Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 14 вересня 2023 року між позивачем та відповідачкою, було укладено кредитний договір № 14.09.2023-100000360. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Сума наданого відповідачці кредиту 6000 грн. 00 коп., строк кредитування 70 днів, процентна ставка фіксована 1,3 % в день, комісія 15 % від суми кредиту, яка дорівнює 900 грн. 00 коп. пов`язана з наданням кредиту. Позивач виконав всі передбачені кредитним договором зобов`язання, але відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви в неї виникла заборгованість в розмірі 12359 грн. 85 коп. Оскільки відповідачка не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, тому, позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідачки на свою користь заборгованості за договором. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, згідно прохальної частини позовної заяви просив проводити розгляд справи у його відсутність (а. с. 4, 81). Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась причини неявки суду не повідомила (а. с. 80, 82). Суд постановив проводити заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі надані позивачем на підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14 вересня 2023 року між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 14.09.2023-100000360 про надання кредиту (а. с. 17-25). Предметом договору сторони зазначили, що товариство зобов`язується надати відповідачці грошові кошти в розмірі 6000 грн. 00 коп., строком на 70 днів, дата повернення кредиту 22 листопада 2023 року, процентна ставка 1,3 % за 1 день, зі сплатою комісії за надання кредиту 15 % від суми кредиту, яка дорівнює 900 грн. 00 коп., на реквізити зазначені позичальником, а саме: 4149-49ХХ-ХХХХ-8657. Згідно квитанції № 2365115285 відповідачці на картку/рахунок [NUMBER] було перераховано 14 вересня 2023 року грошові кошти за договором кредиту № 14.09.2023-100000360 в сумі 6000 грн. 00 коп. (а. с. 16). Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за договором № 14.09.2023-100000360 від 14 вересня 2023 року за період з 14 вересня 2023 року по 26 грудня 2025 року складає 12359 грн. 85 коп., з яких 6000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5459 грн. 85 коп. сума заборгованості за відсотками, 900 грн. 00 коп. сума заборгованості за комісією (а. с. 27-36). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. З`ясувавши обставини, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, та дослідивши докази подані позивачем на їх підтвердження, суд вважає, що між позивачем та відповідачкою виникли кредитні правовідносини, за якими відповідачка отримала кошти в кредит і їх не повернула, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості за договором в розмірі 12359 грн. 85 коп., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 5). Стосовно стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп., про які вказує позивач в позові, то оскільки позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження понесення ним таких витрат в такому розмірі, тому в задоволені вказаних витрат слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України;

Outcome: approved