Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чернівецького районного суду м. Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 05 листопада 2025 року вказану вище заяву було передано за підсудністю до Шевченківського районного суд м. Чернівців. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У позовній заяві позивачка зазначає, що 28 вересня 2023 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Як зазначила позивачка, спільне життя подружжя не склалося. Після реєстрації шлюбу сторони фактично спільно не проживали. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Вказує, що між сторонами відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до постійних суперечок. Почуття любові між сторонами втрачено, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені. Позивачка зазначає, що примирення між сторонами неможливе, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. У зв`язку із наведеним позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився та подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов визнає та просить шлюб розірвати. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі суд встановив таке. Шлюб між сторонами зареєстрований 28 вересня 2023 року Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис № 143, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до норм частини 2 статті 104 та частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 1 статті 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 51 Сімейного кодексу України визначає, що дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно з частинами 2-4 статті 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, причиною розпаду сім`ї стали різні інтереси та протилежні погляди не тільки на життя, а й на шлюб та сім`ю. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у них відсутнє взаєморозуміння один до одного протягом тривалого часу. Шлюб існує формально. Позивачка в своїй заяві наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Також суд бере до уваги те, що позивачкою позовні вимоги підтримані, а відповідачем позов визнається. Кожна із сторін просить суд розірвати їх шлюб. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За розгляд справи судом першої інстанції [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги те, що [PERSON] визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе стягнути з нього 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, що становить 605,60 грн, решта суми судового збору в розмірі 605,60 грн підлягає поверненню позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved