Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, у якому просить визнати за нею права та обов`язки забудовника незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є спадкоємцем, який прийняв спадщину, власника незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , її батька, [PERSON] , який помер [INFO] , проте у зв`язку з відсутністю належної реєстрації договору купівлі-продажу цього об`єкта незавершеного будівництва за померлим [PERSON] їй нотаріусом було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Гришковецька селищна рада Бердичівського району Житомирської області своєї позиції щодо предмета спору у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила. Судом з`ясовано, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.06.2009 р. (а. с. 9). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.02.2005 р. та свідоцтвом про шлюб від 01.02.2005 р. (а. с. 10, 11). Тобто, зважаючи на статті 1216 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом. З довідки від 03.12.2025 р. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. випливає, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину [PERSON] , є qого дочка [PERSON] (а. с. 41). Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином до [PERSON] перейшли права та обов`язки (спадщина) [PERSON] . Постановою від 03.07.2025 р. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. відмовлено [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , після [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю належної реєстрації договору купівлі-продажу цього об`єкта незавершеного будівництва, посвідченого 27.06.1997 р. приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Житомирської області Сітяшенко В.А. та зареєстрованим у реєстрі за № 422, за померлим [PERSON] (а. с. 12). Право власності на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано, що підтверджується довідкою від 11.04.2025 р. Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 13, 14). Разом з тим, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу від 27.06.1997 р., який посвідчено 27.06.1997 р. приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу Житомирської області Сітяшенко В.А. та зареєстровано у реєстрі за № 422, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив незакінчений будівництвом жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , до якого належать підвал та сарай (а. с. 16). З технічного паспорту на об`єкти незавершеного будівництва житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого станом на 11.04.2025 р., вбачається, що будинок та належний до нього сарай були побудовані у 1990 р., елементи самочинного будівництва відсутні (а. с. 19 25). Згідно з описом від 11.04.2025 р. об`єкта незавершеного будівництва під час обстеження об`єкта незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що наявність конструктивних елементів становить 55% (а. с. 26). З наведеного випливає, що [PERSON] придбав 27.06.1997 р. незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , проте не здійснив його державної реєстрації (не зареєстрував права власності на нього). Станом на 27.06.1997 р. держана реєстрація об`єктів нерухомого майна здійснювалася на підставі Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 р. № 56, які передбачали, що державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти, які закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, незалежно від форм власності і відомчого підпорядкування та при наявності матеріалів інвентаризації (пункт 1.6). Ці Правила втратили чинність на підставі наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 р. № 121, яким було затверджено Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка передбачала, що державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти нерухомості, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку незалежно від форм їхньої власності й при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводить державну реєстрацію права власності на ці об`єкти (пункт 1.8). Ці інструкція втратила чинність на підставі наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15.02.2002 р. № 36, після чого реєстрація прав власності на нерухоме майно здійснювалася на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, яке до дня смерті [PERSON] , який помер [INFO] , також не передбачало реєстрації права власності не об`єкти незакінченого (незавершеного) будівництва (Реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти пункт 1.6). Таким чином до дня смерті [PERSON] не міг здійснити державну реєстрацію / реєстрацію права власності придбаного на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.1997 р. об`єкта незакінченого (незавершеного) будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Як вказувалось вище, у зв`язку з відсутністю такої реєстрації [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем [PERSON] , який прийняв спадщину (до якого перейшли права та обов`язки [PERSON] , зокрема, на вказаний об`єкт незакінченого (незавершеного) будівництва), не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на цей об`єкт. Проте [PERSON] не подала доказів, які б вказували, що [PERSON] був забудовником незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Більше того, у законодавстві України, а саме Законі України "Про архітектурну діяльність", термін "забудовник" з`явився лише у 2008 р. на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про архітектурну діяльність" від 01.08.2006 р., та мав таке значення: забудовник особа, яка відповідно до закону отримала право власності або користування земельною ділянкою для містобудівних потреб та виконує передбачені законодавством дії, необхідні для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування. Цей термін проіснував у Законі України "Про архітектурну діяльність" до прийняття Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності 12.03.2011 р. Однак матеріали справи не містять доказів того, що у період існування у Законі України "Про архітектурну діяльність" терміну "забудовник" [PERSON] був забудовником у розумінні зазначеного терміну, а саме що він відповідно до закону отримав право власності або користування земельною ділянкою для містобудівних потреб та виконував передбачені законодавством дії, необхідні для здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування. За таких обставин Суд вважає, що за [PERSON] не можуть бути визнані права та обов`язки забудовника незавершеного будівництвом житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Крім того, як зазначено вище, постановою від 03.07.2025 р. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. відмовлено [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а не на права забудовника. Між тим, частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що права [PERSON] підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на незавершений будівництвом житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи зазначене, Суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial