Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач є його рідним батьком, який нерегулярно надає матеріальну допомогу на утримання сина та не в достатньому розмірі. Вказує, що з 03.06.2017 року вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 03.02.2022 року було розірвано. Під час спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого вона записана матір`ю, а відповідач - батьком. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання сина в достатньому розмірі не надає. Його періодичні платежі мають нерегулярний характер та недостатній розмір. Вказує, що вона ніде не працює, відтак самотужки не може належно утримувати дитину, повноцінно задовольнити усі її першочергові матеріальні потреби та задовольнити власні потреби. Відповідач є працездатною особою, офіційно перебуває в Швейцарії, де працює кур`єром в ТОВ «Ла бокка концепт» та регулярно отримує щомісячний дохід, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу їхньому спільному сину. Однак він свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків як батька, в добровільному порядку не сплачує аліменти в достатньому розмірі. Грошові кошти на утримання сина надає нерегулярно, лише після її прохань та принижень перед ним, при цьому має рівні з нею обов`язки по його матеріальному утриманню, однак не бере у цьому належної участі, хоча зобов`язаний це робити, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою, має фізичну можливість отримувати дохід перебуваючи за межами України, який він використовує для задоволення своїх власних потреб. Востаннє відповідач надавав грошові кошти на утримання дитини в січні 2025 року в сумі 6 662 грн. Зазначає, що стан здоров`я дитини не є добрим, оскільки для сина встановлений діагноз «астма з переважанням алергічного компоненту», що зумовлює регулярні медичні обстеження та постійне лікування. Стан здоров`я відповідача є добрим, хронічних захворювань та інвалідності, інших утриманців не має. Її стан здоров`я є добрим, рухомого та нерухомого майна вона не має, вкладів на банківських рахунках не має, офіційно не працює, інших осіб на утриманні не має. Вказує, що відповідач участь в утриманні сина приймає нерегулярно, хоча має можливість брати достатню, належну та регулярну участь в його матеріальному утриманні та надавати матеріальну допомогу, оскільки отримує стабільний дохід. В добровільному порядку матеріальної допомоги відповідач не надає, між ними домовленості щодо утримання сина не досягнуто, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 04 лютого 2026р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про факти перетину державного кордону України у будь-якому напрямку за період з 24 лютого 2022 року по даний час громадянином України [PERSON] . Витребувано з Територіального сервісного центру №5641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області відомості про зареєстровані транспорті засоби за [PERSON] з наданням підтверджуючих документів.Витребувано з Сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Острозької міської ради Рівненської області відомості про зареєстроване нерухоме майно за [PERSON] . Представник відповідача - адвокат Авраменко Ю.С. у встановлений судом строк надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення позову та погоджується на стягнення з нього аліментів у заявленому розмірі. При цьому представник відповідача вказала, що наведені в позовній заяві відомості не відповідають дійсності та свідчать про свідоме спотворення фактичних обставин щодо виконання відповідачем обов`язку з утримання дитини, оскільки [PERSON] (як позивачкою у даній цивільній справі №567/93/26 та як відповідачкою у іншій цивільній справі №567/1850/25) надано абсолютно різні відомості щодо свого майнового стану, можливості утримувати дитину тощо. Вказує, що про складність захворювання дитини відповідач дізнався лише з відзиву на позовну заяву в іншій цивільній справі №567/1850/25. Позивачка ізолювала дитину від відповідача, нічого не повідомляє ні про стан здоров`я, ні про успіхи і досягнення сина, ані інші відомості із життя дитини. Зазначає, що відповідач неодноразово сплачував аліменти на утримання сина та у разі пропуску оплати за один місяць він в наступному місяці сплачував двічі більше. Нерегулярність при перерахуванні відповідачем коштів на утримання дитини пояснювала труднощами технічного характеру, які виникають при здійсненні переказу коштів з-за кордону через банк, зокрема при зазначенні призначення платежу. У зв`язку з цим відповідач звертався до хрещеного батька дитини - [PERSON] з проханням здійснити переказ коштів на картковий рахунок позивачки з чітким призначенням платежу: «Аліменти від [PERSON] для [PERSON] ». Проте, позивачка свідомо повертала надіслані кошти, мотивуючи технічними причинами та нібито «перевищенням ліміту на картковому рахунку». Вказує, що відповідач не заперечує проти задоволення позовної заяви про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та навпаки наполягає на їх призначенні, так як позивачка в майбутньому не матиме можливості маніпулювати тим, що відповідач, начебто, не утримує дитину. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи в суді була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи в суді був повідомлений належним чином. Представник позивачки - адвокат Божко Т.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. В наданих суду поясненнях представник позивачки зазначила, що згоди щодо порядку та форми утримання сина між позивачкою і відповідачем не досягнуто, та самотужки його утримувати позивачка не має змоги, оскільки ніде не працює. Вказала, що малолітній син позивачки навчається у 2-В класі Рівненського ліцею № 7 Рівненської міської ради Рівненської області та перебуває на повному її матеріальному забезпеченні. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 03 лютого 2022 року у справі № 567/1645/21 (а.с.13-14). Під час спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвомпро народження серії [NUMBER] від 04.10.2017 року, відповідно до якого його батьком вказано [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с.11). З досліджених судом доказів, зокрема, довідки про реєстрацію місця проживання від 09.06.2021 року №400, зареєстроване місце проживання позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). З витягу з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання від 16.11.2025 року №2025/017028094, малолітній [PERSON] також зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З доводів позивачки судом встановлено, що вона разом з сином фактично проживають за адресою: в [ADDRESS] . Згідно довідки № 444 від 12.11.2025 року малолітній [PERSON] навчається в 2-В класі Рівненського ліцею № 7 Рівненської міської ради (а.с.48). Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області від 29.01.2026 р. відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.61). Згідно копії трудового договору для співробітників з нерегулярним робочим навантаженням, укладеним між ТОВ «Ла бокка концепт» (Шверцайська Конфедерація) та [PERSON] , останній з 01.06.2025 року працює на посаді кур`єра по доставці піци з 01.06.2025 року (а.с.49-55). Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.02.2026р. № 19.5.1/11277-26, відомостей про факти перетину державного кордону України громадянином України [PERSON] у будь-якому напрямку за період з 24 лютого 2022 року по даний час не виявлено (а.с.69). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 464387964 від 16.02.2026 року, відомості щодо перебування у власності відповідача [PERSON] нерухомого майна відсутні (а.с.73). Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру МВС №5641 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях №31/35/5641-2545-2026 від 19.02.2026 за [PERSON] не зареєстровано жодного транспортного засобу (а.с.74). З наданих позивачкою [PERSON] банківських квитанцій та фіскальних чеків вбачається, що позивачкою за період з 15.03.2024 р. по 16.11.2025 р. було здійснено витрати на утримання дитини, пов`язані з наданням медичних послуг, придбанням ліків, одягу та взуття, іграшок (а.с.20-44). З наданих відповідачем [PERSON] банківських квитанцій вбачається, що він через [PERSON] (хрещеного батька дитини) перераховував грошові кошти на рахунок позивачки [PERSON] , та в призначенні платежу зазначено "аліменти від [PERSON] для [PERSON] " : 17.11.2024 р. - в сумі 9 356 грн., 13.12.2024р. - в сумі 6 609 грн., 29.12.2024р. - в сумі 6 698 грн. та 24.01.2025 р. - в сумі 6662 грн. З матеріалів справи та доводів позивачки судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач регулярної участі в утриманні сина не приймає, та наведені обставини відповідачем не заперечуються, належними і допустимими доказами не спростовано. Позивачка зазначає, що усі витрати з утримання, навчання та лікування дитини вона здійснює самостійно, та відповідач належної та достатньої участі в матеріальному утриманні сина не приймає. Отже, з доводів позивачки та досліджених судом доказів встановлено, що між батьками дитини не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено з 01.01.2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років становить 3 512 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітньої дитини [PERSON] , належним чином регулярної участі в його утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у матеріальному забезпеченні дитини. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні свого сина, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини. При вирішенні спору суд приймає до уваги, що відповідач погоджується на стягнення з нього аліментів у заявленому позивачкою розмірі. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для його нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, та необхідність у лікуванні, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.01.2026 року та до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітнього сина, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка. В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання сина, суд виходить з того, що відповідач за віком та станом здоров`я є працездатним, та знаходиться за кордоном в Швейцарії, де працює та отримує щомісячний дохід, хронічних захворювань та інвалідності немає, особи, які б перебували на його утриманні відсутні,та доказів, які б спростовували вищевказані обставини суду не надав, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав. Позов про стягнення аліментів був поданий 21.01.2026р., а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved