Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача Уповноважений представник позивача [PERSON] - адвокат Бельдій Н. В., 05.12.2025 року (вх. № 27875) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова із позовною заявою до КП «Львівське експерементальне підприємство засобів пересування і протезування», третя особа: ЛМР про стягнення середнього заробітку, недорахованої заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, у якій просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача 152 587 грн. 57 коп. середнього заробітку за весь час затримки по день часткового розрахунку при звільнені з 01.02.2022 року по 19.01.2023 року; - стягнути з відповідача на користь позивача 46 842 грн. 34 коп. компенсації грошової втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати з суми, що охоплюється судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 11.10.2021 року; - стягнути з відповідача на користь позивача 19 742 грн. 77 коп. компенсації грошової втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати заборгованості заробітної плати з жовтня 2021 року по січень 2022 року; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] знаходилася в трудових відносинах з відповідачем з 1975 року по січень 2022 року включно та була звільнена за ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), що підтверджується записами в її трудовій книжці. У 2020 році відповідач почав допускати заборгованість по зарплаті перед позивачем. 11.10.2021 року Залізничним районним судом м. Львова у справі № 462/7351/21 видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача 88 381 грн. 78 коп. заборгованості по заробітній платі з березня 2020 року по липень 2020 року та з квітня 2021 року по вересень 2021 року. Указана сума заборгованості, погашена частково 27.11.2025 року на суму 66 454 грн. 39 коп. Окрім того, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість з заробітної плати у сумі 39 723 грн. 88 коп. за період з 01.10.2021 року по 31.01.2022 року, з урахуванням відрахувань та 49 489 грн. 17 коп. без урахування відрахувань. Також, стягненню з відповідача підлягають санкції встановлені ст. 117 КЗпП України. Розмір середньої заробітної плати для цілей обчислення штрафних санкцій у порядку ст. 117 КЗпП України, слід обчислювати виходячи з вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» де у відповідності до абзацу 4 пункту 2 розділу ІІ Порядку - середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за 2 календарні місяці роботи, що передують місяцю в якому від відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Крім того, Законом України «Про компенсацію громадянам грошової втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено обов`язок роботодавцем здійснити компенсацію працівнику втрату частини доходів у випадку порушення строків їх виплати. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити (а.с. 34-39). ІІ. Рух справи в суді Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 27). Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 05.12.2025 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - позивача у справі (а.с. 28). Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 15.10.2025 року (а.с. 61). Також, судом у порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 2108275 про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - позивача у справі (а.с. 31). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.12.2025 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 29-30). 12.12.2025 року (вх. № 28409) від уповноваженого представника позивача [PERSON] - адвоката Бельдія Н. В. до суду надійшла позовна заява в новій редакції з додатками, у якій останній просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача 49 489 грн. 17 коп. заборгованості по заробітній платі з 01.10.2021 року по 31.01.2022 року; - стягнути з відповідача на користь позивача 152 587 грн. 57 коп. середнього заробітку за весь час затримки по день часткового розрахунку при звільнені з 01.02.2022 року по 19.01.2023 року; - стягнути з відповідача на користь позивача 46 842 грн. 34 коп. компенсації грошової втрати частини доходів у зв?язку із порушенням строків їх виплати з суми, що охоплюється судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 11.10.2021 року; - стягнути з відповідача на користь позивача 19 742 грн. 77 коп. компенсації грошової втрати частини доходів у зв?язку із порушенням строків їх виплати заборгованості заробітної плати з жовтня 2021 року по січень 2022 року; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (а.с. 33-55). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 56-58). ІІІ. Щодо правової позиції учасників 3.1. Щодо відзиву на позовну заяву 20.01.2026 року (вх. № 1409) від представника відповідача КП «Львівське експерементальне підприємство засобів пересування і протезування» - Цяпало Р. М. до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву (документ сформований у системі «Електронний суд» 20.01.2026 року) (а.с. 62-65). Із змісту вказаного відзиву вбачається, що з позовними вимогами відповідач не згідний. Зокрема вказано, що відповідач не заперечує, що на момент звільнення існувала заборгованість перед позивачем у розмірі 128 058 грн. 82 коп. Вказана заборгованість складалась із заробітної плати, охопленої судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова № 462/7345/21 від 11.10.2021 року на загальну суму 88 381 грн. 78 коп., а також із нарахувань заробітної плати за період з 01.10.2021 року по 31.01.2022 року на загальну суму 39 723 грн. 88 коп. Однак, вказана сума заборгованості погашена в повному обсязі до подання позовної заяви. Відтак вимога щодо стягнення з КП «Львівське експериментальне підприємство засобів пересування і протезування» заборгованості за період з 01.10.2021 року по 31.01.2022 року в сумі 49 489 грн. 17 коп. є необґрунтованою та не підлягає до задоволення. При здійсненні розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивач бере за основу розмір заробітної плати за грудень 2021 року та січень 2022 року. При цьому нею не надано доказів, які підтверджують реальний розмір заробітної плати за вказані місяці. Натомість долучено довідку про доходи за період березень 2020 року по липень 2021 року, яка не несе жодної доказової інформації при розгляді даної справи.Також, сторона відповідача просить зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника, оскільки справедливим буде застосування принципу співмірності з урахуванням тієї обставини, що заборгованість перед позивачем погашено в повному обсязі. У випадку задоволення судом позовних вимог, зазначає, що нарахована рішенням суду заробітна плата, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати та витрати на правову допомогу підлягають оподаткуванню за ставкою 18% ПДФО та 1, 5 % військовий збір про що зазначається в резолютивній частині рішення. 3.2. Щодо відповіді на відзив Уповноважений представник позивача [PERSON] - адвокат Бельдій Н. В., 27.01.2026 року (вх. № 2006) подала до суду письмову відповідь на відзив (документ сформований у системі «Електронний суд» 26.01.2026 року) (а.с. 75-79). Так, із змісту вказаної відповіді на відзив вбачається зокрема, що відповідачем пропущено строк для подання відзиву по даній справі, що зумовлює відмову в його прийнятті. По суті відзиву, станом на день подання позовної заяви прострочена заборгованість по заробітній платі відповідачем погашена. Відповідно у цій частині відповідач відмовляється від позовної вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі. Разом із цим, до відзиву долучено внутрішньо-бухгалтерські документи, зокрема розрахунковий листок [PERSON] за грудень 2021 року та січень 2022 року, відомості у яких містять інформацію з розшифруванням суми заборгованості, яка в частині відомостей по заборгованій заробітній платі за грудень 2021 року не відповідає таким, які наявні у довідці про доходи від 10.02.2022 року, що суттєво впливає на обчислення середнього заробітку, що враховується при застосуванні санкції передбаченої ст. 117 КЗпП України. Стосовно відомостей за січень 2022 року, то такі до довідки про доходи на яку покликається позивач взагалі не подавались, відтак перевірити їх справжність немає можливості. Такі розрахункові листи не є документами первинного бухгалтерського обліку, є витягами з системи, з невідомої програми, ймовірно з системи «1.С бухгалтерія», яка заборонена до використання на території України, як програма, розробником якої є держава-окупант. Жодного атрибуту, який би дозволяв віднести указані відомості до офіційного документу у вказаних додатках немає. За таких обставин, просить відмовити відповідачу у прийнятті відзиву. IV. Позиція суду Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Так, у матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Встановлені судом фактичні обставини справи Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з КП «Львівське експерементальне підприємство засобів пересування і протезування» та 18.01.2022 року звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с. 43-45). 11.10.2021 року Залізничним районним судом м. Львова у справі № 462/7351/21 видано судовий наказ, яким стягнуто з Львівського казенного експерементального підприємства засобів пересування і протезування на користь [PERSON] 88 381 грн. 78 коп. заборгованості по заробітній платі за період з березня 2020 року по липень 2020 року та з квітня 2021 року по вересень 2021 року включно (а.с. 47-48). Скрін-копією з мобільного додатку позивача стверджується, що на її картковий рахунок 27.11.2025 року зараховано 66 454 грн. 39 коп. із зазначенням «безготівкове зарахування Залізничний ВДВС у м. Львові ВД № 101; 30.06.2021; Львівське казенне експериментальне підприємство за; ВП № [NUMBER]; Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача» (а.с. 49). Суд приймає до уваги надану стороною позивача довідку про доходи [PERSON] за період березень 2020 року - липень 2021 року (а.с. 46). Згідно ухвали № 6077 від 20.02.2025 року 36-ї сесії 8-го скликання Львівської міської ради «Про надання згоди на прийняття з держаної власності у комунальну власність Львівської міської територіальної громади ДКП «Львівське казенне експерементальне підприємство засобів пересування і протезування» надано згоду на прийняття з державної власності у комунальну власність Львівської міської територіальної громади без прав відчуження та зміни цільового призначення (а.с. 50). Ухвалою № 6354 від 12.06.2025 року 40-ї сесії 8-го скликання Львівської міської ради «Про затвердження акту приймання-передачі цілісного майнового комплексу Державного комерційного підприємства «Львівське казенне експерементальне підприємство засобів пересування і протезування» затверджено акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу Державного комерційного підприємства «Львівське казенне експерементальне підприємство засобів пересування і протезування» (а.