Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У лютому 2026 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 19 вересня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 693 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . 27 липня 2019 року [PERSON] змінив своє прізвище на прізвище [PERSON] , згідно свідоцтва про зміну імені, виданого 27 липня 2019 року Лубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, серії [NUMBER] . З перших днів подружнього життя у сторін була дружня сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та взаєморозуміння згасли і поступово стосунки у них зіпсувались. Остаточне припинення шлюбних відносин у сторін відбулось у грудні 2025 року, тобто фактично однією сім`єю сторони не проживають близько пів року, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейні відносини як подружжя, а тому збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Спору щодо розподілу спільного майна відсутні, оскільки вони вирішать їх у позасудовому порядку. На підставі викладеного [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 19 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 693, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] у поданій до суду заяві просив розглянути справу без його участі, не надавати строк на примирення, розірвати шлюб з [PERSON] . Рух справи Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2026 року справу № 539/375/26 передано судді Пилипчуку М. М. Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. У відповіді, яка 13 лютого 2026 року надійшла до суду з Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, вказано, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 11 березня 2026 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву через свого представника адвоката Савинську Н. Ю., в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, строк на примирення просила не надавати, вказувала, що позовні вимоги підтримує. [PERSON] у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, вказував, що проти задоволення позовних вимог не заперечує, строк на примирення просив не надавати. [PERSON] через свого представника адвоката Мельника В. В. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що 19 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 693, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого 27 липня 2019 року Лубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, серії [NUMBER] , [PERSON] змінив своє прізвище на прізвище [PERSON] . Позивач у своєму позові зазначає, що за час сумісного проживання почуття любові, поваги та взаєморозуміння у них з відповідачем згасли, що призвело до погіршення стосунків між ними. Сімейні відносини між сторонами, як подружжям, припинені з грудня 2025 року, спільне господарство вони не ведуть. Відповідач у поданій до суду заяві не заперечував щодо розірвання шлюбу. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 1 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України (частина друга статті 36 СК України). Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (стаття 51 СК України). Відповідно до частин першої та третьої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно з частиною другою статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (частина третя статті 105 СК України). Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористалась цим правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнав позов. Збереження шлюбу можливе за наявності почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. За змістом частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною третьою статті 115 СК України визначено, що розірвання шлюбу, здійснене органами державної реєстрації актів цивільного стану, засвідчується Свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд має виходити з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Під шлюбом слід розуміти сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Верховний Суд у постанові від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22-ц виклав висновок про те, що «заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ». Оскільки шлюбні відносини між подружжям припинені, наміру їх відновлювати у сторін не має, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим, відповідно, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між подружжям. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У позовній заяві позивач просила залишити за нею витрати зі сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved