Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Комунальне підприємство «Житловий сервіс» звернулось до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що стягнення заборгованості з [PERSON] здійснюється за спожиті житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 13999,45 гривень, що виникла на підставі укладеного договору від 01 грудня 2019 року. Комунальне підприємство «Житловий сервіс» рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради № 123 від 22.10.2018 було призначено управителем багатоквартирних будинків в місті Кілія в яких не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласники якого не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Співвласник [PERSON] є «Споживачем» послуг КП «Житловий сервіс». КП «Житловий сервіс» виступає «Виконавцем» відповідних послуг, із утримання будинку і споруд та прибудинкової території. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно рішення виконавчого комітету Кілійської міської ради № 123 від 22.10.2018, КП «Житловий сервіс» (код ЄДРПОУ: 32443964, юридична адреса: 68303, Одеська область, м. Кілія, вул. Суворова, 104) призначено управителем багатоквартирних будинків в місті Кілія (згідно з додатком), в яких не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласники якого не прийняли рішення про форму правління багатоквартирним будинком, зокрема й будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 01.12.2019, укладеного між КП «Житловий сервіс» в особі Чебан Вячеслава Миколайовича, що діє на підставі Статуту з однієї сторони, та співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , уповноваженого зборами співвласників багатоквартирного будинку, що діє на підставі протоколу зборів співвласників будинку в особі [PERSON] та [PERSON] з іншої сторони, встановлено, що відповідно до п. 1 Договору, Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за вказаною адресою, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послуги з управління, згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Згідно протоколу загальних зборів співвласників об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , встановлено, що відповідно до 2 питання порядку денного, визначено формою управління багатоквартирним будинком як управління співвласниками. Також встановлено, що відповідно до питання 5 порядку денного обрано уповноважену особу співвласників для укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням та для подання протоколу загальних зборів на зберігання до виконавчого комітету [PERSON] та [PERSON] .. З виписки з особового рахунку № [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] встановлено, що заборгованість за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.12.2025 складає 13999,45 гривень. Згідно претензії-повідомлення № 307 від 11.12.2025, направленою КП «Житловий сервіс» на адресу [PERSON] , встановлено, що відповідачу відомо про наявний борг, запропоновано погасити борг у найкоротші терміни або укласти договір реструктуризації. При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права: Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, серед іншого, договори та інші правочини. Згідно ст. 526 ЦК України та частини 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в строк встановлений договором. За правилами ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», також передбачений обов`язок індивідуального споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). У відповідностізі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що за відсутності доказів про інше відповідач володіє відповідною квартирою на праві спільної часткової власності у багатоквартирному будинку, користується наданими позивачем послугами, зобов`язаний в повній мірі сплачувати за надані послуги, на користь позивача підлягає стягнення з відповідача заборгованість за надані позивачем послуги в розмірі 13999,45 гривень. За правилами ст.141 ЦПК України при ухваленні рішення з відповідача належить стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі судового збору до пропорційно задоволених вимог, а саме в розмірі - 3028,00 грн.

Outcome: approved