с. 51). VІ. Застосоване судом законодавство та мотиви прийняття рішення Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. При цьому, суд враховує, позицію викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) від 16.06.2021 року, згідно якої реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів -представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але нерідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та непізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Положеннями ч. 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За затримку розрахунку при звільненні передбачена відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, якою визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Окрім цього, у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. З викладеного вбачається, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені уст. 116 КЗпП України. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, передбачено, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Стаття 34 Закону України «Про оплату праці» передбачає, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлює, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно ст. 2 Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. На підставі положень Закону Кабінет Міністрів України постановою від 21.02.2001 року № 159 затвердив «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати». Пунктом 2.2 рішення Конституційного Суду від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 визначено, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Відповідно до п. 4, 5 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. За змістом наведених норм права компенсація втрати частини заробітної плати провадиться підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. VІІ. Висновки суду Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені. Згідно довідки про доходи долученої стороною позивача, середньоденна заробітна плата позивача становить 13 139 грн. 49 коп. Враховуючи наведене суд зазначає, що середній заробіток розраховується за період, починаючи з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 01.02.2022 року по 19.01.2023 року (включно). Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 18 липня 2024 року і по 18 січня 2025 року (включно) складає: 11 місяців х 13 139 грн. 49 коп. та 19 днів х 423 грн. 85 коп. (13 139 грн. 49 коп./31 день) = 152 587 грн. 62 коп. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати судом враховується наступне. Оскільки затримка виплати заробітної плати складає більше, ніж на один місяць, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому суд бере розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплат, наведений стороною позивача, відповідно до якого сума компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати становить 46 842 грн. 34 коп. у зв`язку із порушенням строків їх виплати з суми, що охоплюється судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 11.10.2021 року та 19 742 грн. 77 коп. компенсації грошової втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати заборгованості заробітної плати з жовтня 2021 року по січень 2022 року.Розрахунок яких здійснювався наступним чином: сума компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати з сумою заборгованості, що охоплюється судовим наказом обраховується виходячи 3 індексу інфляційних втрат починаючи з листопада 2021 року по жовтень 2025 року, всього 53% (листопад 2021 року - 0, 8%, грудень 2021 року - 0, 6%); 2022 рік - 26, 6%, 2023 рік - 5, 1%, 2024 рік - 12%, 2025 рік з січня по жовтень 7, 3%. Обрахунок суми здійснюється шляхом і множення заборгованості по судовому наказу 88 381 грн. 78 коп. х 53% та/100 = 46 842 грн. 34 коп. З заборгованості, яка не охоплюється судовим наказом за період часу з жовтня 2021 року по січень 2022 року на суму 39 723 грн. 88 коп. індексується на 49, 7% інфляційних втрат (починаючи з 01.02.2022 року по 31.10.2025 року, де загальний індекс інфляції у 2022 році з лютого становить 25, 3%, у 2023 році 5, 1%, у 2024 році 12%, у 2025 році по жовтень місяць 7, 3 %). Тому сума інфляційних втрат обчислюється наступним чином: сума невиплаченої заборгованості 39 723 грн. 88 коп. х 49,7 %/ 100 = 19 742 грн.77 коп. Наведений розрахунок стороною відповідача не спростовано. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд вважає за потрібне зазначити наступне. Відповідно до п. п. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом, для цілей оподаткування податком на доходи фізичних осіб прирівнюються до заробітної плати та оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 ПК України (18%). Сума компенсації включається до фонду оплати праці того місяця, в якому фактично проводиться її нарахування та виплата у відповідності п. п. 1.6.2 п. 1.6. розділ І Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року № 5. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку та інших обов`язкових платежів з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. Тому суд, визначаючи компенсацію втрати частини заробітку, попередньо не відраховує з його складу ПДФО, а залишає виконання цього обов`язку роботодавцю, оскільки відповідно до ст. 18 ПК України, суди не належать до складу податкових агентів платника податку. Таким чином, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та суми компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати підлягають задоволенню, з відрахування з цієї суми передбачених законом обов`язкових податків та зборів при виплаті. VІІІ. Судові витрати по справі Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 8.1. Щодо судового збору За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 0019-9036-6324-1130 від 02.12.2025 року (а.с. 40) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved