Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник ТОВ "Діджи фінанс" Романенко М.Е. звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06 травня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №3758266 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти шляхом перерахування на картковий рахунок у розмірі 8000,00 гривень. 13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги, за якими первісний кредитор передав ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача, за яким ТОВ «Діджи Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 26200 грн. Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснивши погашення заборгованості. Враховуючи зазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подання позову за Кредитним договором становить 26200,00 грн, яка складається з: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17400,00 грн. - заборгованість за відсотками та 800,00 грн. - заборгованість за комісійними винагородами. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "Діджи фінанс" заборгованість за кредитним договором №3758266 від 06 травня 2021 року в розмірі 26200,00 грн., а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 02 грудня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача Романенко М.Е. в судове засідання не з`явився, в тексті позовної заяви просив розглянути справу без участі представника ТОВ "Діджи фінанс"та не заперечував проти заочного розгляду справи /а.с.6, оберт/. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно з вимогами ст.128, 131 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні поштові документи, заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву не надав, достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України - суд, зважаючи на наявність законних підстав, приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 06 травня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №3758266 в електронній формі з використанням електронного підпису J91435 (одноразовий ідентифікатор), згідно умов якого банком надано відповідачу кредитні кошти шляхом перерахування на картковий рахунок суми 8000 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків в розмірі 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом з стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та комісією за надання кредиту в розмірі 800 грн., що підтверджується копією анкети-заяви на кредит №3758266 від 06 травня 2021 року, договору про споживчий кредит з додатком №1 "Графік платежів за договором про споживчий кредит", паспортом споживчого кредиту /а.с. 11, 19-27, 28-29/. ТОВ «МІЛОАН» виконало своє зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 гривень на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням №45553884 від 06 травня 2021 року /а.с.49/. 13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу № 07Т /а.с.30-42, 55-69/. ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» на виконання Договору факторингу № 07Т підписали додаток до договору факторингу від 19 серпня 2025 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Діджи Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №3758266 у розмірі 26200 грн. /а.с.15/. 25 липня 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» було надіслано відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості, яка була залишена без задоволення /а.с.52/. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3758266 від 06 травня 2021 року, [PERSON] має заборгованість перед позивачем в розмірі 26200,00 грн., яка складається із: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17400,00 грн. - заборгованість за відсотками та 800,00 грн. - заборгованість за комісійними винагородами /а.с.16-17/. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалась; якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч 4, 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст цих дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк ... зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст.76 ЦПК України, докази встановлюються на підставі... пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... Згідно зі ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст.1078 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно зі ст.76 ЦПК України, докази встановлюються на підставі... пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів... У відповідності до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог п.1, 2 ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов. як неявка в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо відповідач не з`явився буз поважних причин або без повідомлення таких причин, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи, які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи фінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в зв`язку з тим, що укладений між сторонами кредитний договір відповідає вимогам закону, зобов`язання по договору відповідачем у встановлений строк не виконані, сума заборгованості підтверджена документально і підлягає стягненню на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат суд вважає, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення зазначених ним витрат в суді в повному обсязі. Ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. П.п.1,2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є цивільною справою позовного провадження, всі обставини по цій справі були встановлені в судовому порядку. На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано акт №3758266 про підтвердження факту надання правової допомоги від 29 липня 2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Міньковська А.В. на суму 5000,00 грн., договір №42649746 про надання правової допомоги від 05 травня 2025 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП [PERSON] та додаткову угоду № 3758266 до договору /а.с.10, 18, 43-47, 48/. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 611, 1054, 1055, 1050 ЦК України,

Outcome: approved