Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду із позовом до [PERSON] , Монастириської міської ради, у якому просить визнати за ним право на завершення процедури приватизації земельних ділянок, що залишилися після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті його тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,60 га, яка була передана їй у приватну власність рішенням третьої сесії двадцять другого скликання Григорівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 13.06.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування». Вказану спадщину прийняв брат спадкодавця [PERSON] (батько позивача). Проте [PERSON] , який помер [INFO] , за життя не оформив своїх прав на це спадкове майно. Після смерті його батька [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить зазначена вище земельна ділянка, яку прийняла дружина спадкодавця [PERSON] (мати позивача), оскільки належала до спадкоємців першої черги за законом та проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя також не оформила своїх спадкових прав на це майно. Він є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом та у визначений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Окрім того, на його замовлення на підставі зазначеного рішення Григорівської сільської Ради народних депутатів виготовлено технічну документацію із землеустрою, згідно з якою земельним ділянкам площею 0,2522 га та 0,1268 га присвоєно кадастрові номери 6124283600:02:002:0293 та 6124283600:02:002:0295. Проте він не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із тим, що [PERSON] за життя не завершила процедуру приватизації та не зареєструвала право власності на вказані земельні ділянки. З огляду на наведені обставини просить задовольнити позов, визнати за ним право на завершення процедури приватизації зазначених земельних ділянок у порядку спадкування та право на реєстрацію за ним права власності (речового права). Ухвалою суду від 12.11.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Тернопільського державного нотаріального архіву копію спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Окрім того, цією ухвалою у Монастириської державної нотаріальної контори витребувано інформацію про те, чи заведено спадкові справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 02.12.2025 року витребувано у Державного нотаріального архіву Тернопільської області копію спадкової справи № 25, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , у якій є свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВ № 148039 (реєстровий № 135), видане 30.01.2001 року [PERSON] . Ухвалою суду від 23.12.2025 року задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідача та залучено до участі у цій справі співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 14.01.2026 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Монастириської державної нотаріальної витяг зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи, зареєстрованої Монастириською державною нотаріальною конторою у реєстрі за № 135, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Також цією ухвалою у Монастириської державної нотаріальної витребувано витяг зі Спадкового реєстру про реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.01.2001 року [PERSON] після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І. Я. у підготовче засідання не з`явилися, представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Микулич І. В. у судове засідання не з`явилися, проте представник відповідача надіслав на адресу суду заяву, у якій вказує, що відповідач погоджується з обставинами, викладеними у позові, та визнає позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Окрім того, представник Григор`євої Л. В. просить розглянути справу за їхньої відсутності. Представник відповідача Монастириської міської ради у підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника Монастириської міської ради. З обставинами, викладеними у позовній заяві, Монастириська міська рада погоджується та не заперечує проти задоволення позовних вимог. З огляду на наведене суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у підготовчому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Суд установив такі обставини. [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 10.04.1959 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим повторно 16.03.1984 року. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 11.02.1976 року, позивач [PERSON] народився [INFO] . Його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Як видно зі змісту витягу з рішення третьої сесії двадцять другого скликання Григорівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 13.06.1995 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування», цим рішенням безкоштовно передано у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) та особистих підсобних господарств громадян с. Григорів згідно з додатком. Відповідно до списку громадян с. Григорів, яким передаються земельні ділянки у власність та постійне користування (додаток до вказаного рішення), [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.03.1999 року. Згідно з відповіддю Державного нотаріального архіву Тернопільської області № 920/01-21 від 27.11.2025 року Монастириська державна нотаріальна контора 05.07.2000 року завела спадкову справу № 362 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . З матеріалів вказаної спадкової справи видно, що [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений 04.04.1996 року секретарем виконавчого комітету Григорівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області Гулькою Н. Г., яким заповіла [PERSON] належні їй житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,85 га, які розташовані у с. Григорів Монастириського району. Як видно зі змісту довідки виконкому Григорівської сільської ради № 196 від 30.06.2000 року, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а також займалася похованням останньої. 05.07.2000 року Монастириська державна нотаріальна контора видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом (реєстровий № 910) на належний [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями у с. Григорів Монастириського району Тернопільської області. Окрім того, 30.01.2001 року Монастириська державна нотаріальна контора видала [PERSON] (батько позивача) свідоцтво про право на спадщину за законом серії АВР № 148039 (реєстровий № 135) на належне його сестрі [PERSON] право на земельну частку (пай) у колективній власності с. с. «Хлібороб» села Григорів Монастириського району Тернопільської області. Згідно з відповіддю Державного нотаріального архіву Тернопільської області № 976/01-21 від 11.12.2025 року видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не долучено до спадкової справи № 362 від 05.07.2000 року, заведеної до майна [PERSON] . Як видно зі змісту відповіді Монастириської державної нотаріальної контори № 34/01-16 від 10.01.2026 року, відсутня можливість у формуванні витягу зі Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] . Натомість до відповіді долучено інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 84047676 від 03.02.2026 року та Витяг про реєстрацію в Садковому реєстрі № 84047730 від 03.02.2026 року. Зі змісту вказаних документів видно, що після смерті [INFO] [PERSON] Монастириська державна нотаріальна контора 05.07.2000 року завела спадкову справу № 362 (номер у Спадковому реєстрі 663609), у якій 30.01.2001 року видала свідоцтво про право на спадщину № 135 (номер у Спадковому реєстрі 30065295, бланк АВР № 148039). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2009 року. Як видно зі змісту довідки виконавчого комітету Монастириської міської ради № 122 від 26.08.2025 року, [PERSON] був зареєстрований та проживав у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] разом із ним була зареєстрована та проживала [PERSON] (мати позивача). Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 520/01-16 від 20.11.2026 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкової справи не заведено. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.11.2023 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Монастириської міської ради № 123 від 26.08.2025 року [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована та проживала одна у житловому будинку, що за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю Монастириської державної нотаріальної контори № 520/01-16 від 20.11.2026 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу № 94 за 2024 рік. З матеріалів вказаної спадкової справи видно, що 17.04.2024 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її син [PERSON] (позивач). Водночас відповідач [PERSON] 17.04.2024 року подала заяву про відмову від прийняття належної їй частки у спадщині після смерті її матері [PERSON] на користь сина померлої [PERSON] . 22.06.2024 року [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належні [PERSON] земельні ділянки площею 1,5082 га та 0,4007 га з кадастровими номерами 6124283600:01:001:0032 та 6124283600:01:003:0454, а також на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Зі змісту витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2601217962025 від 01.10.2025 року видно, що 29.09.2025 року ПП «Землі Придністров`я» розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2522 га з кадастровим номером 6124283600:02:002:0293, розташовану у с. Григорів Чортківського району Тернопільської області. Окрім того, зі змісту витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1202191892025 від 21.10.2025 року видно, що 08.10.2025 ПП «Землі Придністров`я» також розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1268 га з кадастровим номером 6124283600:02:002:0295, розташовану у с. Григорів Чортківського району Тернопільської області. Листом № Б-1240/05-01 від 10.11.2025 року Монастириська міська рада відмовила позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,2522 га та 0,1268 га, розташовані у с. Григорів. Відмова у затвердженні технічної документації мотивована тим, що наданими документами не підтверджується те, що [PERSON] є спадкоємцем зазначених земельних ділянок після смерті [PERSON] , яка зазначена у витягу з рішення Григорівської сільської Ради від 13.06.1995 року. Інформаційним листом № 493/01-16 від 04.11.2025 року завідувач Монастириської державної нотаріальної контори Войташек В. І. відмовив позивачу в оформленні спадкових прав на земельні ділянки площею 0,2522 га та 0,1268 га, що залишилися після смерті його матері [PERSON] . Відмова у вчиненні нотаріальних дій мотивована тим, що [PERSON] , якій рішенням Григорівської сільської Ради народних депутатів від 13.06.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, за життя не розробила технічну документацію та не зареєструвала речове право на неї. Водночас брат спадкодавця [PERSON] за життя не оформив своїх прав на вказане спадкове майно. Також не оформила своїх спадкових прав на вказану земельну ділянку дружина [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з ч. 1 ст. 537 ЦК Української РСР частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно з правилами ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину (ст. 560 ЦК Української РСР). У ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Абзацом 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц. Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, у постанові від 23.11.2022 року у справі № 752/1229/21. У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269). Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну (ч. 2 ст. 1275 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Установлено, що [PERSON] , серед іншого, належала земельна ділянка площею 0,60 га, призначена для ведення особистого підсобного господарства, передана їй у приватну власність рішенням третьої сесії двадцять другого скликання Григорівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 13.06.1995 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування». Проте [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя не завершила процедуру приватизації цієї земельної ділянки та не зареєструвала речове право на неї. Зазначену спадщину після смерті [PERSON] прийняв її брат [PERSON] (батько позивача) як спадкоємець другої черги за законом, але життя не оформив своїх прав на це спадкове майно. Після смерті [INFO] [PERSON] дану земельну ділянку успадкувала його дружина [PERSON] (мати позивача) як спадкоємець першої черги за законом, проте за життя також не оформила своїх прав на це спадкове майно. Після смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина, серед іншого, на вищезазначену земельну ділянку, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,2522 га та 0,1268 га з кадастровими номерами 6124283600:02:002:0293 та 6124283600:02:002:0295, розташовані на території с. Григорів Чортківського району Тернопільської області. Вказану спадщину прийняв син [PERSON] [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, оскільки у шестимісячний строк після смерті матері звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Водночас дочка спадкодавця [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати за ним право на завершення процедури приватизації вищевказаних земельних ділянок у порядку спадкування, у тому числі право на реєстрацію за ним права власності (речового права) на ці земельні ділянки.

Outcome: approved