Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі - ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулося із позовом до [PERSON] в якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором в сумі 31 706,67 грн із яких 14 750 грн -заборгованість за тілом кредиту й 16 956,67 грн - заборгованість за процентами. У обґрунтування заявленого ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» повідомило, що між відповідачкою та первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») був укладений кредитний договір на підставі якого [PERSON] отримала кредитні кошти, які зобов`язалася повернути у строки, обумовлені зазначеним договором. У подальшому право вимоги за цим договором перейшло до позивача, але [PERSON] самоусунулася від належного виконання взятого на себе зобов`язання й через це ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» вимушене звернутися до суду із цим позовом. [PERSON] , у свою чергу, заявила зустрічний позов в якому просила визнати відсутнім її обов`язок як боржника за кредитним договором № 317749905 перед ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». У обґрунтування своїх вимог остання повідомила, що жодних договорів із указаним вище товариством вона не укладала і кредитних коштів за такими договорами не отримувала, а тому зазначає, що у неї відсутній обов`язок щодо сплати кредитних коштів за договором № 317749905. Водночас, існування цього договору відповідачка пов`язує із крадіжкою її особистих речей у Словаччинні влітку 2021 року, проте доказів на підтвердження такого факту у неї немає. ІІ. ПРОЦЕДУРА СУДОВОГО РОЗГЛЯДУ ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року в цій справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 17 вересня 2025 року [PERSON] в межах цього провадження заявлений зустрічний позов. 22 вересня 2025 року відповідною ухвалою суду зустрічний позов [PERSON] прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та у зв`язку із цим вирішено здійснити перехід у справі із її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. У подальшому, ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» подало відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] в якому просило повністю відмовити у задоволенні позовних вимог останньої. Свою позицію ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» обґрунтувало тим, що подання зустрічного позову спрямовано виключно на бажання [PERSON] уникнути цивільно-правової відповідальності за невиконання взятого на себе зобов`язання, оскільки останньою не надано жодних доказів на підтвердження її вимог, натомість із матеріалів справи слідує, що саме вона укладала вищевказаний кредитний договір та отримала за ним грошові кошти. У відповіді на відзив на позовну заяву [PERSON] підтримала свою позицію, викладену в зустрічному позові, а у запереченні на відповідь на відзив ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підтримало свою позицію, викладену у відзиві на зустрічну позовну заяву. 15 січня 2026 року підготовчий розгляд справи був завершений і справа призначена до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися, але скерували на адресу суду заяви в яких просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 28 листопада 2018 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладений договір факторингу № 28/1118-01 за умовами п. 4.1 якого право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги (а.с. 72-77). У період з 28 листопада 2019 року по 31 грудня 2023 року між сторонами цього правочину підписаний ряд додаткових угод якими строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року продовжений до 31 грудня 2024 року (а.с. 77 зворот-84). 05 серпня 2020 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») підписаний договір факторингу № 05/0820-01 відповідно до умов п. 4.1 якого право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги (а.с. 63-67). У період з 03 серпня 2021 року по 30 грудня 2022 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладений ряд додаткових угод якими строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року продовжений до 30 грудня 2024 року включно (а.с. 67 зворот-68). 08 вересня 2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладений договір № 317749905 далі - Договір) відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 14 750 грн (п. 1.1 Договору) строком на 140 днів (п. 1.2 Договору). Разом з тим, із п. 1.4 та п. 1.5 Договору слідує, що проценти за ним можуть нараховуватися у розмірі 0,69% на день (дисконтна процента ставка) та у розмірі 1,30% на день (базова процента ставка). Водночас, положеннями п. 1.6 Договору передбачено, що нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовується за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного у графіку платежів за цим договором. У разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу. Поміж іншого, п. 1.11 Договору визначено, що нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою та початок нарахування процентів за базовою процентною ставкою на умовах викладених у цьому договорі не є зміною його істотних умов. У п. 4.2 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між ними використовуватиметься електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей договір підписаний 08 вересня 2021 року об 21 годині 50 хвилин одноразовим ідентифікатором «MNV6TW48». Згідно з графіком платежів, який є додатком до цього договору, перший платіж за Договором мав відбутися 22 вересня 2021 року (а.с. 32 зворот -35). Відповідно до довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» одноразовий ідентифікатор «MNV6TW48» був відправлений об 21 годині 48 хвилин на номер мобільного телефону [NUMBER] (а.с. 12). Із розрахунку, наданого ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», вбачається, що заборгованість за кредитним договором № 317749905 від 08 вересня 2021 року, [PERSON] не погашалася (а.с. 44-45). 30 листопада 2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» підписаний реєстр прав вимоги № 162 відповідно до якого останнє набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 317749905 від 08 вересня 2021 року на загальну суму 29 405,67 грн із яких 14 750 грн - заборгованість за тілом кредиту й 14 655,67 грн - заборгованість за процентами (а.с. 70-71). 30 травня 2023 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підписаний реєстр прав вимоги № 9 згідно з яким останнє набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 317749905 від 08 вересня 2021 року на загальну суму 31 706,67 грн із яких 14 750 грн - заборгованість за тілом кредиту й 16 956,67 грн - заборгованість за процентами (а.с. 61-62). 04 червня 2025 року між ТзОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладений договір факторингу № 04/06/25-Ю за умовами п. 1.2 якого перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників (а.с. 55-59). Того ж дня між сторонами цього договору підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 04/06-25-Ю та реєстр боржників із якого вбачається, що ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 317749905 від 08 вересня 2021 року на загальну суму 31 706,67 грн із яких 14 750 грн - заборгованість за тілом кредиту й 16 956,67 грн - заборгованість за процентами (а.с. 50, 53-54). У листі № 20.1.0.0.0/7-251104/68437-БТ від 12 листопада 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» повідомило, що номер мобільного телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону, який знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Поміж іншого, банк зазначив, що на ім`я [PERSON] емітована карта № [NUMBER] (а.с. 203). Із виписки по картковому рахунку № [NUMBER] вбачається, що 08 вересня 2021 року на цю картку зараховано 14 750 грн із призначенням платежу «Viplata zaima Moneyveo» (а.с. 204). IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Приписи ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою та другою ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» унормовує, що одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною першою ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частина друга ст. 1081 ЦК України визначає, що грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Згідно з положеннями ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання не сприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року по справі № 278/2111/23 виснувано, що способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача. Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Разом із тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц виснувано, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 зауважив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору в спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 наголошено, що у випадку якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову. Також Верховний Суд неодноразово у постановах від 18 жовтня 2023 року у справі № 300/808/19, від 07 грудня 2023 року у справі № 363/2300/20, від 13 грудня 2023 року у справі № 753/8710/21 наголошував на тому, що пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] з огляду на таке. Як встановлено судом у ході розгляду справи між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] 08 вересня 2021 року був укладений кредитний договір № 317749905. Зазначений висновок суду зумовлений тим, що відповідно до п. 4.2 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між ними використовуватиметься електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Окрім цього, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі. Згідно з матеріалами справи ідентифікатор, яким був підписаний вищевказаний кредитний договір, в день його укладення надсилався на номер телефону, який зазначений відповідачкою у цьому договорі та згідно з відомостями Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», є фінансовим номером [PERSON] як клієнта банку (а.с. 12, 203). Саме після підписання зазначеного кредитного договору на карту, емітовану на ім`я відповідачки, від ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надійшло тіло кредиту в сумі 14 750 грн, що підтверджується випискою за вказаною карткою (а.с. 204). Відтак, зважаючи на зазначений перебіг подій, а також відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження протиправності дій третіх осіб щодо персональних даних [PERSON] , суд уважає що вищевказаний кредитний договір укладений саме між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою. У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2023 року в справі № 922/1280/22 викладений правовий висновок, відповідно до якого Верховний Суд зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами. Так, перевіряючи правильність обрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором суд звертає увагу на те, що п. 1.4 та п. 1.5 Договору встановлено, що проценти за ним можуть нараховуватися у розмірі 0,69% на день (дисконтна процента ставка) та у розмірі 1,30% на день (базова процента ставка). Разом з тим, положеннями п. 1.6 Договору передбачено, що нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовується за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного у графіку платежів за цим договором. У разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу. Водночас, згідно з графіком платежів, який є додатком до цього договору, вбачається що перший платіж Договором мав відбутися 22 вересня 2021 року. Таким чином, суд звертає увагу на те, що в силу п. 1.6 Договору в термін до 22 вересня 2021 року включно в межах зазначеного договору діяла дисконтна процентна ставка в розмірі 0,69% на день, а тому сума процентів за цей період становить 1 424,85 грн (із розрахунку: 14 750 грн х 0,69% х 14 днів). За решту днів кредитування [PERSON] належало сплатити проценти в розмірі 24 160,50 грн (із розрахунку: 14 750 грн х 1,30% х 126 днів). Отже, сума процентів, які належить стягнути із відповідачки за цим договором має складати 25 585,35 грн, натомість позивачем розмір таких процентів заявлений позивачем на рівні 16 956,67 грн, що є його процесуальним правом. Ураховуючи викладене вище, суд уважає, що позовні вимоги ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягають до повного задоволення. Стосовно вимог [PERSON] про визнання відсутнім її обов`язку як боржника за кредитним договором № 317749905 перед ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» суд зазначає, що товариство, перед яким вона просить визнати відсутнім свій обов`язок, як боржника, не залучено до участі в цій справі в якості відповідача, хоча саме з ним укладався спірний кредитний договір право вимоги за яким у подальшому перейшло до ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ». Отже, зважаючи на указану вище судову практику Верховного Суду та фактичні обставини цієї справи, суд відмовляє [PERSON] у задоволенні зустрічного позову через його пред`явлення до неналежного складу відповідачів та через те, що останньою не доведений факт неправомірного отримання третіми особами її персальних даних з метою укладення спірного кредитного договору. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ Так, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» слід стягнути судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Разом з тим, результати вирішення спору не дають суду можливості вирішити питання щодо розподілу судових витрат [PERSON] . Щодо питання стягнення судових витрат ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу останнім до матеріалів позову долучено: копію договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 02 червня 2025 року (а.с. 40-41); копію додаткової угоди № 25770503424 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 02 червня 2025 року (а.с. 39); копію акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 02 червня 2025 року (а.с. 38). Зокрема, із зазначеного акту прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги вбачається, що Адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» надані послуги: складання позовної заяви на суму 5 000 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості на суму 1 000 грн; підготовки адвокатського запиту на суму 500 грн; підготовки та подачі клопотання про витребування доказів 500 грн (а.с. 38). Загальна вартість наданої правової допомоги згідно із вказаним документом становить 7 000 грн. Так, у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 виснувано, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, у цій постанові Верховний Суд висловив правову позицію з питання, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за наслідками розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи лише має бути сплачено. У подальшому від вищевказаної правової позиції Верховний Суд не відступав (постанова від 22 січня 2021 року в справі № 925/1137/19). Водночас, в силу правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2025 року по справі № 761/415/24 за відсутності клопотанням іншої сторони суд не може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Ураховуючи, що позов ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягає до повного задоволення, а також з огляду на відсутність заперечень [PERSON] стосовно заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу, то з останньої на користь ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» належить стягнути понесені первісним позивачем та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved