Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

18.11.2025 засобами поштового зв`язку позивач звернувся до Володарського районного суду Київської області з зазначеним позовом. У позовній заяві представниця позивача, посилаючись на викладені у позові обставини та на ст. ст. 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 639, 641, 644, 1047, 1049, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 27, 43, 49, 58, 60, 61, 133, 141, 175, 177, 184, 274-279 ЦПК України, просить суд стягнути з [PERSON] , заборгованість за договором позики № 79954874 у розмірі 17289,00 грн; стягнути судові витрати; розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують. 28.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи без їх виклику в судове засідання, на 15.01.2026 о 09:30. Одночасно суд зобов`язав позивача надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду справи оригінали документів, які містяться у кредитній справі відповідача (паперові та електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), а саме: оригінал договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики), графік платежів із зазначенням процентної ставки, строку дії позики; повний (детальний) розрахунок заборгованості з розподілом на тіло кредиту, відсотки, пеню, штрафи та з урахуванням усіх платежів відповідача; оригінал договору факторингу за кредитними зобов`язаннями щодо яких позивач звернувся до суду, реєстр боржників, акт передачі; матеріали щодо поточної роботи з клієнтом; фінансову бухгалтерську звітність позичальників; розрахунки заборгованості по позиці, процентів, комісійних, штрафних санкцій; статистичну та бухгалтерську звітність; розшифровку дебіторської, кредиторської заборгованості; звіт про фінансові результати (первинні документи та виписки з особових рахунків боржника, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику кредитних коштів, боргу по основній сумі кредиту та процентам) тощо. Докази повідомлення боржника про відступлення права вимоги до нього за договором факторингу. Вказано позивачу на наслідки неподання до суду витребуваних доказів, які передбачені п. 9 ч.1 ст.257 ЦПК України. Судовий розгляд справи 15.01.2026 не відбувся та був відкладений на 09.02.2026, у зв`язку із неповідомленням відповідача про відкриття провадження та час і місце розгляду справи. 09.02.2026 відкладено судовий розгляд справи по суті на 06.03.2026. Одночасно продовжено строк судового провадження на строк достатній для всебічного та повного розгляду справи. Направлено запит до [INFO] та витребувано інформацію стосовно: [PERSON] , щодо перебування останнього на військовій службі в лавах Збройних Сил України. Позивач та його представниця належним чином повідомлені про відкриття провадження, про час і місце розгляду справи, про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи в електронному кабінеті в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» (а.с. 48, 49, 58-61). Учасникам провадження роз`яснено, що згідно положень визначених ч. 7 ст. 14 ЦПК України, що перегукується з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження, час та місце розгляду справи, шляхом направлення процесуальних документів на адресу його зареєстрованого місця проживання, про що свідчать поштові повідомлення доєднані до матеріалів справи (а.с. 50, 62) та розміщенням відповідного оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» (а.с. 52, 56). Так, Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 у справі №908/3468/13 зробив висновок, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20). Наведене свідчить, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду. У відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. З матеріалів справи судом встановлено, позивач у позові зазначає, що 25 травня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] був укладений договір позики ( на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79954874 з додатком №1, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 68204, про що свідчить вказаний договір, юридичні адреси та реквізити сторін, згідно ЗУ "Про електронну комерцію" (а.с.6-8, 9). Відповідно до п. 1 Договору, кошти кредиту надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Відповідачу надано кредит у сумі 9000,00 грн. строком на 30 днів, з базовою процентною ставкою з другого дня користування позикою до дати повернення 2,7%, дата повернення кредиту 23.06.2024, орієнтована загальна вартість позики 11025,00 грн. 14.06.2021 між ТОВ ««1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» - позивачем укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого за твердженнями позивача до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №79954874 від 25 травня 2024 року, також укладені додаткова угода №2 від 28.07.2021 та додаткова угода № 7 від 14.06.2021 і додаткова угода № 42 від 28.10.2024 (а.с. 10-13, 14, 15, 16). Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 36 від 28.10.2024 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло Реєстр Боржників №36 від 28.10.2024 кількістю 5184, загальна сума заборгованості 81779587,94 грн (а.с.17). До позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано копію витягу з реєстру боржників №36 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, щодо передання права вимоги відносно боржника [PERSON] , номер договору позики 79954874, в сумі 17289,00 грн, з яких: 9000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3915,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 19). Також, надано розрахунок заборгованості за договором позики № 79954874 від 25 травня 2024 року за період з 27.05.2024 по 28.10.2024 (а.с.20-21). Долучено платіжну інструкцію № 508 від 31 жовтня 2024 року на суму 4344761,53 грн, призначення платежі плата за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди № 2 (а.с.8). Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв`язку регулюються наступними вимогами закону. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно з ст.627, 629 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.1046, ч.ч. 1 та 2 ст.1054 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.ч. 2 та 4ст. 83 ЦПК України). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 5ст. 83 ЦПК України). Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними (ч. 9ст. 83 ЦПК України). Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи (ч. 10 ст. 83 ЦПК України). Суд вважає, що наданими доказами доведений факт укладення між [PERSON] 25 травня 2024 року з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договору позики 79954874 з додатком №1. Однак належними та допустимими доказами позивачем не доведено факту надання кредитних коштів за цим договором, існування кредитної заборгованості у зазначеному позивачем розмірі, а також набуття позивачем прав вимоги до відповідача. Зокрема, звертаючись до суду з позовом, ТОВ « ФК «ЄАПБ» не було надано доказів на підтвердження перерахування коштів на виконання зазначеного вище договору позики, клопотання про витребування судом таких доказів позивачем теж не заявлялось. У долученому до позовної заяви розрахунку заборгованості за укладеним між відповідачем та первісним кредитором договором позики лише зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Проте, позивачем не надано та не доведено за який конкретно період нараховано заборгованість за відсотками за вказаним договором, які просить стягнути позивач на свою користь, що унеможливлює перевірити їх нарахування в межах строків дії договору та відповідно до узгодженої сторонами відсоткової ставки. Відтак, жодного доказу не надано та перед судом не доведено твердження у позовній заяві, що за умовами укладеного договору факторингу, первісний кредитор повідомляв [PERSON] про перехід права вимоги та наявність зобов`язання з погашення заборгованості перед новим кредитором з інформацією про нього. Тобто наведене вказує на відсутність доказів на підтвердження зарахування коштів на рахунок позичальника (банківської виписки, меморіального ордера). Відсутність первинних документів вказує на невиконання первинним кредитором договору позики договір не вважається виконаним. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а не підписання паперу Позивачем не наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали йому разом з позовною заявою подати квитанції чи інші документи (первинні бухгалтерські документи) про перерахування коштів [PERSON] та долучити докази повідомлення відповідача про відступлення права вимоги у вказаних правовідносинах. Враховуючи те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено належними та допустимими доказами надання [PERSON] кредитних коштів у вказаному розмірі за зазначеним договором позики, розміру заборгованості, яку просить стягнути на свою користь, а також передання ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права грошової вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» за вказаним договором позики, укладеним з відповідачем, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №79954874. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом ч.1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України). Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору. Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17, відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Як встановлено з матеріалів справи, кредитний договір №79954874 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] був укладений 25 травня 2024 року, тоді як договір факторингу №14/06/21 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», на який посилається позивач як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника, укладено 14.06.2021, тобто, на момент укладення договору про відступлення права вимоги №14/06/21 ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. А додаткова угода № 2 від 28.07.2021, додаткова угода № 7 від 13.06.2022 та додаткова угода № 42 від 28.10.2024 до договору факторингу №14/06/21 не містять інформації щодо предмету доказування, оскільки у першій йдеться про обов`язок первісного кредитора повідомити боржника у десятиденний термін про відступлення права вимоги за кредитним договором та інформацію про фактора, а інші містять загальну інформацію. Суд доходить висновку, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази щодо набуття ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» прав первісного кредитора, а отже, останнє позбавлене права пред`являти свої вимоги за Договором позики №79954874 від 25 травня 2024 року укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] . Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Слід зазначити, що відкриваючи провадження суд звернув увагу позивача на неповноту долучених до позову письмових доказів та зобов`язав надати оригінали таких для повноти дослідження позиції позивача у цих правовідносинах, однак позивач проігнорував ухвалу суду. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини та докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи відсутність достовірних і допустимих відомостей, щодо належного набуття позивачем прав первісного кредитора, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Позивачем понесені і документально підтверджені, витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору з відповідача стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed