Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмету спору приватний нотаріус Гура Ірина Володимирівна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання її спадкоємцем четвертої черги на спадкове майно. В обґрунтування заяви зазначено, що її батьки мали дружні відносини з [PERSON] . Після смерті її чоловіка, остання не хотіла залишатися на самоті через свій безпорадний стан та похилий вік, тому в 2005 році продала свій будинок та в 2006 році переїхала жити до позивача та її чоловіка. З цього часу і по день смерті [PERSON] [INFO] , позивач, її чоловік та [PERSON] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , доглядали за нею на постійній основі, забезпечували їй надання соціально-побутових послуг. Після смерті [PERSON] , залишилося спадкове майно, яке складається зокрема, із земельної ділянки, площею 0,2500 га,цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер : 5324083701:01:001:0218 та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Під час звернення до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті [PERSON] , позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів про встановлення родинних та інших відносин між ними та документ, що встановлює спільне проживання осіб. Наведені обставини змусили її звернутися до суду з вказаним позовом з метою підтвердження факту родинних відносин та отримання в подальшому свідоцтва про права на спадщину. 16.02.2026 року представник позивача, подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої остаточно прохала суд встановити факт спільного проживання однією сім?єю [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] з 2006 року до моменту її смерті [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій прохала справу розглянути без її участі та участі позивача, викладені у позові вимоги підтримала, прохала задовольнити. Представник відповідача - Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, в судове засідання не з?явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмету спору приватний нотаріус Гура Ірина Володимирівна, в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином булла повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Заяв, клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У постанові Верховного Суду від 12.01.2022 року по справі №227/2188/21 викладено висновок, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК). Згідно зі ст. 3 СК України, сім`ю становлять особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я виникає на основі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Особа, яка претендує на спадщину, має довести, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю (мала спільне господарство, витрати тощо), і що таке проживання тривало не менше 5 років до часу відкриття спадщини. Це можуть бути свідчення сусідів чи інших членів сім`ї; документи, які підтверджують спільне проживання та спільні витрати, тощо. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 вказаної вищезазначеної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 12.12.2022 року Виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. (а.с.16). Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.11.2025 року №45/02-31 приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Гурою І.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало померлій [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні зв`язки та відсутній документ, що встановлює спільне проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с.25-26). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 02.10.2024 року, гр. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с.21). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 02.10.2024 року, гр. [PERSON] , [INFO] , до дня смерті [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Згідно акту про встановлення факту проживання однією сім?єю, складеного в присутності свідків, затвердженого головою Новоселівської сільської ради, від 30.09.2025 року, громадянка [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 2018 року, однак фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , разом зі [PERSON] з 2006 року до дня своєї смерті [INFO] , без реєстрації. Протягом зазанченого часу вони проживали однією сім?єю, вели спільне господарство. [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] у зв?язку з її похилим віком до дня смерті останньої [INFO] . (а.с.19). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 02.10.2025 року, гр. [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 2018 року, проте фактично проживала без реєстрацї за адресою: [ADDRESS] , разом зі [PERSON] з 2006 року до дня своєї смерті. Факт спільного проживання підтверджується свідченням сусідів. Проживаючи разом, вели спільне господарство.(а.с.20). 12.12.2022 року головою Новоселівської сільської ради Бовою Є., [PERSON] видано свідоцтво про поховання [PERSON] (а.с.18). Згідно квитанції до прибудинкового касового ордера №22, [PERSON] сплачено за ритуальні послуги 12500 грн. (а.с.17). Так, Верховний Суд в постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. Суд, проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що стороною позивача підтверджено тривале спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , тривалого ведення ними спільного господарства, проведення спільних витрат, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків. Позивачем доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] має для неї юридичне значення та необхідне для прийняття спадщини, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити позов, оскільки встановлено, що позивач спільно проживала з померлою [PERSON] з 2006 року і до дня її смерті [INFO] , тобто не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини, їхнім взаєминам були притаманні ознаки родинних відносин. На підставі викладеного,

Outcome: approved