Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ "Райз-Схід" - Саєнко О.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] та ФОП [PERSON] про визнання укладеною додаткової угоди, визнання відсутнім право оренди та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди. Позов обґрунтовано тим, що 15.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ "Райз-Схід" було укладено Договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сілсьькогосподарського виробництва з кадастровим номером 5322682800:00:001:0043, загальною площею 3,2636 га. 26.09.2023 року укладено Додаткову угоду №б/н до Договору оренди землі №б/н від 15.12.2017 року про заміну сторони між [PERSON] та ТОВ "Райз-Схід", на підставі якої сторону орендодавця замінено на [PERSON] . Відповідно до п.1.1 Договору оренди землі, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5322682800:00:001:0043, загальною площею 3,2636 га. Відповідно до п.3.1. Договору оренди землі, договір укладено строком до 29.05.2025 року, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавстовом, але в будь-якому випадку, даний договір та право оренди за даним договором до моменту закінчення збирання врожаю. Відповідно до п.3.2. Договору оренди, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. При цьому орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і за відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю, у місячний термін з дати отримання листа-повідомлення від орендаря, орендодавець направляє лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У зв`язку із закінченням 29.05.2025 року строку дії Договору, на виконання п.6.2. Договору оренди позивачем 19.02.2025 року спрямовано відповідачу лист-повідомлення вих. №34 про намір продовжити дію Договору оренди землі № б/н від 15.12.2017 року. До цього листа додано два оригінальних примірника додаткової угоди про продовження дії договору, підписані зі сторони орендаря (трек-номер відправлення 0601114636596). Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження Договору на новий строк. Таким чином, позивач (орендар) скористався своїм переважним правом на поновлення договору та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. При цьому, позивач (орендар) належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та Законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проект додаткової угоди. Зазначено, що на підтвердження належного виконання умов Договору оренди з боку орендаря надають платіжні інструкції, які підтверджують своєчасну та в повному обсязі виплату орендної плати за 2021-2025 роки. До 2020 року орендна плата виплачувалась через касу, тому платіжні інструкції відсутні. Таким чином, позивач вважає поновленим Договір оренди землі № б/н від 15.12.2017 року на підставі ч. ч. 5, 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), а тому наявні підстави для визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку. Переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України, було порушене при укладенні договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право та відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору. Враховуючи вищевикладене, переважне право позивача потребує судового захисту та відновленню шляхом визнання додатково угоди про поновлення договору оренди укладеною. 30.05.2025 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 5322682800:00:001:0043 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Проте, укладенням вищезазначеного Договору відповідачі порушили переважне право позивача на укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5322682800:00:001:0043 на новий строк. Позивач просить визнати укладеною додаткову угоду № б/н до договору оренди землі від 15.12.2017 року між ТОВ "Райз-Схід" та [PERSON] ; визнати відсутнім право оренди ФОП [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 5322682800:00:001:0043 загальною площею 3,2636 га та скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди даної земельної ділянки. 28.01.2026 року до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Панченко О.В. надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити ТОВ «Райз-Схід» у задоволенні позову та стягнути на користь відповідача [PERSON] понесені нею судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. Відзив мотивовано тим, що 29.10.2024 року [PERSON] на адресу ТОВ "Райз-Схід" було направлено рекомендованим поштовим відправленням лист-повідомлення про небажання поновити Договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 5322682800:00:001:0043. Вказує на те, що орендна плата за 2025 рік виплачена в сумі 4778,57 грн, що значно менше виплаченої орендної плати в 2024 році. Тобто орендна плата виплачена тільки за 5 місяців, а не за весь 2025 рік, що додатково вказує на закінчення договору саме 29.05.2025 року і на те, що даним фактом погодилося ТОВ "Райз-Схід". Зазначає, що у позивача відсутня послідовність в обгрунтуванні підстав позову. У позові зазначається як про мовчазну згоду орендодавця, так і про переважне право на поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Але як вбачається з доданої до матеріалів позову додаткової угоди Договору оренди від 15.12.2017 року, в якій викладено Договір оренди в новій редакції та проекту додаткової угоди без номера та дати, умови Договору оренди різні та не зазначено строку дії Договору. Тим більше не можна говорити про мовчазну згоду орендодавця, так як у 2024 році на адресу ТОВ "Райз-Схід" було направлено лист-повідомлення про небажання поновити Договір оренди. Вказує на те, що направлення орендарем пропозиції про продовження відносин не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди. Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Лист орендодавця є достатнім підтвердженням відмови орендодавця від подальшої пролонгації відповідного договору на новий строк. Проєкт додаткової угоди до договору оренди землі містить інші умови, ніж сам договір оренди, а саме орендарем запропоновано змінити строк дії договору та розмір орендної плати. На зміну вказаних істотних умов договору необхідна згода сторін. З урахуванням вищевказаного, відсутні підстави для задоволення позовної заяви ТОВ «Райз-Схід» у повному обсязі. 