Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

17.09.2025 до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла вищевказана позовна заява, відповідно до якої представник позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (далі - АТ «СЕНС БАНК») просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 65 819,56 грн., судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. та 5 766 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.10.2021 підписанням оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту [PERSON] запропонував Банку укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. 21.10.2021 шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту Банк прийняв пропозицію Відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 21.10.2021 між Банком та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з наступними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Cameleon», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) 200 000 грн.; сума встановленої кредитної лінії - 30 000 грн.; процентна ставка 0,01 % для торгових операцій та 37% для операцій зняття коштів готівкою; тип процентної ставки фіксована, тип картки MasterCard Debit World строком дії 5 років. Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Проте Позичальник своїх зобов`язань належним чином не виконав, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним, внаслідок чого заборгованість складає 65 819,56 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, 10.03.2026 на адресу суду надійшла заява за підписом відповідача, відповідно до якої останній просить суд розглянути справу за його відсутності, враховуючи поданий відзив та доповнення до нього. На адресу суду надійшли відзив та доповнення до відзиву за підписом відповідача, в яких [PERSON] заперечує проти позовних вимог повністю. Вказує, що позивач не надав повного розрахунку руху коштів на його рахунку. Зняття готівки, купівля товарів, поповнення картки, то що у зв`язку з чим, могла з`явитись заборгованість. В таких умовах зробити розрахунок коректним неможливо. Е також сумнів у нарахуваннях скритих штрафів, пені та комісії, та інше за користування самою картки не враховуючи закону № 2120-IX. "Про внесення змін до податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період дії воєнного стану. Неустойки, штрафи, пеня та інші платежі сплата, яких передбачені договором при споживчим кредиті нараховано включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором підлягають списанню кредитодавцем". Ознайомиться та зрозуміти у повному обсязі з умовами анкети-договору про приєднання до договору надання банківських послуг відповідач теж не зміг, тому що посилання на сайт HTTPS://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi є неактивним. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N? 6-164с15). З приводу підписання анкети-заяви до приєднання до банківських послуг за умов отримання коштів банку на картку у користування в рамках кредитного ліміту позивач вказує незнайомий мені номер мобільного телефону. Виникає сумнів, що цей договір був підписаний саме мною. Безпосередньо кредитний договір в будь якому разі я не підписував і не укладав, і в цій частині я повністю заперечую позивачу. З огляду на викладене, відповідач робить висновки, що 21.10.2021 року між ним і Сенс Банком було підписано Анкету-заяву про приєднання до банківських послуг з умов надання йому коштів у вигляді кредитного ліміту 30 000 гривень на власне використання. Безпосередньо кредитний договір в той чи інший формі він у будь-якому випадку за умови отримання карткового кредиту не підписував і не укладав. В Анкеті-заявці про приєднання було вказане тільки процентна ставка 0,01% для торгових операцій, та 37% для операцій знаття готівки. І сама сума встановленої кредитної лінії 30 000 гривень. Ніяких істотних умов кредиту під час підписання Анкети-заявки Бане надав і з ними в повному обсязі відповідач ознайомлений не був, а на сайті, на який посилається Банк теж про істотні умови не згадувалось, тим самим сам Бак ввів його в оману. З розрахунком заборгованості, який був наданий позивачем, відповідач категорично не погоджуюсь на підставі того, що вважає, пені, комісії, штрафи ,та інше не було списано, як того вимагає закон N? 2120-IX "Про внесення змін до податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період дії воєнного стану. Неустойки, штрафи, пеня та інші платежі сплата, яких передбачені договором при споживчим кредиті нараховано включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором підлягають списанню кредитодавцем". Також в ньому відсутні відомості щодо транзакцій у лютому і квітні 2025 року, які я відповідач замовляв у Банку, і вони могли суттєво збільшити суму боргу. Разом з тим, що відповідач все ж таки отримав на карту кошти від банка і користувався ними на свій розсуд, відповідач розуміє, що банк має повне право на повернення своїх коштів, виданих йому в межах тіла кредитах 30 000 гривень. У відзиві на позовну заяву відповідач також просить суд витребувати у Національного Банку України розрахунок по руху усіх коштів та транзакцій на його кредитній карті виданої відповідачу АТ «Сенс-Банк» у період з 21 жовтня 2021 року до 22 вересня 2025 року, а також ідентифікувати платників на його рахунок 17 лютого 25 року та 16 квітня і встановити точну суму нарахування, які він не замовляв. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі звернення до суду із заявою про витребування доказів на виконання вимог ч.2 ст. 84 ЦПК України особа має вказати: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Беручи до уваги, що у відповідному клопотанні відсутні відомості щодо здійснення заходів для отримання цих доказів самостійно та відсутні докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів, оскільки сторона не позбавлена можливості самостійного здобуття доказів, направлених на доведення викладених у відзиві обставин, підстави для витребування таких доказів у суду відсутні, а тому судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного вище Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 21.10.2021 підписанням оферти на укладення угоди про надання споживчого кредиту [PERSON] запропонував Банку укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. 21.10.2021 шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту Банк прийняв пропозицію Відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. 21.10.2021 між Банком та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з наступними умовами: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту «Cameleon», мета кредиту для особистих потреб; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) 200 000 грн.; сума встановленої кредитної лінії - 30 000 грн.; процентна ставка 0,01 % для торгових операцій та 37% для операцій зняття коштів готівкою; тип процентної ставки фіксована, тип картки MasterCard Debit World строком дії 5 років. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа - Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа - Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, позичальник [PERSON] має заборгованість у сумі 65 819,56 грн., яка складається з: 36 867,66 грн. прострочене тіло кредиту; 28 951,90 грн. відсотки за користування кредитом. Згiдно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надала доказів щодо належного виконання прийнятих на себе зобов`язань, встановлених умовами кредитного договору. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення з [PERSON] 36 867,66 грн. прострочене тіло кредиту; 28 951,90 грн. відсотки за користування кредитом, за наведеним вище кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі. Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та у доповненні до відзиву спростовуються зібраними у справі доказами, а тому відхиляються судом. Також, розглянувши вимоги АТ «Сенс Банк» про стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 766 грн., суд дійшов до висновку про їх часткове задоволення, виходячи з такого. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 766 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем надано копію договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025, укладеного між АТ «Сенс Банк» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», згідно з п. 3.1. якого, замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у такому розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 грн., за отримання рішення суду 225 грн., комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7, 85 %. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи за цією позовною заявою складають 5 766 грн. ( 375+ 225+ 65 819,56 х 7,85%). Розглянувши надані позивачем документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд виходить з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» протии України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Відповідач у відзиві на позовну заяву та у доповненні до відзиву просить суд зменшити розмір витрат на оплату послуг адвоката до 1500 грн. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторонни витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такоїсторони». Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі N 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5 766 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з [PERSON] на корить АТ «СЕНС БАНК» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 2 000 грн. У задоволенні іншої частини витрат на правничу допомогу судом відмовляється. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 422,40 грн. покладається судом на відповідача.

Outcome: approved