Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

08 вересня 2025 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» звернулося до суду з позовом, в якому зазначило, що 08.11.2021р. з [PERSON] в електронній формі був укладений Договір №434155-КС-001 про надання кредиту, який був підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За його умовами позивач, як кредитодавець, надає відповідачу, як позичальнику, кредит у розмірі 14000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил надання грошових кошів у кредит. Згідно умов договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,86796429 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку користування кредитом, процентна ставка нараховується на залишок заборгованості за кредитом, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Також 29.01.2022 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору №434155-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якої позичальнику було надано додатково кредитні кошти в сумі 7000,000 грн. Взяті на себе зобов`язання позивач виконав надавши [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 21000,00 грн. шляхом їхнього перерахування на банківську карту позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів. В свою чергу відповідач свої зобов`язання по укладеному договору та додатковій угоді належним чином не виконував, кошти на погашення кредитної заборгованості в повному обсязі не сплачував, внаслідок чого, станом на 08.08.2025р. виникла заборгованість в розмірі 43823,30 грн., з яких: 18673,10 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 24960,32 грн. сума прострочених платежів по відсотках, 189,88 грн. сума прострочених платежів за комісією. За вказаних обставин та зважаючи на те, що в добровільному порядку [PERSON] жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості не вчиняє, позивач просив захистити його права, як кредитора та стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу, а також понесені судові витрати на сплату судового збору. Ухвалою від 02.10.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження, призначено перше судове засідання з викликом сторін. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» докази, які б підтверджували/спростовували факт випуску банківської карти № [NUMBER] та відкриття банківського рахунку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської карти № [NUMBER] за період з 08.11.2021 року по 16.07.2022 року. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача [PERSON] , яка в прохальній частині позовної заяви, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання. Однак, поштові відправлення були повернуті до суду без вручення з зазначенням причин «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 120, 129). Відповідно до ч.7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.4, 10 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Абзацом 2 ч.1 ст. 131 ЦПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України). Таким чином, аналіз вищевказаних процесуальних норм свідчить про те, що [PERSON] належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи по якій він є стороною, з огляду на володіння судом інформації про зареєстровану адресу його проживання та відсутності від нього повідомлень про зміну даної адреси. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення проти чого представник позивача не заперечував. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 листопада 2021 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» в особі Крупели А.М. з однієї сторони та [PERSON] , з іншої сторони, уклали Договір про надання кредиту №434155-КС-001 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Підписання договору відповідачем було здійснено одноразовим ідентифікатором G-0370, що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта. За умовами договору, передбаченими п.1 слідує, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 14000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту становить 24 тижні. Процентна ставка фіксована та в день становить 0,86796429. Комісія за надання кредиту 2100,00 грн. Термін дії договору до 25.04.2022р. Пунктом 2 договору передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до квитанції щодо здійснення переказу грошових коштів, 08.11.2021р. було здійснено успішний переказ грошових коштів в сумі 14000,00 грн. на рахунок отримувача [PERSON] на номер платіжної картки [NUMBER] згідно умов кредитного договору №434155-КС-001. 29.01.2022р. ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] уклали додаткову угоду №1 до договору №434155-КС-001 про надання кредиту від 08.11.2021р., в якій сторони погодили, що станом на 29.01.2022р. сума неповернутого позичальником кредиту (отриманого відповідно до договору №434155-КС-001) становить 11673,10 грн. Кредитодавець та позичальник домовилися, що після укладення додаткової угоди кредит збільшується на 7000,00 грн. та кредитодавець, на умовах викладених в договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит збільшений на 7000,00 грн у строки та на умовах викладених в договорі. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту складатиме 18673,10 грн. Строк кредиту продовжено на 82 днів. Термін дії договору продовжено до 16.07.2022р. Після укладення додаткової угоди та збільшення суми кредиту загальна сума отриманого кредиту становить 18673,10 грн. орієнтовна реальна річна процентна ставка 2473,47 %. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 38371,52грн. Комісія за зміну умов договору 1050,00 грн. Квитанцією від 29.01.2022р. підтверджується здійснення успішного переказу грошових коштів в сумі 7000,00 грн. на рахунок отримувача [PERSON] на номер платіжної картки [NUMBER] згідно умов додаткової угоди до кредитного договору №434155-КС-001. Вищевказані відомості щодо надання кредитних коштів узгоджуються з інформацією, яка була надана АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 02.10.2025р. про витребування доказів. Так, з листа АТ КБ «Приватбанк» від 11.10.2025р. № 20.1.0.0.0/7-251008/17544-БТ вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку було емітовано карту № [NUMBER] . Випискою по даному рахунку підтверджується зарахування коштів 08.11.2021 року в сумі 14000,00 грн. та 29.01.2022р. в сумі 7000,00 грн. Відтак, вказані обставини в сукупності підтверджують належне виконання позивачем зобов`язань за умовами укладеного договору. В п. 7 додаткової угоди сторонами погоджено змінений графік платежів, за яким повернення кредиту, сплата процентів та комісії розрахована на 12 платежів, а загальна сукупна вартість кредиту, за умови своєчасної та повної оплати, становить 38371,52 грн. Як слідує з розрахунку заборгованості за кредитом, [PERSON] частково погашав кредитну заборгованість, в загальному сплатив кошти в розмірі 17192,54 грн. Однак, в повній мірі та відповідно до погодженого з кредитодавцем графіку, кредитні кошти та нараховані відсотки не повернув. У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (позики) відповідач суду не надав, також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості. Таким чином, позивачем було доведено, що умови укладеного з [PERSON] кредитного договору та додаткової угоди щодо своєчасно та повного повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісії, позичальником, відповідно до графіку платежів, виконані не були, що призвело до виникнення в нього заборгованості, розмір якої станом на 27.08.2025р., згідно наданого розрахунку та довідки про стан заборгованості, становить 43823,30 грн. та складається з: 18673,10 грн. заборгованість за кредитом, 24960,32 грн. заборгованість за відсотками, 189,88 грн. заборгованість за комісією. Згідно ст.. 626 ЦК України, договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 ст. 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст. 1054 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Згідно ст.. 4, 5 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовою зокрема вважається послуга з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Статтею 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. Отже, укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. При цьому, судом, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Отже, судом в даній справі було встановлено, що [PERSON] з фінансовою установою ТОВ «БІЗПОЗИКА» було укладено електронний договір, за яким відповідачем було отримано фінансові послуги з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Взявши на себе обов`язок з повернення кредитних коштів, сплати процентів за їхнє використання та комісії, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. Відтак, за даних обставин, суд вважає, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від [PERSON] , як позичальника, повернення суми кредиту, що залишилась та сплати належних йому процентів і комісії. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «БІЗПОЗИКА» є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved