Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2026 року відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, при направленні стороною відповідача до суду відзиву на позовну заяву, представником відповідача Шелудько О.О. було повідомлено суд, що розмір понесених відповідачем судових витрат буде надано протягом 5 днів після ухвалення рішення у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 02 березня 2026 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла заява представника відповідача Шелудько О.О. про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої остання, посилаючись на приписи цивільного законодавства, просила суд стягнути із позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 12500,00 грн. 09 березня 2026 року від представника позивача Усенка М.І. надійшла заява, відповідно до змісту якої останній просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки заявлені стороною відповідача витрати на правову допомогу є безпідставними, необґрунтованими, нерозумними та не доведеними. Крім цього, сам розмір (12500,00 грн.) є явно не співмірним складності даної справи. У судове засідання представник відповідача Шелудько О.О. не з`явилася, направила до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності. У судове засідання представник позивача не з`явився, у заяві від 09 березня 2026 року просив судове засідання проводити за його відсутності. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України). Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 лютого 2026 року відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Заяву про ухвалення додаткового рішення представником відповідача Шелудько О.О. було направлено до Чорнобаївського районного суду Черкаської області за допомогою підсистеми «Електронний суд» 27 лютого 2026 року. тобто в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України. За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У пунктах 34 - 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостоїстатті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі №759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з правовими висновками, наведеними в постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20) та від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 (провадження № 61-14735св20). На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача - адвокатом Шелудько О.О. надано: - копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 19 червня 2025 року; - копію договору про надання правничої допомоги № б/н від 19 червня 2025 року, укладеного між АО «Усенко лоер та партнери» в особі адвоката Усенка А.В. та [PERSON] ; - копію акту здачі-прийняття наданих послуг від 19 червня 2025 року, відповідно до якого АО «Усенко лоер та партнери» надало правову допомогу [PERSON] за договором про надання правничої допомоги № б/н від 19 червня 2025 року на суму 12500,00 грн.; - квитанції про сплату [PERSON] грошових коштів АО «Усенко лоер та партнери» на суму 12500,00 грн. Так, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад усправах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року, пунктах 34 - 36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10 грудня 2009 року, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12 жовтня 2006 року, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на складність даної справи, підготовки процесуальних документів та участі представника відповідача у судових засіданнях,

Outcome: approved