Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ» про визнання недійсним договору оренди землі № 05/21 від 24.04.2021. В обгрунтування позову [PERSON] вказує, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,0002 га з кадастровим номером 6322280500:10:000:0031. 27.06.2025 з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав позивачка дізналася, що нею нібито було укладено договір оренди зазначеної вище земельної ділянки з Фермерським господарством «ДОЛИНА СОНЦЯ», а також, що вказаний договір вже пройшов державну реєстрацію. Проте позивачка будь-якого договору насправді із зазначеною вище юридичною особою ніколи не укладала. Лише 15.03.2011 у зв`язку зі зміною свого місця проживання вона видала довіреність на [PERSON] , якою уповноважила останню здійснювати нагляд за її земельною ділянкою. Разом з тим, позивачка стверджує, що ніколи не мала наміру укладати договір оренди земельної ділянки з ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ», ані позивачка до відповідача, ані відповідач до позивачки з відповідними пропозиціями не зверталися, вказаний договір позивачем з відповідачем ніколи не укладався та не підписувався. Більше того, позивачка взагалі ніколи не бачила вказаного договору, оскільки відповідач примірник угоди не надавав. У подальшому позивачці стало відомо, що 24.04.2021 [PERSON] , діючи від імені позивачки на підставі нотаріальної довіреності від 15.03.2011, уклала з ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ» оспорюваний договір оренди землі строком на 25 років, розмір орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки. Як позивачці стало відомо, на час укладення оспорюваного договору, [PERSON] була та є директором та кінцевим бенефіціаром ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ», а тому, укладаючи спірний договір від імені позивачки, [PERSON] діяла в інтересах вищевказаного фермерського гоподарства та у своїх власних інтересах, як кінцевий бенефіціарний власник підприємства. У зв`язку з даною обставиною позивачка стверджує, що існують всі обставини вважати оспорюваний договір оренди землі недійсним. 02.07.2025 позивачка, не погодившись із діями [PERSON] , скасувала довіреність, на підставі якої було укладено спірний договір оренди землі. Ухвалою судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 03.09.2025 відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою суду від 16.01.2026 закрито підготовче провадження справу призначено до розгляду по суті. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ» Мозгова О.А. заперечила проти позову та вказала, що посвідчивши довіреність позивачка на власний розсуд та свідомо доручила [PERSON] бути її представником щодо розпорядження земельної ділянки, достоменно усвідомлювала можливе настання юридичних наслідків, в тому числі і укладення договору оренди земельної ділянки, та це відповідало її волі. Тому твердження позивачки щодо порушення [PERSON] її прав є надуманими та безпідставним. Також представник пояснила, що починаючи з моменту укладення договору оренди землі [PERSON] на підставі доручення отримувала орендну плату за землю, а коли дізналася у липні 2025 року про скасування довіреності, то намагалася відшукати [PERSON] з метою виплати їй орендної плати, неодноразово ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ» направлялися листи на останню відому адресу проживання орендодавця, в яких просила надати реквізити банківської картки для перерахунку орендної плати. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заперечень проти позову не надала, жодних клопотань чи заяв від неї до суду не надходило. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 6,0002 га з кадастровим номером 6322280500:10:000:0031, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 063577 від 05.05.2008. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 27.06.2025 (номер інформаційної довідки 433212565) вбачається, що 24.04.2021 укладено договір оренди землі між ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ» та [PERSON] , дата державної реєстрації 10.06.2021, номер реєстрації - 42542025. З договору оренди земельної ділянки № 05/21 від 24.04.2021 вбачається, що між [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON] , та ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ», в особі Пивоварова Віталія Сергійовича, укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки площею 6,0002 га з кадастровим номером 6322280500:10:000:0031 терміном на 25 років з дати державної реєстрації, розмір орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Позивачка стверджує, що не мала наміру укладати договір оренди земельної ділянки з ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ», ані позивачка до відповідача, ані відповідач до позивачки з відповідними пропозиціями не зверталися, вказаний договір позивачкою з відповідачем ніколи не укладався та не підписувався. Згідно витягу з ЄДР керівником та кінцевим бенефіціарним власником ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ДОЛИНА СОНЦЯ» ЄДПРОУ 33232504 є [PERSON] . 02.07.2025 [PERSON] заявою, посвідченою приватним нотаріусом Берестинського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І., скасувала довіреність, посвідчену від 15.03.2011 за реєстровим номером №357. Про скасування довіреності [PERSON] 03.07.2025 письмово повідомила директора ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ» [PERSON] та просила надати їй примірник оскаржуваного договору оренди землі та виплатити орендну плату за весь час користування її земельною ділянкою. Згідно частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом як істотні. Згідно ч. 1 ст. 210 ЦК України, правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчинений з моменту його державної реєстрації. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У свою чергу, ч.3 ст. 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Вказані висновки також узгоджуються із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 323/19/16-ц (провадження № 61-14514ск18) та від 10 січня 2019 року у справі № 323/1550/17-ц (провадження № 61-40550св18). Будучи власницею ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ» та уклавши від імені позивачки договір оренди земельної ділянки, [PERSON] діяла не в інтересах довірителя, а перш за все у власних інтересах свого підприємства, про що свідчать умови оспорюваного договору щодо строку та орендної плати. За такого права позивачки порушені тим, що вона не виявляла згоди на передання належної їй на праві власності земельної ділянки на умовах, зазначених у договорі, зокрема, щодо строку його дії, який становить 25 років та щодо щорічної плати за оренду земельної ділянки в розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки. Укладення договору оренди землі поза волею власниці земельної ділянки на такий тривалий період та мінімальною орендною платою свідчить про порушення прав позивачки. Таким чином, оскільки [PERSON] уклала договір оренди належної довірителю земельної ділянки з ФГ «ДОЛИНА СОНЦЯ», до числа керівників і засновників якого входить також і вона сама, не повідомивши про це довірителя, тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зазначений договір оренди землі укладений з порушенням вимог ч.3 ст. 238 ЦК України, а тому має бути визнаний недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved