Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: військова частина [NUMBER] , Міністерство Оборони України, [PERSON] , в якій просив суд оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , старшого сержанта Збройних сил України військової частини [NUMBER] , який зник безвісти 15 січня 2024 року в районі населених пунктів Іванівське Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, померлим.. Заява обґрунтована тим, що у відповідності до сповіщення №71 від 15 січня 2024 року, [PERSON] , мужньо виконуючи військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час несення служби на позиції між населеними пунктами Бахмут, Іванівське, Кліщіївка Донецької області зник безвісти. Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за №20250806-981, відділенням поліції №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області внесено відомості про кримінальне провадження №12024071110000022 за №382 від 23 січня 2024 року, щодо зникнення на території бойових дій [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з акту службового розслідування, військовослужбовець [PERSON] в ході виконання бойового завдання та потрапляння штурмової групи в зону ворожого артилерійського обстрілу позиції в районі населених пунктів Іванівське Кліщіївка Донецької області. Також під час службового розслідування встановлено, що [INFO] близько о 13:20 годині під час охорони позиції між населеними пунктами Іванівське Кліщіївка Донецької області, ворог почав здійснювати артилерійський обстріл місця перебування штурмової роти, внаслідок якого на зв`язок не вийшли військовослужбовці ЗСУ, в тому числі старший сержант [PERSON] . Проведені пошукові заходи, направлені на встановлення місця знаходження військовослужбовців штурмової роти військової частини [NUMBER] , а тому числі старшого сержанта [PERSON] бажаних результатів не дали. Пошукові заходи названих вище військовослужбовців ускладнилися тим, що позиція перебуває під вогневим контролем ворожих військ, а також постійними артилерійськими обстрілами та застосування ворогом FPV дронів. Інформації про можливе поранення військовослужбовців або потрапляння до полону, лікарні чи моргу, пошуковою групою військової частини [NUMBER] не отримано. Військовослужбовці вважаються зниклими безвісти з 15 січня 2024 року. В ході проведення попередніх інструктажів, роз`яснення умов несення військової служби та обов`язків військовослужбовців, а також при спілкуванні з іншими військовослужбовцями штурмової роти, старший сержант [PERSON] умислу щодо вчинення самовільного залишення місця несення служби чи дезертирства не висловлював. На підставі отриманого бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 12 січня 2024 року №1197дск, названі вище військовослужбовці виконували бойове завдання на позиції в районі населених пунктів [INFO] . Факт зникнення безвісти 15 січня 2024 року військовослужбовців підтверджується також витягом з журналу ведення бойових дій військової частини [NUMBER] від 18 січня 2024 року №102т (15 січня 2024). З моменту отримання інформації про зникнення безвісти за особливих обставин [PERSON] , [INFO] , останній жодного разу на контакт із сином не виходив, хоча вони постійно підтримувати відносини та вели розмови у телефонному режимі. У зв`язку з тим, що факт смерті батька заявника не встановлено, останній змушений звернутися до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою для реалізації права на спадщину та належні соціальні виплати. 11 листопада 2025 року заявник звернувся із даною заявою до суду. 13 листопада 2025 року заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які були усунуті 17 листопада 2025 року. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання на 29 грудня 2025 року. 15 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника військової частини [NUMBER] надані письмові пояснення, в яких просив ухвалити законне рішення щодо оголошення померлим [PERSON] 16 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника військової частини [NUMBER] надані додаткові письмові пояснення, в яких представник зазначив, що враховуючи наявні обставини зникнення безвісти [PERSON] заінтересована особа не має підстав і не вважає себе в праві підтримувати або заперечувати проти оголошення судом [PERSON] померлим, з наступних міркувань, що складає правову позицію військової частини. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Заявник та його представник в судовому засіданні подану заяву про оголошення фізичної особи померлою підтримали у повному обсязі та просили суд її задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Суд, вислухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується виданим повторно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області від 13 серпня 2008 року. Згідно доданого до матеріалів справи витягу з акту службового розслідування встановлено, що [INFO] близько о 13:20 годині в районі населених пунктів Іванівське Кліщіївка Донецької області, виконуючи бойове розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 12 січня 2024 року щодо відсічі збройної агресії російської федерації на позиції, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу даної позиції, на зв`язок не вийшов військовослужбовець старший сержант [PERSON] . Проведені пошукові заходи, направлені на встановлення місця знаходження військовослужбовців штурмової роти військової частини [NUMBER] , а тому числі старшого сержанта [PERSON] , бажаних результатів не дали. Пошукові заходи названих вище військовослужбовців ускладнилися тим, що позиція перебуває під вогневим контролем ворожих військ, а також постійними артилерійськими обстрілами та застосування ворогом FPV дронів. Інформації про можливе поранення військовослужбовців або потрапляння до полону, лікарні чи моргу, пошуковою групою військової частини [NUMBER] не отримано. Військовослужбовець [PERSON] вважається зниклим безвісти з 15 січня 2024 року. Орієнтовне місце зникнення безвісті старшого сержанта [PERSON] район населених пунктів Іванівське Кліщіївка Бахмутського району Донецької області. В ході проведення попередніх інструктажів, роз`яснення умов несення військової служби та обов`язків військовослужбовців, а також при спілкуванні з іншими військовослужбовцями штурмової роти, старший сержант [PERSON] умислу щодо вчинення самовільного залишення місця несення служби чи дезертирства не висловлював. Заявнику [PERSON] надійшло сповіщення сім`ї №71 від 19 січня 2024 року про те, що його батько старший сержант [PERSON] , [INFO] , мужньо виконуючи військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час несення служби на позиції між населеними пунктами Бахмут, Іванівське, Кліщіївка Донецької області зник безвісти. За фактом зникнення безвісти [PERSON] розпочато кримінальне провадження №12024071110000022 від 23 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у якому заявника визнано потерпілим. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Обраний заявником спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі №204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Визнання фізичної особи померлою здійснюється у судовому порядку, який встановлюється Главою 4 ЦПК України (за аналогією визнання фізичної особи безвісно відсутньою). Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У разі оголошення померлим громадянина, який пропав безвісти за обставин, що загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, суд може визнати днем смерті громадянина можливий день його загибелі. Оголошення громадянина померлим тягне за собою ті самі наслідки, що і смерть фізичної особи, а саме: відкривається спадщина, відбувається перехід майна до правонаступників. Згідно ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Для встановлення юридичного факту, а саме визнання людини померлою, заявникові, рідним, подружжю, дітям необхідно звернутися до суду із відповідною заявою та доданими до неї доказами безрезультатного розшуку особи, відомостей про обставини її останнього відомого місця перебування та зникнення, можливо повідомлення про бойові дії, фізичні втрати за місцем служби або перебування особи. За результатами розгляду даної заяви суд приймає рішення про визнання особи померлою. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, існують особисті або майнові правовідносини - матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія, шлюб припиняється (ст. 104 Сімейного кодексу України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України). Судове рішення, яке підтверджує факт смерті відсутньої особи шляхом оголошення її померлою, з моменту набрання законної сили є підставою для припинення правосуб`єктності такої фізичної особи. На підставі рішення суду органом державної реєстрації актів цивільного стану буде видано Свідоцтво про смерть особи. Одним з обов`язкових реквізитів такого актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть є дата смерті. Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України днем смерті відсутньої фізичної особи вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення її померлою. У випадку оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку, а також у зв`язку з воєнними діями суд має право визнати днем смерті цієї фізичної особи день її вірогідної смерті. У випадку припущення загибелі особи у зв`язку з воєнними діями, бойовими операціями, дата можливої загибелі буде встановлена та зазначена саме в судовому рішенні. Після набрання законної сили таке рішення суду про оголошення особи померлою надсилається або надається, крім органу державної реєстрації актів цивільного стану, також нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Оголошення особи померлою необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Однак необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України). Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою, визначені у статті 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. Аналізуючи зазначені норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1 і 2 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, станом на день розгляду заяви по суті [PERSON] більше шести місяців відсутній в місці постійного проживання та реєстрації, а також відсутні відомості про місце його перебування. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме, з метою реалізації його особистих та майнових прав щодо спадкування майна після смерті батька, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про оголошення особи померлою. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги надані заявником докази, суд вважає доведеним, що [PERSON] зник безвісти 15 січня 2024 року, тобто строк, передбачений ЦК України, після спливу якого фізичну особу може бути оголошено померлою, на час розгляду даної справи минув, а отже ймовірно є особою, що померла, але юридично це не оформлено. Крім того, суд доходить до переконання, що оголошення [PERSON] померлим дійсно породжує для заявника правові наслідки у вигляді надання йому можливості оформити після нього спадщину та належні соціальні виплати. Оскільки матеріали справи дають можливість встановити день вірогідної смерті [PERSON] , зокрема витяг з акту службового розслідування, то його необхідно оголосити померлим з [INFO] . З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що вимоги, заявлені [PERSON] , знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved