Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] - недієздатним, встановити над ним опіку та призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над недієздатним [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що на час дії всесвітньої пандемії COVID-19, а також з часу початку воєнної агресії російської федерації у рідного дядька заявника - [PERSON] , вкрай ускладнився стан здоров`я, що вплинуло на обмеження життєдіяльності щодо самообслуговування, пересування. Такий стан викликає у нього безпорадний стан, необхідність постійного догляду за ним. На даний час у [PERSON] захворювання прогресує: він боїться виходити сам на вулицю, не пам`ятає як правило місцевість, де знаходиться; не може самостійно купляти продукти в магазині, речі; не може самостійно належним чином приготувати собі їжу, приймати належні ліки; забезпечити собі контроль кров`яного тиску; знаходиться у постійно пригніченому стані та нервових стресах (що викликані у тому числі новинами, повітряними тривогами, обставинами у сім`ї) - і таким чином потребує регулярного постійного догляду за ним, щоденного виділення часу за таким доглядом. [PERSON] отримав статус інваліда ІІ групи внаслідок психічного розладу дитинства безстроково. Причина інвалідності: «F07.9 Неуточнений органічний розлад особистості та поведінки внаслідок захворювання, травми та дисфункції головного мозку». Він постійно потребує прийняття призначених лікарями стабілізуючих тиск ліків, постійної перевірки кров`яного тиску та періодичного відвідання лікарів невропатолога, терапевта. Згідно довідки до акту медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0414299 від 11.11.2014 [PERSON] рекомендовано лікування щодо відновлення роботи на дому та відвідування реабілітаційного центру. Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 318 від 07.08.2023 [PERSON] встановлено обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Крім того, [PERSON] має пенсійне посвідчення № [NUMBER] серія [NUMBER] , вид пенсії: по інвалідності дитинства. На теперішній час внаслідок вищевказаної хвороби дядько не може розуміти значення своїх дій та повноцінно керувати ними, не може самостійно захистити свої інтереси і потребує опіки або піклування. Спостерігається постійно у сімейного лікаря, місцевого невропатолога. Вказує, що призначення [PERSON] опікуном [PERSON] буде відповідати як найкращім інтересам останнього (т. 1 а.с. 3-21). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON]. від 08.02.2024 у справі було відкрито провадження за правилами окремого провадження (т. 1 а.с. 27). Відповідно до протоколу судового засідання від 02.04.2024 у справі було оголошено перерву до 01.5.2024 для повідомлення органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації (т. 1 а.с. 42-43). Відповідно до протоколу судового засідання від 30.05.2024 у судовому засіданні представником особи стосовно якої вирішується питання - адвокатом Новіковим Я.А. було заявлено клопотання про витребування медичних документів [PERSON] . У зв`язку з чим, у справі було оголошено перерву для надходження документів до 02.07.2024 (т. 1 а.с. 55-57). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON]. від 30.05.2024 було задоволено клопотання про витребування медичних документів [PERSON] (т. 1 а.с. 59). 17.06.2024 на виконання вимог ухвали суду від 30.05.2024 комунальним некомерційним підприємством «Центр Первинної медико-санітарної допомоги» Печерського району м. Києва до суду було надано документи стосовно [PERSON] (т. 1 а.с. 68-73). Відповідно до протоколу судового засідання від 02.07.2024 у судовому засіданні голосуючий суддя на місці ухвалив протокольною ухвалою залучити Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію, як орган опіки та піклування як заінтересовану особу, а також повторно направити ухвалу суду на виконання до комунального некомерційного підприємства «Міський заклад із надання психіатричної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради. У справі оголошено перерву до 14.09.2024 (т. 1 а.с. 76-78). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON]. від 02.07.2024 було залучено Дарницьку районну в м. Києві державну адміністрацію, як орган опіки та піклування як заінтересовану особу (т. 1 а.с. 80). 06.08.2024 на адресу суду надійшов лист від комунального некомерційного підприємства «Міський заклад із надання психіатричної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (т. 1 а.с. 91-92). Відповідно до протоколу судового засідання від 14.08.2024 у судовому засіданні представником заявника - адвокатом Перепилицею О.В. було заявлено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи (т. 1 а.с. 96-98). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON]. від 14.08.2024 було задоволено клопотання представника заявника та призначено судово-психіатричну експертизу по справі (т. 1 а.с. 99-100). 25.10.2024 до суду надійшов лист від державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» про забезпечення явки [PERSON] та оплати експертизи (т. 1 а.с. 112-114). 10.02.2025 від державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» до суду надійшли матеріали цивільної справи та висновок судово-психіатричного експерта № 1778 від 23.12.2024відносно [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого у теперішній час [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді Легкої розумової відсталості зі значними поведінковими порушеннями (F70.1 - згідно з Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду); за психічним станом у теперішній час [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 1 а.с. 125-128). Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва [PERSON]. від 14.08.2024 було поновлено провадження по справі (т. 1 а.с. 130). Відповідно до протоколу судового засідання від 26.02.2025 у справі оголошено перерву для надання можливості ознайомлення сторін з матеріалами справи та висновком експерта до 15.04.2025 (т. 1 а.с. 154-155). 27.02.2025 представником заінтересованої особи Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування - Власовчук Ю.О. до суду було подано заяву про розгляд справи без участі представника (т. 1 а.с. 167-169). 27.02.2025 представником заявника - адвокатом Перепилицею О.В. до суду було подано клопотання про розгляд справи без його участі (т. 1 а.с. 170-173). 24.03.2025 представником заінтересованої особи Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування - А. Невмержицьким до суду було подано подання про призначення опікуна, в якому зазначено, що відповідно до пропозицій опікунської ради (протокол № 4 від 19.03.2025), у відповідності до ст. 55, 58, 60,62, 63 ЦК України, ст. 300 ЦПК України, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, просить призначити гр. [PERSON] , [INFO] опікуном над гр. [PERSON] , [INFO] , у разі визнання останнього судом недієздатним (т. 1 а.с. 174-175). 16.04.2025 відповідно до розпорядження № 173 від 15.04.2025 було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] (т. 1 а.с. 177-181). Ухвалою суду від 21.04.2025 справу було прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвої Т.Г. за правилами окремого провадження (т. 1 а.с. 182-183). 16.04.2025 представником заінтересованої особи Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування - Власовчук Ю.О. до суду було подано заяву про розгляд справи без участі представника (т. 1 а.с. 194-198). Відповідно до протоколу судового засідання від 02.06.2025 у справі оголошено перерву у зв`язку із неявкою сторін до 13.08.2025 (т. 1 а.с. 199). 06.06.2025 представником заінтересованої особи Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування - Деревянко А.С. до суду було подано заяву про розгляд справи без участі представника (т. 1 а.с. 211-213). Відповідно до протоколу судового засідання від 13.08.2025 у справі оголошено перерву у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання присяжним Тітус Д.М. судової повістки до 13.08.2025 (т. 1 а.с. 214). 02.12.2025 представником особи стосовно якої вирішується питання [PERSON] - адвокатом Новіковим Я.А. до суду було подано клопотання про перерозподіл справи (т. 2 а.с. 1-3). 05.12.2025 відповідно до розпорядження № 546 від 05.12.2025 було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Ільєвої Т.Г. у довготривалій відпустці (т. 2 а.с. 4-6). Ухвалою суду від 08.12.2025 справу було прийнято до провадження судді Печерського районного суду м. Києва Новака Р.В. за правилами окремого провадження (т. 2 а.с. 7). В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат Перепилиця О.В. підтримали заяву з викладених у ній підстав, просили її задовольнити в повному обсязі. Представники органі опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи містяться клопотання про розгляд справи без їх участі, а також подання Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про призначення опікуном [PERSON] . Представник особи, щодо якої розглядається заява - адвокат Новіков Я.А. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначав, що підтримує задоволення вимог заяви у повному обсязі. Суд, вислухавши заявника та його представника, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов наступних висновків. [PERSON] , [INFO] , є дядьком заявника [PERSON] , [INFO] . Під час дії всесвітньої пандемії COVID-19, а також з часу початку воєнної агресії російської федерації у рідного дядька заявника - [PERSON] , вкрай ускладнився стан здоров`я, що вплинуло на обмеження життєдіяльності щодо самообслуговування, пересування. Такий стан викликає у нього безпорадний стан, необхідність постійного догляду за ним. На даний час у [PERSON] захворювання прогресує: він боїться виходити сам на вулицю, не пам`ятає як правило місцевість, де знаходиться; не може самостійно купляти продукти в магазині, речі; не може самостійно належним чином приготувати собі їжу, приймати належні ліки; забезпечити собі контроль кров`яного тиску; знаходиться у постійно пригніченому стані та нервових стресах (що викликані у тому числі новинами, повітряними тривогами, обставинами у сім`ї) - і таким чином потребує регулярного постійного догляду за ним, щоденного виділення часу за таким доглядом. [PERSON] отримав статус інваліда ІІ групи внаслідок психічного розладу дитинства безстроково. Причина інвалідності: «F07.9 Неуточнений органічний розлад особистості та поведінки внаслідок захворювання, травми та дисфункції головного мозку». Згідно довідки до акту медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0414299 від 11.11.2014 [PERSON] рекомендовано лікування щодо відновлення роботи на дому та відвідування реабілітаційного центру. Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 318 від 07.08.2023 [PERSON] встановлено обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Крім того, [PERSON] має пенсійне посвідчення № [NUMBER] серія [NUMBER] , вид пенсії: по інвалідності дитинства. На теперішній час внаслідок вищевказаної хвороби [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та повноцінно керувати ними, не може самостійно захистити свої інтереси і потребує опіки або піклування. Спостерігається постійно у сімейного лікаря, місцевого невропатолога. За адресою постійного проживання заявника [PERSON] : [ADDRESS] , квартира належить на праві власності родичам [PERSON] в рівних частинах, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Крім цього заявник має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку належить [PERSON] та його матері - [PERSON] . За адресою постійного проживання [PERSON] : [ADDRESS] , квартира належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. Відповідно до подання органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, кандидат в опікуни [PERSON] надав підтвердні документи, що у [PERSON] із близьких родичів є мати - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] , рідний брат - [PERSON] , [INFO] . Батько та брат, а також мати кандидата в опікуни [PERSON] - [PERSON] надали письмову згоду, що вони не заперечують, щоб їхній онук та син - [PERSON] був призначений опікуном [PERSON] . Також, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування 12.07.2024 отримала висновок Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, про можливість виконувати опікунські обов`язки [PERSON] (вхідний № 105-6121/1 від 12.07.2024) та акт обстеження його умов проживання. У висновку зазначено, що райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за можливе виконання [PERSON] обов`язків опікуна над [PERSON] у разі визнання останнього судом недієздатним. Кандидат в опікуни, [PERSON] є фізичною особою - підприємцем. Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця загальна сума його доходу за 2024 рік становить 1774850,68 грн. За місцем проживання характеризується позитивно. На обліку у лікаря психіатра не перебуває. Судимості не має. Протипоказань для виконання обов`язків опікуна не має, за станом здоров`я може бути опікуном. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України). Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. У відповідних положеннях підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг. Згідно із статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Положеннями ч. 1 ст. 30 ЦК України визначено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до статі 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЦК України). Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (ч.ч. 1-3 ст. 41 ЦК України). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Ч. 3 ст. 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-384цс16 викладено правову позицію про те, що за положеннями ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28.03 роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»). Відповідно до положень ст.. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. За положеннями ч. 6 ст. 300 ЦПК України визначено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на особисту участь у судових засіданнях, висловлення своєї думки щодо висновків лікарів-психіатрів у судовому засіданні при вирішенні питань, пов`язаних із наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав. Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її (за необхідності - дистанційно, у режимі відеоконференції). Якщо на момент розгляду справи особа позбавлена волі як психічно хвора, суд має перевірити законність підстав позбавлення волі такої особи, щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд. Європейський суд з прав людини в рішенні від 27.03.2008 у справі «Штукатуров проти росії» (заява № 44009/05) зазначив, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив її право на справедливий судовий розгляд, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №1778 від 23.12.2024, проведеного Державною установою «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» стосовно [PERSON] , [INFO] , у теперішній час [PERSON] , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді Легкої розумової відсталості зі значними поведінковими порушеннями (F70.1 - згідно з Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду). За психічним станом у теперішній час [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи наявні у матеріалах справи письмові докази щодо стану здоров`я [PERSON] , [INFO] , а також висновок судової експертизи, суд приходить висновку про наявність правових підстав для визнання його недієздатним. Відповідно до ч. 1 ст. 41, ст.. 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Ч. 1 ст. 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23.11.2021 у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21). До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування (стаття 65 ЦК України). У статті 66 ЦК України зазначено, що якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад. В матеріалах справи наявне подання органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому порушується перед судом питання про призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над його дядьком [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, з метою захисту прав та законних інтересів [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку про необхідність встановлення опіки над останнім та призначення йому опікуна - [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved