Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] , у вересні 2025 року звернуся до суду з позовною заяво про скасування арешту з майна, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд зняти обтяження на все нерухоме майно, в тому числі земельну ділянку площею 6.6302 кадастровий номер 2321585000:03:003:0046, яка розташована на території Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, зареєстрований 19.09.2006 року Вільнянською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження: 3752915 та реєстраційний номер запису про обтяження:150117651 (індексний номер 30098556) від 17.06.2016 р., підстава обтяження: постанова 6043/3 від 12.07.2002 року ВДВС у Вільнянському р-ні, Запорізької обл., додаткові дані: р№96906-1152 впр. №ССО802Д28F3382Е5ЕЗС, коментарій р№70. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області знято арешт з частини нерухомого майна, квартири [ADDRESS] , накладений 13.06.2005 року Вільнянською державною нотаріальною конторою , підстава обтяження:6043/3від 12.07.2002 року ВДВС у Вільнянському р-ні Запорізької обл. арешт на частину майна за постановою 6043/3 від 12.07.2002 року обтяження 3752915 ВДВС у Вільнянському р-ні Запорізької обл. залишився, так як не був заявлений у позовних вимогах, про даний арешт позивач не знав, у зв`язку з чим виникла необхідність зняти арешти в судовому порядку. Відповідач відзив не подавав, треті особи Вільнянська державна нотаріальна контора, Фермерське господарство «Форт» просили проводити розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки № 1756531 від 10.09.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер майна 950625923215, тип об`єкта нерухомого майна: земельна ділянка, стан зареєстровано, регіон Запорізька обл., Вільнянський р. , з відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що зберігаються обмеження номер запису обтяження: 15017651, дата реєстрації обтяження:19.09.2006, тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстратор обтяження: [PERSON] , Вільнянська міська рада, виконавчий комітет, Запорізька обл., документи -підстави обтяження: постанова дата документу: 12.07.2002, видавник: ВДВС у Вільнянському р-ні Запорізької обл., номер: 6043/3, відомості про земельну кадастровий номер: 2321585000:03:003:0046, площа 6.6302га, адреса: Запорізька обл., Вільнянський р., с/рада. Московська, власник [PERSON] , Згідно відповіді з виконавчого комітету Вільнянської міської ради від 30.01.2026 №02/02.03.-16 встановлено, що під час реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 2321585000:03:003:0046 за [PERSON] державним реєстратором було здійснено пошук у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта і щодо об`єкта, в результаті чого було встановлено наявний запис в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт нерухомого майна за №3752915 від 19.09.2006 року на все невизначене майно [PERSON] на підставі постанови ВДВС у Вільнянському районі №6043/3 від 12.07.2002 року. Державний реєстратор при відкритті розділу на будь-який об`єкт нерухомого майна перенасить запис про арешт. Таким чином, при відкритті розділу на земельну ділянку з кадастровим номером 2321585000:03:003:0045 за [PERSON] було перенесено запис про обтяження з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на земельну ділянку з присвоєнням нового номеру запису про обтяження №15017651, таким чином станом на 30.01.2026 існує два записи про арешт нерухомого майна: №37529159 та №15017651. Згідно відповіді Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11.12.2025 року № 53251 на виконанні у відділі не перебувають й не перебували виконавчі провадження стосовно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13, згідно з якою вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суд звертає уваги на те, що правова природа у забороні на майно полягає у реальному забезпеченні зобов`язання, тоді як в дійсній справі відсутні відомості про те, що зобов`язання на підставі якого виникло обтяження продовжує діяти зі спливом значного часу з моменту виникнення обтяження, все це з урахуванням, відсутності відомостей про здійснення будь-яких виконавчих дій щодо будь-яких боргових зобов`язань чи інших дій, які б були направлені на забезпечення погашення боргу чи наявності такого боргу, свідчить про те , що наявні спірні заборони не виконують свою основну роль й не направлена на реальне забезпечення зобов`язання. Оскільки судом не встановлено наявності на даний момент відповідного зобов`язання на забезпечення виконання чого було накладено арешти, будь-яких дій направлених на забезпечення погашення будь-якого боргу не здійснювалося більше 23 років, позивач не є особою боржником відносно якого накладалися арешти , дійсних виконавчих проваджень щодо вищезазначеного майна немає, арешти не направлені на реальне забезпечення зобов`язання, тому існування таких арештів на думку суду є суттєвим втручанням у здійснення позивачем його права власності на майно, яке порушує баланс між публічним й приватним інтересом, у зв`язку з чим необхідно зняти відповідні арешти. Вищезазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду , викладеною у постанові від 28.10.2020 року у справі 446/1366/18. На підставі викладеного та

Outcome: approved