яка здійснювала такий огляд, та її кваліфікаційний рівень. З огляду на зазначене, просив визнати Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №76118 від 15.11.2024 року неналежним та недопустимим доказом. Зазначив, що відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється на підставі висновку експерта, який може бути складений як за замовленням страховика, так і за замовленням постраждалої особи; а також на підставі рахунку СТО чи будь-якого, зокрема власного розрахунку у разі досягнення згоди між страховиком і потерпілим про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, за умови, що жодна із сторін не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. ПрАТ «СК «Уніка» здійснив розрахунок суми страхового відшкодування в розмірі 62 112,32 грн у спосіб, який передбачає досягнення згоди між страховиком та потерпілим, а саме на підставі Звіту № 76118, натомість відсутня відповідна згода позивача на такий спосіб розрахунку. Вказав, що Звіт № [NUMBER] було складено з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки визначення розміру збитку на підставі звіту про оцінку є способом, який не передбачений Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; ПрАТ «СК «Уніка» на надано договорів доручення до Звіту №76118, ураховуючи те, що згідно останнього замовником оцінки є ПрАТ «СК «Уніка», при цьому СОД Береговий В.М. доручив проведення оцінки оцінювачу [PERSON] , а страховик нібито діяв за дорученням від позивача; з протоколу огляду ТЗ від 04.11.2024 року не можливо встановити, яка саме особа його склала; оцінювач [PERSON] при виконанні оцінки не застосував Методику визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ від 12.09.2014 року; у Звіті №76118 відсутні відомості про попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність. Враховуючи обов`язок страховика в строк до 17.01.2025 року включно (протягом 90 календарних днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування з 19.10.2024 року по 17.01.2025 року) прийняти вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні такого та протягом 3 робочих днів з дня прийняття відповідного рішення направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення, а в разі прийняття рішення про виплату страхового відшкодування здійснити позивачу виплату страхового відшкодування в повному обсязі, позивачем нарахована пеня в розмірі 2 102,90 грн та три проценти річних в порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 222,14 грн за період з 18.01.2025 року по 06.02.2025 року включно на суму заборгованості 135 133, 99 грн, крім того нарахована пеня в розмірі 4 725,40 грн, інфляційні збитки в розмірі 1 688, 26 грн та три проценти річних в розмірі 468,14 грн за період з 07.02.2025 року по 25.04.2025 року включно на суму заборгованості 73 021,67 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] суму франшизи в розмірі 3 200 грн з урахуванням положень п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Представником відповідача ПрАТ «СК «Уніка» подано відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що 21.10.2024 року ПрАТ «СК «Уніка» було отримано та зареєстровано заяву про виплату страхового відшкодування від позивача через чат/бот страховика від 19.10.2024 року (19.10.2024 року припадало на неробочий день - суботу), 04.11.2024 року, тобто в межах 10-денного строку у присутності власника пошкоджений ТЗ було оглянуто оцінювачем, про що складено Протокол огляду ТЗ. Розмір збитку по пошкодженому ТЗ було розраховано на підставі Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №76118 від 15.11.2024 року, складеного СОД [PERSON] , згідно якого ринкова вартість ТЗ становить 540 838,32 грн, вартість відновлювального ремонту 211 536,86 грн, коефіцієнт фізичного зносу 0,70, вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ, з урахуванням ПДВ -78 374,79 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ, без врахування ПДВ на запасні частини - 65 312,32 грн. Доказів оплати ремонту позивач не надав. 07.02.2024 року страховиком здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 62 112,32 грн за вирахуванням франшизи (65 312,32 -3200). Згідно висновку експерта №10074 від 05.12.2024 року, наданого позивачем, вартість, зокрема, матеріального збитку, завданого власнику ТЗ з ПДВ становить 160 020,08 грн, без ПДВ така експертом не визначалась. Вказав, що всупереч вимог п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ на огляд експерта, що оглядав ТЗ, представників відповідача не запрошували, що позбавило відповідача бути присутнім на огляді та робити свої зауваження тощо. Крім того, експертом [PERSON] завищено вартість запасних частин, зокрема, ціни в калькуляції взяті експертом з програмного комплекса «Аудатекс», які є вищими за реальні ринкові, найбільш дороговартісна запчастина, що вплинула на збільшення розміру збитку, це «Балка задня ліва» вартістю 256 335,50 грн, яку експерт ставить на заміну, між тим у Звіті на замовлення страховика остання ремонтується 3 години, що передбачено заводом- виробником. Зазначив, що автомобіль за місцем його знаходження був оглянутий спеціалістом/представником за дорученням страхової компанії, так само за замовленням страхової компанії був складений Звіт оцінювачем [PERSON] , протокол же огляду ТЗ взагалі не є обов`язковим документом, що додається до Звіту про оцінку згідно п. 4.4 Методики, з огляду на що вважав дії страхової компанії та оцінювача такими, що не суперечать положенням п. 5.1 Методики та ст. 34 Закону. Щодо тверджень позивача про те, що той не надавав доручення [PERSON] на проведення оцінки зазначив, що обов`язок оцінити розмір страхового відшкодування та відповідно оцінки пошкодженого майна покладено на страховика, при цьому окрема згода на проведення оцінки майна законом не вимагається та не передбачена. В свою чергу, між страховиком та СОД укладено договір про організацію та проведення за дорученням страховика оцінки ТЗ, до якої даний СОД може за необхідності залучати партнерів та спеціалістів для виконання вказаного замовлення. Зокрема, проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Оцінка ж розміру страхового відшкодування на підставі Звіту СОД відповідає вимогам чинного законодавства про оцінку майна, погодження розміру збитку вимагається лише тоді, коли відсутній Звіт про оцінку збитку. Зауважив, що законом передбачений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитка. Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 02.02.2026 року повідомив, що між СОД ФОП [PERSON] та ПрАТ «СК «Уніка» укладено договір про надання експертних та оціночних послуг, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає зобов`язання організовувати та проводити оцінку ТЗ, об`єктів нерухомого та рухомого майна, обладнання з метою визначення розмірів збитків, нанесених власникам майна. Сторонами договору погоджено, що виконавець має право залучати франчайзинг-партнерів, спеціалістів (експертів, оцінювачів тощо), інших організацій для виконання наданого замовлення, залишаючись відповідальним перед замовником за дії таких осіб. Проведення оцінки ТЗ позивача доручено оцінювачу [PERSON] , який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача КТЗ (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду Держмайна України МФ №215 від 07.10.2017 року, підвищення кваліфікації оцінювача МФ №789-ПК від 13.09.2023 року). 04.11.2024 року у присутності власника пошкоджений ТЗ оглянуто [PERSON] , про що складено Протокол огляду ТЗ, який підписано його власноручним підписом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Надав додаткові пояснення, в яких зауважив та просив врахувати, що огляд 04.11.2024 року було проведено оцінювачем [PERSON] , про що відповідач ПрАТ «СК «Уніка» зазначив у заяві про виконання ухвали суду від 12.02.2026 року, тобто особою, яка не відповідає вимогам п. 34.2 та 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», огляд здійснено не уповноваженою на це особою, доказів того, що [PERSON] є представником відповідача працівником або експертом відповідачем надано не було. З огляду на наведене Звіт №76118 вважав недопустимим доказом. Вказав, що право потерпілої особи залучати експерта для визначення розміру шкоди, завданої внаслідок ДТП, не залежить від того, з`явився у визначений строк до місцезнаходження пошкодження майна представник страховика чи ні. Разом з тим [PERSON] , що складав висновок №10074 від 05.12.2024 року мав кваліфікацію судового експерта з правом проведення товарознавчих експертиз за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості КТЗ та розміру збитку, завданого власнику ТЗ. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні докази, з яких можливо було з`ясувати, які саме обставини ДТП були повідомлені ФОП [PERSON] , який був наданий перелік отриманих автомобілями в результаті ДТП пошкоджень, питання, які були поставлені для вирішення під час проведення дослідження, перелік матеріалів та вихідних даних, наданих ПрАТ «СК «Уніка» для проведення оцінки та дату їх находження до ФОП [PERSON] , а також неможливо встановити перелік питань, згідно яких проводилась оцінка. Наголосив, що позивач не надавав жодних правомірних доручень на проведення оцінки матеріального збитку, не уповноважував відповідача на укладення договору про проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику КТЗ та /або договору про надання експертних та оціночних послуг. Крім того, замовивши проведення автотоварознавчого дослідження (оцінки) у СОД [PERSON] відповідач ПрАТ «СК «Уніка» позбавив позивача, як власника пошкодженого ТЗ, права вільного вибору СОД. Зауважив, до відповідач не надав копії договору про надання експертних та оціночних послуг, укладеного з ФОП [PERSON] , враховуючи це вважав, що [PERSON] , який виконав оцінку та склав Звіт 376118, не був уповноважений на виконання такого дослідження та складання звіту про оцінку майна, оскільки був залучений ФОП [PERSON] , який діяв без належної правової підстави, а отже Звіт №76118 був складений всупереч вимог ст. 10, 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Вказав також на незастосування оцінювачем [PERSON] вимог Методики визначення обсягу ремонтних дій при встановлені розміру матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ від 12.09.2014 року. Зазначив, що відповідач визначив розмір збитку, що був спричинений позивачу, у спосіб не передбачений законом на підставі Звіту №76118. Зауважив, що саме висновок експерта №10074 від 05.12.2024 року, наданий позивачем, є належним та допустимим доказом. Представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, згідно поданої до суду заяви просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17.10.2024 року о 09-15 год за адресою: м. Харків, вул. Морозова, 2 водій [PERSON] , керуючи автомобілем Кіа, н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистації, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль МАN, н.з. [NUMBER] , від чого ТЗ отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальної шкоди, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля Кіа, н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «СК «Уніка». Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником автомобіля МАN, н.з. [NUMBER] , є [PERSON] .. Крім того, матеріали справи містять також копію полісу №218892726 від 14.01.2024 року, згідно якого забезпечено транспортний засіб «Кіа Rio», н.з. [NUMBER] , страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю,- 320 000 грн, за шкоду, заподіяну майну, -160 000 грн, розмір франшизи 3 200 грн. Окрім цього, матеріали справи містять копію заяви на виплату страхового відшкодування №23418427034/1 від 19.10.2024 року, згідно якої заявник, зокрема, доручає Страховику замовляти та/або проводити оцінку майна з питань, необхідних для врегулювання заявленої події; копію страхового акту/ наказу №23418427034/1, згідно якого сума розрахунку страхового відшкодування становить 62 112,32 грн, та копію платіжної інструкції №014822 від 07.02.2025 року на суму 62 112, 32 грн, платник ПрАТ «СК «Уніка», отримувач [PERSON] , призначення платежу: страхове відшкодування зг.дог.093001/4444/15013957 від 13.01.2024 року, без ПДВ. Відповідно копії висновку експерта №10074 від 05.12.2024 року за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, підготовленого для подання до суду експертом В.І. Крутінь, та наданого позивачем, ринкова вартість досліджуваного КТЗ становить 520 524,73 грн; вартість ремонтно-відновлювальних робіт 21 229,10 грн; вартість необхідних для ремонту матеріалів 8 674,44 грн; вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту, - 433 721,79 грн; вартість відновлювального ремонту -463 625,33 грн; коефіцієнт фізичного зносу -0,7; вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля МАN, н.з. [NUMBER] , становить 160 020,08 грн. Згідно копії звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, №76118 від 15.11.2024 року СОД [PERSON] на підставі договору про проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику КТЗ з ПрАТ «СК «Уніка» за дорученням від власника КТЗ [PERSON] , проведення оцінки доручено оцінювачу [PERSON] , який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача КТЗ (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонду Держмайна України МФ №215 від 07.10.2017 року, підвищення кваліфікації оцінювача МФ №789-ПК від 13.09.2023 року), наданого відповідачем ПрАТ «СК «Уніка», вартість відновлювального ремонту автомобіля МАN, н.з. [NUMBER] , визначена за витратних підходом, -211 536,86 грн; ринкова вартість автомобіля за порівняльним підходом -540 838, 32 грн; коефіцієнт фізичного зносу -0,70; вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ станом на 17.10.2024 року дорівнює з урахуванням ПДВ, але без врахування ВТВ 78 374,79 грн, дорівнює без урахування ПДВ, без урахування ВТВ 65 312,32 грн. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). За змістом ст. ст. 979, 980 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, ЗУ «Про страхування» інших законодавчих актів. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування може бути, в тому числі, відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 даного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 30.1 ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно неогрунтованим. Ремонт вважається економічно неогрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Згідно з пп. 34.2-34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. За змістом 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Згідно з п. 2.3 Методики вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (далі КТЗ) визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу. Відповідно до п. 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оцінка майна це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Відповідно до частин першої, шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Згідно чч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» Договір на проведення оцінки майна укладається у письмовій формі та може бути двостороннім та багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа-платник, якщо оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник. У цьому випадку на платника як сторону договору поширюються обмеження, зазначені в статті 8 цього Закону. Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки. Згідно із частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Загальні вимоги до складання звіту про оцінку та підготовки висновку про вартість майна містяться в пп. 56-61 Національного стандарту №1. Зокрема, згідно з п. 56 Національного стандарту № 1 Звіт про оцінку майна складається в електронній та паперовій формі, якщо складання звіту про оцінку майна в паперовій формі передбачено нормативно-правовими актами з оцінки майна або договором на проведення оцінки майна, та може складатися в повній або стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Тобто зазначений Закон передбачає, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна. Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки. Позивач, ознайомившись зі Звітом про визначення вартості матеріального збитку, не скористався таким законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки як рецензування звіту. З огляду на вище викладене, суд зазначає, що Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, №76118 від 15.11.2024 року відповідає вимогам ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та у суду відсутні підстави для визнання такого неналежним або недопустимим доказом. З огляду на вказане, ПрАТ «СК «Уніка» виконало свої зобов`язання по сплаті страхового відшкодування перед позивачем. Таким чином, у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача недоплаченої частки страхового відшкодування у розмірі 73 021, 67 грн слід відмовити. Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача пені в сумі 6 828,30 грн за період з 18.01.2025 року по 25.04.2025 року, інфляційних збитків в сумі 1 688, 26 грн та трьох процентів річних в сумі 690, 28 грн за період 18.01.2025 року по 25.04.2025 року суд зазначає наступне. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний, зокрема: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком ( у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (СТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Враховуючи те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] винесена судом 04.02.2025 року та набрала законної сили 15.02.2025 року, не відбулось прострочення виплати страхового відшкодування, а отже суд не вбачає підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних з відповідача ПрАТ «СК «Уніка». Окрім цього, відповідно до п. 77 ст. 1 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством. У ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (п. 36.6 ст. 36 Закону №1961-IV). Таким чином, в ідеальному значенні франшиза- це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. Судом встановлено, що розмір франшизи становить 3 200 грн. Станом на час розгляду справи відповідач [PERSON] франшизу позивачу не відшкодував (доказів протилежного суду не надано), а тому вказані кошти обґрунтовано підлягають стягненню з відповідача [PERSON] .. Таким чином, позовну заяву слід задовольнити частково. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Cуд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Outcome: partial