Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Короткий виклад доводів позову [PERSON] У березні 2025 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12 236 гривень 40 копійок та у рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень, а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.08.2023 року о 18 год. 10 хв. по вулиці Одеській у м. Бердичеві [PERSON] , керуючи автомобілем «HYUNDAI SONATA», д. н. з. [NUMBER] , під час виконання маневру лівого повороту не впевнився у безпечності свого маневру та в тому, що це не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, та здійснив зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS», д. н. з. [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, відповідач порушив п. 10.4 ПДР України, за що передбачено відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Житомирського апеляційного суду від 19.09.2024 року у справі № 274/5983/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП, вчиненої відповідачем, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, у результаті чого йому було спричинено матеріальну шкоду, яка була частково відшкодована страховою компанією «Інго», де була застрахована відповідальність відповідача. Разом з тим позивачем висувалася та висувається вимога до відповідача про відшкодування витрат на заходи транспортування свого пошкодженого автомобіля (послуги евакуатора - ФОП « [PERSON] ») у розмірі 1000 гривень, розміру франшизи 2500 гривень, який не був включений страховиком до суми страхового відшкодування з передбачених законом підстав, послуг з проведення судової автотехнічної експертизи у розмірі 5736 гривень 40 копійок, послуг з надання правової допомоги при підготовці апеляційної скарги у розмірі 3000 гривень; все разом становить 12 236 гривень 40 копійок. В досудовому порядку врегулювати спір не вдалось, його вимога залишилася без реагування. Крім того, позивачу внаслідок неправомірних дій відповідача - пошкодження автомобіля - було завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні права власності позивача, зокрема внаслідок пошкодження автомобіля та переживань у зв`язку із самим фактом ДТП і пошкодженням автомобіля, а також у зв`язку з неможливістю використовувати транспортний засіб протягом тривалого часу. У результаті цього він був позбавлений можливості повноцінно здійснювати пересування як своє, так і свого дідуся - [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом I групи та потребує постійної сторонньої допомоги, яку йому надає позивач. Позивач зазнав душевних страждань у вигляді тривалих негативних переживань з моменту ДТП по даний час, у тому числі через неможливість тривалий час використовувати власний транспортний засіб, необхідність докладати значні зусилля для відновлення пошкодженого майна, значне зниження якості його життя в результаті судових тяганин, спілкування зі страховою компанією та витребування здійснення страхового відшкодування. Окрім цього, позивач протягом тривалого часу не міг належним чином здійснювати догляд за своїм дідусем, інвалідом I групи, зокрема не мав можливості швидко доставляти продукти харчування, ліки тощо. Також позивач був позбавлений можливості в екстреному випадку, якщо б такий настав, здійснити транспортування свого дідуся до медичних закладів, а відтак постійна потреба в транспорті для пересування та перевезення завдала йому чимало страждань та хвилювань. Позивач зазнав немало хвилювань та страждань через те, що відповідач, який пошкодив майно позивача, не має на меті добровільно відшкодувати заподіяні додаткові матеріальні збитки. У момент ДТП позивач пережив значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Хвилювання та думки про ситуацію, яка склалася на теперішній час, тримають його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на відносини в сім`ї, на роботі та в побуті. Крім того, позивач вимушений був витрачати свій час і зусилля на те, щоб звертатися до правників та страхової компанії, що значно порушило його нормальний ритм життя та спричинило ряд незручностей, проблем і марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім`ю та роботу. Вказані вище обставини спричинили негативні наслідки, моральні втрати та страждання для позивача. Розмір відшкодування завданої моральної шкоди позивач оцінює у 30 000,00 грн. Короткий виклад доводів зустрічного позову [PERSON] 03.06.2025 [PERSON] пред`явив зустрічний позов (а.с. 30-92, том 1, а.с. 2-4, том 2) до [PERSON] , Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просить: - стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 23 113,10 грн документально підтверджених витрат на ремонт транспортного засобу та інші необхідні витрати, що підлягають покриттю ОСЦПВ; - стягнути з [PERSON] на його користь 30 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди та 4020 грн матеріальної шкоди ( витрати на правничу допомогу); - стягнути судові витрати. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 20 серпня 2023 року близько 18:10 у м. Бердичеві по вул. Одеській сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «HYUNDAI SONATA», державний номерний знак [NUMBER] , під його керуванням, та автомобіля «DAEWOO LANOS», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Всупереч твердженням первісного позивача, ДТП сталася не з його вини, а внаслідок порушення Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) водієм [PERSON] . Його версія подій, яка підтверджується наявними у справі доказами та буде підтверджена додатковими доказами, є наступною. Він рухався на автомобілі «HYUNDAI SONATA» по вул. Одеській та мав намір здійснити поворот ліворуч у дозволеному для цього місці (щоб заїхати на автомийку, але побачив суцільну лінію розмітки). Їдучи далі, він побачив переривчасту лінію дорожньої розмітки, увімкнув лівий покажчик повороту, прийняв правіше до бордюру через великі габарити, щоб, виконуючи маневр розвороту, не наїхати на бордюр, переконався у відсутності перешкод у дзеркалі зліва та розпочав маневр. У цей момент автомобіль «DAEWOO LANOS» під керуванням [PERSON] , який рухався позаду в попутному напрямку, замість того щоб зменшити швидкість або зупинитися, переконавшись у безпечності подальшого руху чи об`їзду (п. 2, 12.3 ПДР України), здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, де і відбулося зіткнення з його автомобілем, який уже частково перебував на смузі зустрічного руху, завершуючи маневр розвороту. Його дії відповідали вимогам ПДР України, зокрема п. 9.2 «а» (попереджувальні сигнали), п. 10.1 (безпека маневру) та п. 10.4 (зайняття відповідного крайнього положення). Натомість водій [PERSON] порушив: п. 11.3 ПДР України, здійснивши виїзд на смугу зустрічного руху за наявності суцільної лінії розмітки 1.1, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків; п. 12.3 ПДР України, не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, коли виникла небезпека для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, бачачи його автомобіль, що розпочав маневр з увімкненим покажчиком повороту. Його позиція щодо вини [PERSON] у ДТП підтверджується, зокрема, тим, що постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 жовтня 2023 року у справі № 274/5983/23 провадження щодо нього за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Суд першої інстанції вказав на порушення ПДР з боку [PERSON] (виїзд на зустрічну смугу). Хоча ця постанова була скасована апеляційним судом після проведення судової автотехнічної експертизи № 2448/23-25 від 22.07.2024 р., він вважає висновки цієї експертизи неповними та такими, що не врахували всіх обставин справи, зокрема показань свідка та первинних пояснень самого [PERSON] , що буде доведено в ході судового розгляду даної цивільної справи. Свідок ДТП [PERSON] бачив дорожню обстановку та підтвердив факт завчасного увімкнення ним лівого покажчика повороту та дії [PERSON] . У первинних поясненнях [PERSON] у справі про адміністративне правопорушення визнавав, що бачив його підготовчі маневри. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] його автомобіль «HYUNDAI SONATA», д. н. з. [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу від 25 серпня 2023 року, складеним представником АТ «Страхова група «ТАС». Для відновлення пошкодженого автомобіля та оплати послуг адвоката він поніс матеріальні витрати на загальну суму 27 133,10 грн, що включає витрати на покупку передньої лівої двері - 6 956,00 грн (чек № 13352 від 30.08.2023 р., виданий ТОВ «НоваПей»), витрати на доставку двері - 813,00 грн (чек № 13353 від 30.08.2023 р.), витрати на придбання матеріалів для ремонту згідно з видатковою накладною № 158 від 02 жовтня 2023 року, виданою ТОВ «ДОМІНУС ТРАНС», на загальну суму 2 944,00 грн, витрати на оплату ремонтних робіт, виконаних ТОВ «ДОМІНУС ТРАНС» згідно з актом надання послуг № 164 від 10 жовтня 2023 року, - 12 400,00 грн. Також у першому засіданні він поніс витрати на оплату послуг адвоката [PERSON] в сумі 4 020,10 грн. Крім матеріальної шкоди, неправомірними діями [PERSON] йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 30 000 грн. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням майна, необхідністю його тривалого та вартісного ремонту, порушенням звичного способу життя. Він зазначає, що пережив сильний стрес безпосередньо під час та після ДТП, а також у зв`язку з подальшими розглядами справи. Необхідність захищати свої права в суді, спростовувати безпідставні звинувачення та доводити очевидні факти вимагає значних психологічних зусиль, часу та спричиняє постійне нервове напруження. Ситуація ускладнюється тим, що [PERSON] , отримавши страхове відшкодування від АТ «СК «ІНГО» у розмірі 32 039,02 грн, продовжує висувати до нього необґрунтовані вимоги, що він розцінює як намагання безпідставно збагатитися за його рахунок. Це змушує його докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав, що поглиблює його моральні страждання. У відзиві на позов [PERSON] - [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити, вважаючи свою винуватість недоведеною. У відзиві на зустрічний позов [PERSON] - [PERSON] вказав, що у ДТП, яка сталася, винуватість [PERSON] повністю доведена, тому його позов є необґрунтованим. У відзиві на зустрічний позов [PERSON] . Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» просить відмовити в задоволенні позову, оскільки [PERSON] є винуватцем ДТП, а отже підстави для виплати страхового відшкодування відсутні. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 17.03.2025 позовну заяву [PERSON] суд залишив без руху. Ухвалою судді від 01.05.2025 відкрито спрощене провадження. 02.06.2025 [PERSON] пред`явив зустрічний позов. Ухвалою від 02.06.2025 зустрічну позовну заяву [PERSON] суд залишив без руху Протокольною ухвалою від 22.07.2025 суд прийняв до розгляду зустрічний позов, продовжив розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою від 01.12.2025 суд закрив підготовче провадження, справу призначив до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] свій позов підтримав, у задоволенні зустрічного просить відмовити. У судовому засіданні відповідач-позивач [PERSON] свій позов підтримав, у задоволенні первісного позову просить відмовити. Ухвалою суду від 24.02.2026 у задоволенні клопотання відповідача - позивача [PERSON] про призначення повторної судової автотехннічної експертизи - суд відмовив. Представник відповідача за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» у судове засідання не з`явився. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що постановою Житомирського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року у справі № 274/5983/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що 20.08.2023 року о 18 год. 10 хв. по вулиці Одеській у м. Бердичеві [PERSON] , керуючи автомобілем «HYUNDAI SONATA», д. н. з. [NUMBER] , при виконанні маневру лівого повороту не впевнився в безпечності свого маневру, що це не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, та здійснив зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS», д. н. з. [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Таким чином, відповідач порушив п. 10.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а. с. 1113, том 1). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «HYUNDAI SONATA», д. н. з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «Страхова група «Інго», що підтверджується полісом № 213029318. Розмір франшизи становив 2500 грн (а.с. 19, том 1). АТ «Страхова група «Інго» 25.09.2024 виплатило [PERSON] - матері [PERSON] , власниці автомобіля «DAEWOO LANOS», д. н. з. [NUMBER] , 32 039,02 грн страхового відшкодування (а.с.21, том 1). Дід [PERSON] - [PERSON] є особою з інвалідністю I Б групи та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 24-27, том 1). Відповідно до квитанції від 13.10.2023 до прибуткового касового ордера [PERSON] сплатив адвокату Гуменюку О.В. 3000 грн за надану правничу допомогу зі складання апеляційної скарги, консультування у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , що також підтверджується матеріалами справи № 274/5983/23 (а. с. 18, том 1). За послуги евакуатора 20.08.2023 (у день ДТП) на користь ФОП [PERSON] сплачено 1000 грн, що підтверджується товарним чеком від 20.08.2023 (а. с. 17, том 1). Відповідно до квитанції до платіжної інструкції від 11.06.2024 [PERSON] сплатив на користь Київського інституту судових експертиз 5 679,60 грн за проведення судової автотехнічної експертизи у справі № 274/5983/23 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] (а.с. 17, том 1 ). Із змісту дослідженого в судовому засіданні відеозапису події вбачається, що водій автомобіля «HYUNDAI SONATA», д. н. з. [NUMBER] , увімкнувши поворот ліворуч, почав маневр, а водій автомобіля «DAEWOO LANOS», д. н. з. [NUMBER] , рухаючись прямо, не встиг загальмувати, унаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що пам`ятає, як влітку, ймовірно, 2024 року сталася ДТП, очевидцем якої він був. Перед ним зіткнулися два автомобілі - «Daewoo Lanos» та «Hyundai». Відео з його відеореєстратора він передав поліцейським. Швидкість його автомобіля на момент ДТП становила максимум 4045 км/год. Покажчик повороту автомобіля «Hyundai» він бачив, і такий покажчик зафіксований на відео. За скільки метрів був увімкнений покажчик повороту, він не пам`ятає. Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи від 22.07.2024 № 2448/23-25, проведеної у справі № 274/5983/23 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , в даній дорожній обстановці, водій автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. [NUMBER] , з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля «HYUNDAY SONATA», д.н.з. [NUMBER] у відповідності з вимогами п.п. 10.1.та 10.4. цих Правил. З технічної точки зору та згідно проведених розрахунків в дослідницькій частині висновку, де зазначено, що водій [PERSON] не мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «HYUNDAY SONATА, д.н.з. [NUMBER] , шляхом застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для його руху, тому в діях водія [PERSON] невідповідностей технічним вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України не вбачається. Тоді, з урахуванням встановлених обставин зіткнення автомобілів, за умов, що маневр автомобіля «HYUNDAY SONAТА, д.н.з. [NUMBER] являв небезпеку для руху водію автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. [NUMBER] , тобто змушував водія [PERSON] вдаватись до зміни режиму руху автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. [NUMBER] , дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.4. Правил дорожнього руху України і знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. [PERSON] 25.12.2023 звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про настання страхового випадку, повідомивши, що 20.08.2023 року о 18 год. 10 хв. по вулиці Одеській у м. Бердичеві, керуючи автомобілем «HYUNDAI SONATA», д. н. з. [NUMBER] , при виконанні маневру розвороту, переконавшись у дзеркалі заднього виду, що йому нічого не заважає, почав виконувати маневр. У цей час він помітив автомобіль, зіткнення з яким уникнути не зміг Винуватцем ДТП вважає водія «DAEWOO LANOS», д. н. з. [NUMBER] - [PERSON] (а. с. 98-99, том 1 ). Згідно з полісом АТ 3449382 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «DAEWOO LANOS», д. н. з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» (а.с. 31, том 2). На ремонт автомобіля «HYUNDAI SONATA», д. н. з. [NUMBER] , [PERSON] витратив 27 133,10 грн, про що надав докази (а. с. 102-107, том 1 ). Застосовані норми права, аналіз доводів сторін, висновки суду Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Статтею 1188 ЦК України унормовано порядок відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Згідно із цією нормою шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Загальний порядок відшкодування шкоди визначений статтею 1166 ЦК України. Згідно із цією нормою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентував на час ДТП Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», № 1961-IV. Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Житомирського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року у справі № 274/5983/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та відповідно винуватцем ДТП, що сталася 20.08.2023 року о 18 год 10. хв. по вулиці Одеській в м. Бердичеві внаслідок якої сталося зіткнення автомобіля «HYUNDAY SONATA», Д.Н.З. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «DAEWOO LANOS», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Оскільки ця постанова в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України для суду є обов`язковою винуватість [PERSON] у скоєнні ДТП повністю доведена у спосіб визначений законом та в рамках цієї справи суд не вправі встановлювати винуватість учасників ДТП. Тому, підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] суд не вбачає, оскільки саме на [PERSON] , як винуватця ДТП, покладено обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. Із наведених підстав у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] та Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суд відмовляє, як необґрунтованого. Вирішуючи спір в частині позовних вимог [PERSON] , суд доходить таких висновків. Відповідно до статті 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на час спірних правовідносин, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Таким чином витрати на евакуатора в сумі 1000 грн за законом мали б відшкодуватися АТ «Страхова група «Інго», відповідальність [PERSON] у якій застрахована та не можуть бути покладені на винуватця ДТП. Тому в цій частині суд в задоволенні позову відмовляє. Відповідно до статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції на час спірних правовідносин розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Отже 2500 грн франшизи згідно із полісом № 213029318 слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] . Також суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] доведені доказами 8679, 60 грн майнової шкоди, а саме витрат яких [PERSON] поніс для відновлення свого порушеного права, а це оплати послуг адвоката в сумі 3000 грн та проведенні автотехнічної експертизи в сумі 5679, 60 грн у справі 274/5983/23 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] . Суд враховує при цьому, що такі витрати позивача у зв`язку із ДТП для поновлення своїх прав не були стягнуті під час розгляду справи 274/5983/23 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] та вони не можуть бути стягнути в порядку КУпАП, оскільки норма, яка регулює питання розподілу витрат на правничу допомогу та проведення експертизи у КУпАП відсутня. Щодо позову, в частині відшкодування моральної шкоди, яку [PERSON] оцінив у розмірі 30 000,00 грн, суд доходить таких висновків. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно із положеннями стаття 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства ( пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Суд бере до уваги те, що позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону № 1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім. Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач посилався на те що, внаслідок неправомірних дій відповідача - пошкодження автомобіля, було завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні права власності позивача, зокрема внаслідок пошкодження автомобіля та переживань в зв`язку з самим фактом ДТП та пошкодженням автомобіля, а також у зв`язку із неможливістю використовувати транспортний засіб протягом тривалого часу він був позбавлений можливості повноцінно здійснювати пересування, як своє, так і свого дідуся, [PERSON] , [INFO] , який являється інвалідом 1 групи та потребує постійної сторонньої допомоги, яку йому позивач надає. Позивач не надав доказів, що він за законом здійснює догляд за його дідом - [PERSON] та була потреба доставляти його до лікаря. Разом із тим, зважаючи, що мав місце факт ДТП, винуватцем якого є [PERSON] та внаслідок якого пошкоджено автомобіль позивача, враховуючи характер та тривалість моральних страждань позивача, суттєвість змін у його житті їх тривалість, оскільки страхове відшкодування виплачено лише через рік, що позбавило його можливості користуватися автомобілем, потребою докладати зусиль для організації свого пересування, а також захисту в суді своїх прав, суд

Outcome: partial