Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи 1.1. До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява представника позивача - адвоката Ткаченка Бориса Романовича, поданої в інтересах [PERSON] , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», третя особа приватний виконавець виконавчого округу Одеської області - Крецул Вадим Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 1.2. В обґрунтування доводів позовної заяви зазначено, що у провадженні Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул Вадима Андрійовича перебувають матеріали виконавчого провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 27170 виданого 05.05.2021 року, що вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості у розмірі 81673,57 грн. Позивач вважає, що цей виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом без достатніх на те правових підстав та з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки зазначена у виконавчому написі заборгованість не є безспірною, відсутні докази, що підтверджують безспірність вимоги. Позивач заперечує проти нарахованих у написі сум, які не були погоджені у письмовій формі і взагалі не були доведені до її відома Стягувачем. Представник позивач вказує, що оскільки з відповідачем (новим кредитором) позивач ніяких кредитних договорів не укладала, якщо відповідач набув право вимоги від іншого кредитора, у такому випадку має місце прострочення кредитора та недоведеність переходу права вимоги. Крім того, нотаріально не посвідчені кредитні договори станом на дату вчинення виконавчого напису не входять до переліку безспірних вимог. Також приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису застосовано нечинні норми, які регулюють вчинення виконавчих написів. Враховуючи викладене, представник позивача просить задовольнити позов. ІІ. Процесуальні дії по справі, заяви сторін 2.1 Ухвалою судді 02 березня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 2.2. Ухвалою суду від 04 березня 2026 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Зупинено у виконавчому провадженні № [NUMBER] стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 05.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 27170, про стягнення з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 40340222) заборгованості у розмірі 81673,57 грн. 2.3. 04 березня 2026 року від ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив про часткове визнання позову, а саме у частинні визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просив повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору та зменшити витрати на правничу допомогу до 1000,00 грн. 2.4. Від третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області - Крецула В.А. пояснень щодо позовної заяви в порядку, передбаченому статті 181 ЦПК України, не надходило. 2.5. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 2.6. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом 3.1. 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 27170 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 40340222) заборгованості у розмірі 81673,57 грн. 3.2. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О. В. від 17.06.2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису № 27170 від 05.05.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 3.3. Під час здійснення виконавчого провадження № [NUMBER] приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Вельковим О. В. прийнято постанову від 17.06.2021 року про стягнення з боржника основної винагороди; постанову від 19.07.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 3.3. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Велькова О. В. від 27.02.2023 року виконавчий документ, а саме спірний виконавчий напис № 27170 від 05.05.2021 року передано приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Крецулу В.А. 3.4. Під час здійснення виконавчого провадження № [NUMBER] приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. прийнято постанову 13.10.2023 року про арешт коштів боржника. ІV. Застосовані судом норми права. 4.1. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 4.2. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 4.3. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. 4.4. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. 4.5. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. 4.6. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. 4.7. Згідно зі ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. 4.8. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 4.9. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. 4.10. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 4.11. Таким же чином врегульовано дане питання і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 4.12. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. 4.13. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. 4.14. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. 4.15. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. 4.16. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними. 4.17. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін. 4.18. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. 4.20. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року, в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року. 4.21. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 4.22. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1. З наведеного вище вбачається, що після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 до Переліку змін виконавчий напис має бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 5.2. Суд звертає увагу, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. 5.3. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21) зазначила, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 5.4. Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів тому, що кредитний договір, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, відтак наявні підстави для визнання відповідного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 5.5. Крім того, у постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278гс18). 5.6. Суд зазначає, що вказана у спірному виконавчому написі сума заборгованості відповідачем належними доказами не підтверджена, як і не підтверджено саме існування такої заборгованості. Водночас, матеріали справи не містять доказів вчинення нотаріусом дій щодо перевірки безспірності заборгованості при вчиненні спірного виконавчого напису. 5.7. Чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу (постанова Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі №554/6777/17-ц (провадження №61-17750св20)). 5.8. Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, тверджень позивача, не спростованих відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. 5.9. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. 5.10. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.206 ЦПК України). 5.11. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. 5.12. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 1064,96 грн. та заяви про забезпечення позову - 532,48 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанцією № 2514-8821-7527-7451 від 19.01.2026 року та квитанція ID: 6095-0757-1337-9057 від 19.01.2026 року. 5.13. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просить суд на підставі частини 1 статті 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 5.14. Положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 5.15. З урахуванням визнання заявлених вимог відповідачем, на підставі частини 1 статті 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору (532,48 грн.), сплаченого при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. 5.16. Інша частина сплаченого позивачем судового збору за подання позову (532,48 грн) та заяви про забезпечення позову (532,48) підлягає стягненню з відповідача. 5.17. Крім того, у позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача витатрати на правову допомогу, при йьому зазначає, що такі витрати складають 8000,00 грн. 5.18. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає, що витрати на правничу допомогу мають бути співмірними, обґрунтованими та відповідати критерію розумності, у зв`язку з чим вважає, що їх стягнення є можливим у розмірі 1 000 грн. 5.19. Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 5.20. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 5.21. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 5.22. Проте, представником позивача не долучено до позовної заяви належних доказів, що підтверджують фактичне надання правової допомоги, зокрема: детального опису виконаних робіт, актів приймання-передачі послуг, платіжних документів та інших доказів понесених витрат. 5.23. За відсутності таких доказів суд позбавлений можливості об`єктивно оцінити як перелік наданих послуг, так і їх вартість, а тому суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. На підставі ст. ст. 10, 12,76-81, 137, 141, 142, 247,263-265,354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved