Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вказаним позовом. Позов обґрунтовано тим, що 23.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю « Міолан» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір № 4409379, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9600,00 грн. шляхом зарахування коштів на банківську карту. На підставі договору факторингу право вимоги за названим кредитним договором перейшло від ТОВ «Міолан» до ТОВ «Факторинг партнерс. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 26342,40 грн, з яких заборгованість по кредиту становить 9600,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 16454,40 грн., заборгованість за комісією - 288,00 грн., які разом з судовим збором і витратами на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн. ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» просило стягнути з відповідача. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 10.08.2025, після надходженя позовних матеріалів за підсудністю від Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. У відзові представник відповідача вважав позов таким, що не підлягає задоволенню через необгрунтованність та безпідставність. Відзив обгрунтовано тим, що позивач не наддав доказів, що саме електронним підписом відповідача підписано кредитний договір, що саме цей кредитний договір погоджував відповідач. Крім того, звернуто увагу на відсутність доказів проведення ідентифікації відповідача, відсутність позначень на договорі щодо його підписання одноразовим ідентифікатором, надісланим відповідачу. Також, у відзові вказано про відсутність належних доказів перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів, а розрахунок заборговності і довідка ТОВ «ФК «Елаєнс» не є доказами перерахування кредитних коштів і, відповідно, заборговності відповідача. Заперечуючи проти позову представник позивача посилався на нарахування відсотків за межами встановленого 30-ти денного строку кредитування. Зазначено, що вимога про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 15360,00 грн., які нараховані поза межами кредитного договору задоволенню не підлягає. Умову про нарахування комісії представник відповідача вважав нікчемною в силу ст. 228 ЦК України, відповідно, вказував безпідставність позовної вимоги про стягнення комісії у розмірі 288,00 грн. У відзові зазнчено, що [PERSON] з 19.07.2021 є курсантом Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба, є військовослужбовцем, відповідно, має пільги визначені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому не повинні нараховуватися відсотки за кредитом і неустойка, аде ця норма поширюється на всіх військовослужбовців. Витрати на правову допомогу представник позивача вважав завищеними і неспівмірними із складністю справи та витраченим адвокатом часом на підготовку позову та просив їх зменшити. Також, просив стягнути з позивача 5000 грн. як витрати відповідача на професійну правничу допомогу. Відповідаючи на відзив представник позивача зазначив, що сторонни вільні у встановлені умов і форми договору. Законодавство передбачає можливість укладення договору в електронній формі і може бути підписаний електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора. [PERSON] було ідентифіковано в системі первісного кредитодавця, де відповідач ввів свої дані, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Отримавши електронний ідентифікатор відповідач підписав ним кредитний договір, зазначив дані своєї банківської картки на яку в подальшому отримав кошти. Проценти нараховані відповідачу у відповідності до умов договору. Сторони кредитного договору погодили, що у разі продовження користування кредитом після строку його повернення строк кредитування продовжується автоматично і додаткового оформлення не вимагає. Відповідно до вказаних умов було нараховано відсотки. Сплату комісії погоджено при укладенні кредитного договору, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відмова від сплати відсотків і комісії з боку відповідача є безпідставною і не законною. Безпідставним вважав представник позивача і посилання представником відповідача на ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для звільнення [PERSON] від сплати відсотків, адже дані законодавчі положення передбачають пільги для військових, які призвані за мобілізацією чи беруть або брали участь у заходах із захисту України від збройної агресії Російської федерації. Щодо витрат позивача на правничу допомогу вказано, що вони є співмірними складності справи і доведені належними доказами. При цьому звернуто увагу на те, що представником відповідача не надано доказів на підтвердження не співмірності витрат на правничу допомогу. У стягненні витрат відповідача на правничу допомогу представник позивача просив відмовити, позаяк суду не надано договору про надання правничої допомоги, опису робіт адвоката, акту прийому-передачі послуг, доказів оплати наданої правничої допомоги. Такі витрати, як на думку представника позивача, є безпідставними і завищеними, а їх стягнення суперечить засадам цивільного судочинства. В надісланих суду запереченнях представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити з підстав аналогічних, що викладені у відзові. Також, просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовільнити з підстав в ньому вказаних. Представник відповідача під час судового розгляду заперечував протии задоволення позову. Пояснив, що кошти у розмірі 9600,00 грн. відповідачем отримано та витрачено на власний розсуд. Відповідач в час отримання названих коштів отримав декілька кредитів і визначити від кого надійшли ці кошти не можливо. Вони відповідачем не поверталися. Відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду шляхом оголошення він в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 23.