02.02.2026 року від представника позивача Саєнка О.О. до суду надійшла відповідь на відзив, де просить позовні вимоги задовільнити в повному обсязі. Зазначив, що процедура реалізації орендарем свого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк визначена ст. 33 ЗУ "Про оренду землі". Для позивача, якщо він бажає реалізувати своє переважне право на укладення договору оренди на новий строк є законодавчо визначений алгоритм дій (направлення листа - повідомлення і додаткової угоди), а у відповідача є обов`язок укладсти договір оренди землі з позивачем або надати йому в належний спосіб мотивовану відмову. Як вбачається з матеріалів справи, відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач у відповідь на лист-повідомлення надіслав позивачеві свою відповідь про небажання поновити договір оренди землі на новий строк. Тому позивач вважає, що відповідач не дотримавшись визначеної Законом процедури (ст. 33 ЗУ "Про оренду землі"), висловив свою згоду (принцип мовчазної згоди) на укладення договору оренди землі на новий строк. У відзиві сторона відповідача 1 стверджує, що орендна плата за 2025 рік сплачена тільки за 5 місяців, що додатково вказує на закінчення договору саме 29.05.2025 року і на те, що з даним фактом погодилося ТОВ "Райз-Схід". Дане твердження позивач заперечує, так як за період дії Договору оренди земельної ділянки належним чином виконувалися його умови, претензій з боку орендодавця не надходило, орендна плата сплачувалася вчасно та в повному обсязі. Оскільки дана земельна ділянка є спірною та щодо неї триває судовий процес, орендна плата за 2025 рік була сплачена частково до вирішення питання поновлення права оренди на дану земельну ділянку. Щодо розміру витрат на правничу допомогу, вказує, що заявлена сума у 8000,00 грн не відповідає критеріям співмірності і добросовісності. У даній справі адвокатом подано шаблонний віздив, який застосовується в усіх інших справах за його представництва, формування доказової бази не складало жодних труднощів. Представник позивача Лиходій Ю.С. в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Панченко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у позові. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,2636 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5322682800:00:001:0043, що розташована на території Ісковецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка належить останній на підставі Свідоцтва про право на спадщину, серія та номер НСН482591, реєстр №349, виданого 16.09.2023 року державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори. 15.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ "Райз-Схід" було укладено Договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5322682800:00:001:0043, загальною площею 3,2636 га. 26.09.2023 року укладено Додаткову угоду №б/н до Договору оренди землі №б/н від 15.12.2017 року про заміну сторони між [PERSON] та ТОВ "Райз-Схід", на підставі якої сторону орендодавця замінено на [PERSON] . Відповідно до п.1.1 Договору оренди землі, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5322682800:00:001:0043, загальною площею 3,2636 га. Відповідно до п.3.1. Договору оренди землі, договір укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавстовом, але в будь-якому випадку, даний договір та право оренди за даним договором до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Відповідно до п.3.2. Договору оренди, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно платіжних інструкцій від 21.07.2023 р., 23.01.2024 р., 23.01.2024 р., 06.09.2024 р., 06.11.2024 р., 24.09.2025 р. ТОВ «Райз-Схід» було сплачено [PERSON] орендну плату по договору оренди землі за 2021-2025 роки. 29.10.2024 року [PERSON] направила ТОВ «Райз-Схід» лист-повідомлення про те, що вона не бажає поновити дію Договору і має намір самостійно обробляти орендовану за Договором земельну ділянку і використовувати її для власних потреб на свій розсуд, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 37200 4535305 6 від 31.10.2024 року. 19.02.2025 року ТОВ «Райз-Схід» направило [PERSON] лист-повідомлення вих. № 34, в якому зазначили про намір продовжити дію договору оренди землі № б/н від 15.12.2017 року, до якого, як вказується в додатках, долучено два оригінальних примірники додаткової угоди про продовження дії договору, підписані зі сторони орендаря. 30.05.2025 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 5322682800:00:001:0043 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму при його поновлені на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється. За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, також Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі, крім положень статті 777 Цивільного Кодексу України, визначаються також статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка об`єднує два випадки поновлення договору оренди землі: укладання договору на новий строк з застосуванням переважного права орендаря перед іншими особами (частина 1-5 статті 33) та продовження договору за мовчазною згодою сторін на тих самих умовах та на той самий строк (частина шоста статті 33). Відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі», в редакції на дату укладання договору, по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою, п`ятою, шостою, восьмою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку. З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди. Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала у постановах, зокрема від 10 квітня 2018 року у справі №594/376/17-ц, від 21 листопада 2018 року у справі №530/212/17, від 22 вересня 2020 року у справах №313/350/16-ці №159/5756/18, що дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендодавця та надіслати проєкт додаткової угоди. Мета такого повідомлення запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»)». У своїй постанові від 28.09.2020 року (справа № 272/440/18) Верховний Суд зазначив, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. У постанові Верховного Суду від 23.08.2023 у справі №910/605/20 зазначено, що алгоритм вирішення спорів щодо застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі» в контексті дій сторін договору виглядає наступним чином: «якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору після його закінчення, надав проект договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі, при цьому орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку: договору оренди, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав лист- повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні задовольнити позовні вимоги про визнання договору укладеним на той же самий строк та на тих же самих умовах». Таким чином, базуючись на зазначених вище позиціях Верховного Суду та узагальнюючи їх, можна зробити висновок, що алгоритм вирішення спорів щодо застосування статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, що застосовується до спірних правовідносин) в контексті дій сторін договору виглядає наступним чином: - якщо орендар у строки встановлені договором або, за відсутності інших строків встановлених договором, у строки встановлені законом не звернувся до орендодавця взагалі або звернувся з їх порушенням та/або не надав проєкт договору, то суди повинні відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним незалежно від подальших дій орендодавця, оскільки саме орендарем в цьому випадку не дотримано вимоги договору та закону; - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та при цьому надав проєкт договору (незалежно від того чи цей проєкт містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, проаналізував його умови, у тому числі перевірив його на відповідність вимогам закону, однак не погодився з запропонованими умовами та заперечив щодо поновлення договору, то в цьому випадку він діє в рамках своїх повноважень, а отже суди повинні також відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним; - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та при цьому надав проєкт договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі або відмовив з порушенням місячного терміну, однак при цьому протягом одного місяця після закінчення строку договору надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні також відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним, оскільки таке право орендодавця прямо передбачено частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі»; - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору після його закінчення, надав проєкт договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі, при цьому орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні задовольнити позовні вимоги про визнання договору укладеним на той же самий строк та на тих же самих умовах. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29.10.2024 року [PERSON] направила на адресу ТОВ «Райз-Схід» повідомлення про те, що не має наміру укладати з ТОВ «Райз-Схід» новий договір оренди землі чи пролонгувати попередній. Спірною земельною ділянкою на даний час користується ФОП [PERSON] . Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджено відсутність волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди землі з позивачем, а саме він висловив своє небажання продовжувати строк дії цього договору і не підписав додаткову угоду до нього, земельною ділянкою наразі користується інший орендар, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки передбачене статтею 33 Закону № 161-XIV переважне право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк припинилося. Задля дотримання балансу між правами та законними інтересами власника та користувача (орендодавця та орендаря) законодавець передбачив, що власник-орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати своє майно в оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк; орендар, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами (постанова Верховного Суду 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17). Проте, оскільки орендодавець відмовився поновлювати договір оренди землі, тому припинилося переважне право орендаря, адже переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Для пролонгації відносини оренди та реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк необхідною є згода обох сторін, одного лише волевиявлення орендаря недостатньо. Поняття поновлення договору оренди за статтею 764 ЦК України та переважного права на укладення нового договору оренди відповідно до статті 777 ЦК України не є тотожними. Переважне право орендаря на поновлення договору покликане забезпечити пріоритет його інтересів, воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності його згоди на укладення додаткової угоди на поновлення договору оренди. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою (частини 2-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі") процедури та наявності волевиявлення сторін. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі 902/619/17, від 27.06.2019 року у справі № 923/925/18, від 29.04.2020 року у справі 912/1138/19, від 17.05.2022 у справі № 384/30/21, від 24.04.2023 у справі № 608/2591/21. З огляду на викладене вище суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При поданні представником відповідача [PERSON] - адвокатом Панченко О.В. відзиву на позовну заяву, адвокат Панчеко О.В. прохала відмовити в задоволені позову та стягнути із позивача понесені судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем [PERSON] надано суду: - квитанцію до прибуткового касового ордера № 6/7-ц від 12.03.2026 року на суму 8000,00 грн; - договір №б/н про надання правової допомоги від 14.12.2025 року, укладеного між адвокатом Панченко О.В. та [PERSON] ; - акт приймання-передачі правових послуг від 14.12.2025 року, де вказано, що в межах надання правової допомоги були виконані наступні роботи: опрацювання матеріалів справи, написання відзиву на позов 4000,00 грн; усі консультації, підготовка інших процесуальних документів, участь в судовому розгляді 4000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги, наданої відповідачці [PERSON] , становить 8000,00 грн. Підстав передбачених положеннями статті 141 ЦПК України для зменшення вказаних витрат судом не встановлено. За таких обставин вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню.

Outcome: approved