Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У жовтні 2025 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» про визнання виконавчого нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгенієм Михайловичем вчинено нотаріальний напис № 171507, за яким запропонував стягнути з боржника [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 4791,00 грн за кредитним договором №3397805134/144098 від 04.10.2019, укладеним із ТОВ «ГОУФІНГОУ», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора ТОВ «Фінансова Компанія «Сіті Фінанс Груп» відповідно до договору факторингу від 31.05.2021. В подальшому між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» було укладено договір про відступлення права вимоги від 03.06.2021. Відповідно до виконавчого напису строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 04.10.2019 по 09.06.2021. Сума заборгованості складає 3591,00 грн, в тому числі:- прострочена заборгованість за сумою кредиту 2000,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1591,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 4791,00 грн. 19.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком Павлом Васильовичем відкрито виконавче провадження № 67172582 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" заборгованість в загальному розмірі 4 791,00 грн. 12.10.2023 виконавче провадження № 67172582 передане з Донецької до Дніпропетровської області у зв`язку зі зміною виконавчого округу приватним виконавцем. Зазначає, що Договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально, а тому позивач вважає, що наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 171507, вчинений 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгенієм Михайловичем та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02.01.2026 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] - Матвійчук Н.Є. надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без участі позивача та його представника, позов задовольнити. Відповідач ТОВ «ГОУФІНГОУ» повідомлявся про розгляд справи, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив. Відповідач ТОВ «ГОУФІНГОУ» своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05.03.2026 було вирішено питання про заочний розгляд справи. Третя особа приватний нотаріус приватний нотаріус Київського районного нотаріального округу Остапенко Є.М. належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного. За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат»(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом встановлено, що відповідно до копії виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем № 171507 від 15.06.2021 року щодо стягнення з [PERSON] за кредитним договором №3397805134/144098 від 04.10.2019, який укладений між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] , за період з 04.10.2019 по 09.06.2021 у розмірі 3591,00 грн, у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 2000,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 1591,00 за вчинення виконавчого напису стягнуто плати із стягувача 1200,00 грн. Загальна заборгованість боржника становить 4791,00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОУФІНГОУ", код ЄДРПОУ 42059219, право вимоги за яким було відступлено до Нового кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС ГРУП» , код ЄДРПОУ 39508362 відповідно до Договору факторингу N? 1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року, відповідно до якого ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" набуло право Нового кредитора до Позичальника за Кредитним договором. В подальшому, між ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС ГРУП" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН", ідентифікаційний код юридичної особи 44243120, було укладено Договір N? 1-03/06/2021 про відступлення прав вимоги від 03 червня 2021 року, відповідно до якого ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" набуло право Нового кредитора до Позичальника за Кредитним договором. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2021 ВП № 67172582, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Остапенко Є.М. № 171507 від 15.06.2021, стягувач ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», боржник [PERSON] . 12.10.2023 виконавче провадження № 67172582 передане з Донецької до Дніпропетровської області у зв`язку зі зміною виконавчого округу приватним виконавцем. Місцем виконання виконавчого напису № 171507 від 15.06.2021 є місцезнаходження приватного виконавця, а саме: м. Дніпро, вулиця Сімферопольська, буд.21. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 22.09.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Суд погоджується з доводами позивача, що оскільки кредитний договір № 3397805134/144098 від 14.10.2019 р не є нотаріально посвідченим договором, а тому він не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин, приватним нотаріусом Київського районного нотаріального округу Остапенко Є.М. не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, відповідачем до суду не надано доказів розміру заборгованості позивача та її складових, що має ґрунтуватись на виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, не доведення відповідачем наявності у [PERSON] невиконаних зобов`язань договором за №3397805134/144098 від 14.10.2019 на суму 3591,00 грн, та безспірності указаної заборгованості, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зіст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. Пунктом 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з вимогами ч.8 ст.141ЦПКУкраїни розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктом 3.2рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19. В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу стороною позивачем було подано акт наданих послуг № 3 до Договору від 18.08.2025 №7/25 на суму 4000,00 грн, договір № 7/25 про надання правничої допомоги від 18.08.2025, додаткову угоду №2 до Договору від 18.08.2025 № 7/25, квитанцію про оплату юридичних послуг на суму 4000,00 грн, ордер про надання правничої (правової) допомоги АН №1763809 від 18.08.2025. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката Матвійчук Наталі Євгеніївни у розмірі 4000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved