Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.05.2024 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] була підписана в електронній формі Заява-Анкета про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] , на підставі якої Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та встановив ліміт використання кредиту в сумі 10000 грн. На виконання умов кредитного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, кошти надав. Позичальник в свою чергу своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 52295,40 грн. Просить стягнути дану заборгованість та витрати за сплату судового збору по справі. В порядку ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше. Дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.05.2024 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] була підписана у електронній формі Заява-Анкета про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № [NUMBER] із кредитним лімітом на суму, зазначену у мобільному додатку (а.с. 14-16). Відповідач також підписав Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг, що є невідємною частиною Анкети-заяви, та погодився з умовами укладеного договору, а також паспорт споживчого кредиту (а.с. 17-20). На підставі Анкети-заяви Банк відкрив поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] , та встановив ліміт використання кредиту в сумі 10000 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 13). Відповідно до заяви-анкети про надання банківських послуг сторони досягли згоди з усіх істотних умов Договору. Підписанням Заяви-анкети та Запевнення сторони підтверджують, що будь-які умови Договору є істотними і підлягають виконанню в порядку, передбаченому договором. Договір набуває чинності з моменту підписання сторонами Заяви-анкети і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по договору в повному обсязі. Зрозрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач станом на 03.11.2025 року має заборгованість за укладеним договором в сумі 52295,40 грн. (а.с. 12). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі, підписаний з боку відповідача із застосуванням цифрового власноручного підпису, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та ідентифікації. По даному договору сторонами була досягнута згода з істотних його умов, в тому числі щодо строку кредитування та нарахування відсотків. Відповідач користувався наданими йому в кредит грошовими коштами, протягом користування здійснював часткове погашення кредиту, але станом на 03.11.2025 року має непогашену заборгованість в сумі 52295,40 грн., про яку зазначив позивач в позові. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, суд дослідив наведений позивачем в позовній заяві розрахунок кредитної заборгованості, перевірив його, оцінив в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, та прийшов до наступного висновку. Зрозрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач станом на 03.11.2025 року має заборгованість за укладеним договором в сумі 52295,40 грн., а саме: загального залишку заборгованості за тілом кредиту - 30107,68 грн., заборгованості за пенею - 6095,18 грн., боргу за порушення грошового зобов`язання - 16092,54 грн. (а.с. 12). Загальний залишок заборгованості за тілом кредиту в сумі 30107,68 грн. суд не піддає сумніву, так як він не суперечить умовам укладеного між сторонами договору. Відповідач розрахунок, виконаний позивачем, не спростувала, свій контррозрахунок суду не надала. Так як матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем АТ "Універсал Банк" отриманих у кредит за вказаним договором грошових коштів у строки, передбачені договором, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення загального залишку заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення пені в сумі 6095,18 грн. та боргу за порушення грошового зобов`язання в сумі 16092,54 грн., суд зазначає наступне. Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідно до розділу І Умов і правил надання банківських послуг, із урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, сторони погодили, що за несвоєчасне виконання Клієнтом Вимоги про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом, що свідчить про несанкціоноване користування чужими грошовими коштами, Клієнт несе відповідальність за порушення грошового зобовязання шляхом сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Як передбачено п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлано, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно нараховано пеню та борг за порушення грошового зобов`язання, а тому вимога в цій частині позову (заборгованості за пенею - 6095,18 грн., боргу за порушення грошового зобов`язання - 16092,54 грн.) задоволенню не підлягає. Крім того, за умовами п. 6 Паспорта споживчого кредиту, підписаного сторонами, який є частиною кредитного договору, за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит пеня не передбачена (а.с. 19). Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення. Враховуючи вищенаведені обставини, суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються частково (у розмірі 57,57%), загальна сума судового збору, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу становить 1743,22 грн.

Outcome: partial