Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У грудні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача в якій просив визнати за [PERSON] право власності на 3 / 4 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Аргументує свої позовні вимоги тим, що з 08 вересня 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.03.2025 шлюб між ними було розірвано. В період спільного проживання за спільні сумісні кошти подружжя було придбано квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На даний час сторони проживають разом в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідач вчиняє відносно неї та їх дідей домашнє насильство, що створює нестерпні умови для проживання разом. Відповідач схильний до вживання алкогольних напоїв, вихованням дітей не займається. Крім того, після розлучення вона довготривалий час самостійно сплачувала за комунальні послуги. Додаткових коштів на утримання дітей відповідач не надавав, окрім аліментів на утримання дітей у розмірі 4500 грн, що стягуються з відповідача за судовим наказом у справі №742/6999/24 від 10.12.2024. Весь тягар матеріального забезпечення сім`ї покладено лише на позивача. На сьогоднішній день відповідач не визнає її прав на придбане у шлюбі майно, у досудовому порядку спір вирішити неможливо. Тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом. 23 грудня 2025 року представник відповідача звернувся з відзивом на позовну заяву, в якій не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що він сплачує аліменти на утримання дітей, станом на листопад 2025 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів на дітей; також здійснює сплату за комунальні послуги у спірній квартирі. Належних доказів, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї позивач не надала. Діти мають право на користування спірною квартирою, тому збільшення частки позивача у нерухомому майні із 1 / 2 частки на 3 / 4 частки, не покращить рівень матеріального забезпечення малолітніх дітей сторін. 26 грудня 2026 року від позивача надійла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона не погоджується з доводами представника відповідача у відзиві на позовну заяву, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 грудня 2025 року призначено справу до підготовчого судового розгляду на 09 год 00 хвилин 19 січня 2026 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 09 год 00 хв 25 лютого 2026. ІІІ.Позиції сторін. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] пояснила, що вона несе додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей. Щодо репетиторів для навчання дітей кошти сплачує неофіційно. Дитина [PERSON] лікувалася в санаторії за її рахунок. Відповідач вчиняє відносно неї домашнє насильство. Заборгованість по аліментам на утримання дітей відсутня. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме просили задовольнити позов визнавши за позивачем право власності на 1 / 2 частину квартири. Відповідач [PERSON] пояснив, що діти до нього відносяться нормально, коли нема вдома позивача. Позивач спеціально викликає поліцію, щоб збільшити частку у майні. Він жодних дій, щодо [PERSON] не вчиняє, вони розмовляють на підвищених тонах. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 10 березня 2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням суду встановлено, що сторонни перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2007 року(а.с.10). [INFO] народилась [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11) [INFO] народився [PERSON] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11) Згідно з витягу Про державну реєстрацію прав від 30.05.2012, квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на ім`я [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2012 реєстраційний №494 зареєстрований приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Чернігівської області Тарасенко В.М.(а.с.13) Відповідно до довідки КНП «Прилуцька центральна района лікарня» Прилуцької міської ради Чернігівської області №252 від 03.12.2025, [PERSON] працює в КНП «Прилуцька центральна района лікарня» Прилуцької міської ради Чернігівської області з 10 травня 2011 по теперішній час. За вказаний період роботи перебувала у відпустках по вагітності та пологам, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку(а.с.12). Згідно з постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 березня 2025 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на суму 1020 грн 00 коп(а.с.14,15) Відповідно до постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 вересня 2024 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на суму 170 грн 00 коп(а.с.16-18) Згідно з постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2024 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу на суму 170 грн 00 коп(а.с.19,20) Згідно з копії судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2024, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з часу подання заяви 06 грудня 2024 і до досягнення дітьми повноліття(а.с.38) Відповідно до постанови головного державного виконавця Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кравченко Т.І. від 20.01.2025 відкрито виконавче провадження №76820125, про стягнення з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку, починаючи з часу подання заяви 06 грудня 2024 і до долсягнення дітьми повноліття(а.с.39,40) Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №76820125, у боржника [PERSON] , станом на 18.12.2025 року заборгованість по аліментах відсутня(а.с.64,71) Відповідно до листа Служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області №739 від 22.12.2025, наказу Служби у справах дітей Прилуцької міської ради №22 від 18 червня 2025, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах у частині «дитина, яка зазнала психологічного насильства» Служби у справах дітей Прилуцької міської ради з 18.06.2025. [PERSON] на обліку Служби у справах дітей Прилуцької міської ради не перебуває(а.с.72-74) Відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства Лікувально-оздоровчих закладів Профспілок України «Укрпрофоздоровниця» Дочірнє підприємство «Санаторій «Сонячне закарпаття» №349 від 05.08.2025, [PERSON] знаходилась на лікуванні в ДП «Санаторій «Сонячне закарпаття» по путівці №103699 з 23.07.2025 по 05.08.2025(а.с.76) Відповідно квитанції RRN:100107776240 від 23.07.2025, з картки №5168ХХХХХХХХ4575 сплачено 10780 грн за медичні послуги(а.с.77) Згідно з платіжних інструкцій за період з березня 2022 по грудень 2025 [PERSON] здійснював оплату за комунальні послуги(а.с.42-49,55-62) Згідно з платіжних інструкцій за період з 2022 по 2025 [PERSON] здійснювала оплату за комунальні послуги(а.с.78-89) Відповідно до довідки Замостянського старостинського округу №4 Сухополов`янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області №297 від 19.12.2025, [PERSON] та її діти [PERSON] , [PERSON] у період канікул проживають у її батьків за адресою: [ADDRESS] (а.с.90) Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12026270330000043 від 19.12.2025, за ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.01.2026 №742/20/26 про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою [PERSON] , за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно неї колишнім [PERSON] , відкрито кримінальне провадження(а.с.119). Згідно з листа Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 20.11.2025, [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, у зв`язку з чим, на даний час він перебуває на профілактичному обліку, як особа, яка вчинила домашнє насильство(а.с.91) V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Вказані норми закону регламентують презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Дана презумпція може бути спростована, і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі, в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України). Відповідно до ч.19 Постанови Пленуму ВССУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуде за час шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2007 по 10 березня 2025 року. Під час перебування у шлюбі ними як подружжя за власні кошти було придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2012, в інтересах сім`ї, право власності на яку відповідач зареєстрував на своє ім`я. Під час спільного проживання між сторонами виникли неприязні відносини. Суд вважає, що проживання дітей з позивачем, з огляду на положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя, оскільки в такому випадку слід довести, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Доводи позивача про те, що вона несе додаткові витрати на репетиторів та відпочинок дітей на переконання суду, не є підставою для відступлення від рівності часток, оскільки доказів того, що дані витрати є необхідними матеріали справи не містять. Також, не є підставою для відступлення від рівності часток у спільному майні і наявність постанов про притягнення до відповідальності відповідача. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири, позивачем не доведено. Зокрема відсутні докази того, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, про часткове задоволення позову, а саме визнання за позивачем права власності на 1 / 2 частину спірної квартири. VІ.Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 739 грн 80 коп в рахунок відшкодування коштів за судовий збір.

Outcome: partial