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 4409379 (далі за текстом Кредитний договір) в електронній формі, відповідно до умов якого останньому на картковий рахунок має бути надано кредит в сумі 9600,00 грн. на умовах зворотності строком на 30 днів до 22.01.2022, із сплатою комісії 288 грн., яка нараховується за ставкою 3% від суми кредиту одноразово. Передбачено даним договором сплату процентів у сумі 1094,40 грн., які нараховуються за ставкою 0,38% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також, сторонни погодили базову процентну ставку за користування кредитом - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним. Тип процентної ставки - фіксована (п.п. 1-1 - 1.7, 2.1 Кредитного договору). Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка - 0,38% протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3 - 30 днів, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору - 5% за день (пп. 2.2.3 Кредитного договору). Продовження вказаного в п.1.3 Кредитного договору 30-ти денного строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Пролонгація на пільгових умовах предбачала право Позичальника неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (пп. 2.3.1.1 Кредитного договору). Підпунктом 2.3.1.2 Кредитного договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на стандартних (базових) умовах на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору - 5% за день. Після пролонгацї строк кредитування, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати), змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення (пп. 2.3.2 Кредитного договору). Сторони Кредитного договору у пп. 2.4.1 погодили, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Як свідчить наданий суду примірники Кредитного договору він підписаний з боку відповідача одноразовим ідентифікатором U58201. Даний одноразовий ідентифікатор було надіслану відповідачу, як свідчить довідка про ідентифікацію ТОВ «Мілоан», 23.12.2021 на телефон [NUMBER] . Саме такий номер телефону відповідача вказано у відзові на позовну заяву. За клопотанням позивча у АТ «Універсал банк» було витребувано інформацію щодо отримання відповідачем коштів за вищевказаним договором. Як свідчить відповідь даного банку і виписка із рухом коштів від 04.12.2025 [PERSON] було відкрито рахунок [NUMBER] та емітовано картку № [NUMBER] , 23.12.2021 на вказаний рахунок зараховано 9600,00 грн. Номер телефону: [NUMBER] є фінансовим номером, знаходиться в анкетних даних відповідача Відповідач, отримавши кредит свої зобов`язання із сплати кредиту і нарахованих відсотків не виконав. Даних про пролонгацію строку кредитування на пільгових умовах матеріали справи на момент її розгляду не містять. Розрахунок заборгованості за яким заборгованість відповідача складає 26342,40 грн. з яких: 9600,00 грн. - заборговність за кредитом; 16454,40 грн. - заборгованість по процентам; 288,00 грн. - комісія. Нараховані суми узгоджуються з даними виписки по рахунку відповідача та умовами Кредитного договору, зокрема строком кредитування з урахуванням його пролонгації з 23.12.2021 по 24.02.2022. На підставі договору факторінгу № 26-07/2024 від 26.07.2024 право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Міолан» до ТОВ «Факторинг партнерс» (далі за текстом - Договір факторингу). За названим договором одна сторона (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договором факторингу у пп.пп. 6.1.2 - 6.1.3 передачено перехід від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Факторинг партнерс» прав вимоги заборгованості до Боржників в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників для друку згідно Додатку № 4. Підписання даного акту погоджено також у вигляді електронних документів з накладанням на них КЕП уповноважених представників Сторін. Реєстр Боржників визначено Договором факторингу як інформацію, що стосується Боржників, оформлена за формою, визначеною в Додатку № 1 до цього Договору (форма Реєстру Боржників в електронному вигляді) та Додатку №3 (форма Реєстру Боржників для друку) до цього Договору. Додаток №3 може бути підписаний Сторонами в паперовому вигляді або в електронному вигляді (з накладенням на нього КЕП у сервісі «ВЧАСНО»). Акту прийому-передачі Реєстру Боржників було складено 26.07.2024 та підписано електронними підписами уповноважених осіб сторін договору факторингу (директорів). До позову додано витяг з Додатку №3 до Догвору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 - Реєстр боржників для друку до Догвору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 із даними боржника - [PERSON] , даними кредитного договору, сумою заборгованості за кредитом - 9600 грн., сумою заборгованості за відсотками - 16454,40 грн., заборгованістю за комісією - 288,0 грн., а всього 26342,40 грн. Згідно довідки форма 5 від 06.08.2025 № 421 лейтинант [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 30.06.2025 по теперешній час. Як свідчить копія витягу наказів Начальника Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба № 188 від 16.08.2021, № 180 від 27.06.2025 [PERSON] як військовослужбовець військової служби за контрактом був зарахований з 15.08.2021 до списків змінного складу університету та на всі види забезпечення і вважався таким, що з названої дати приступив до виконання службових обов`язків за посадою курсант. З 27.06.2025 він знятий з всіх видів забезпечення, виключено з списків особового складу університету та вважався таким, що вбув для подальшого проходження військової служби до військової частини згідно призначення. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частинапершастатті1048 ЦК України). Частиною другою статті1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття1055 ЦК України). Законом України «Про споживче кредитування» у пункті 1-1 статті 1 визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит визначено п. 11 названого закону, як грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбчено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом, крім іншого, включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). За правилами частини дванадцятої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21). Враховуючи вищевикладені обставини, позивачем доведено укладення кредитного договору з відповідачем на встановлених судом умовах та надання кредитних коштів у розмірі 9600,00 грн. При цьому суд враховує, що отримання коштів у сумі 9600,00 грн. представником відповідача не заперечувалося. Крім того, заперечуючи укладення Кредитного договору представник відповідача в той же час посилався на нарахування відсотків поза строком кредитування, визначеним договором та вважав необхідним застосувати до спірних правовідносин положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які звільняют, як на думку представника відповідача, [PERSON] від відсотків, нарахованих за користування наданими кредитними коштами, а положення щодо нарахування комісії нікчемними. Визнавши отримання, витрачання і не повернення відповідачем коштів у сумі 9600,00 грн. представник відповідача не доводив, що походження даних коштів інше ніж за Кредитним договором. Заперечення позовних вимог щодо стягнення відсотків через їх нарахування поза строками кредитування, встановленими договором, застосування до спірних правовідносин положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» можливе виключно за умови погодження відповідачем таких положень (щодо відсотків і комісії) в Кредитному договорі. Доказів втрати відповідачем телефонного номеру [NUMBER] чи користування ним іншою особою ніж відповідач на дату підписання Кредитного договору суду на момент розгляду справи не надано. Відповідно, не спростовано отримання відповідачем на цей номер, як встановлено судом вище, одноразового ідентифікатора та використання останнього для підписання Кредитного договору, як підставу для отримання кредитних коштів. Представник відповідача в засіданні зазначав, що не було перевірено під час судового розгляду не перевірено як було підписано Кредитний договір. Разом з тим а ні відповідач, а ні його представник не ставили під сумнів відповідність поданої копії Кредитного договору його оригіналу, не заперечували факту цілісності і незмінюваності Кредитного договору, що саме і є підставою для дослідження процесу укладення договору згідно висновкам Верховного суду, викладеним у постанові від 04.02.2026 у справі 758/14925/23. Положеннями частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Отже, пільги, названими положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачені для військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову та для військовослужбовців під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. [PERSON] проходить службу за контрактом, як встановлено судум вище. Матеріали справи на момент її розгляду не містять доказів, що відповідач під час дії особливого періоду брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебував або перебуває безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. Як наразі, так і на момент виникнення спірних правовідносин стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначала, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Встановлення комісії, пов`язаної з наданням кредиту не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Але, як виснував Верховний суд в постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 є оспорюваною умовою. Відповідачем під час розгляду справи не оспорювалися положення кредитного договору про встановлення комісії з у відповідності до ч. 3 ст. 215 ЦК України за положеннями якої якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За встановлених обставин позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками за його користування і комісією підлягають задоволенню. Щодо витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. 02.07.2024 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» було укладено Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 за яким Адвактьско об`єднання приймає на себе юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором (п. 1.1). Відповідно до п. 4.1 Договору про надання правової допомоги вартість послуг узгоджується у заявці на надання юридичної допомоги, яка є невід`ємною частиною до цього Договору. За положеннями п.п. 4.3, 4.5 Договору про надання правової допомоги факт надання послуг за Догвором підтверджується Актом про надання юридичної допомги. Сума, визначена в Акті про надання юридичної допомги, є гонораром Адвокатського об`эднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. 01.05.2025 позивачем і Адвокатським об`єднанням складено заявку на надання юридичної допомоги № 1166 про юридичні послуги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів - 4000,00 грн. (2 год. по 2000,00 грн.), складання позовної заяви про стягнення боргу - 9000,00 грн. (3 год. по 3000,00 грн.). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом, за ч. 8 ст. 141 ЦПК України, на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 30.05.2025 позивачем та Адвокатським об`єднанням підписано Акт про надання юридичної допомоги № 11 від 30.05.2025, яким встановлено надання юридичної допомоги з надання усної консультації з вивченням документів - 4000,00 грн. (2 год. по 2000,00 грн.), складання позовної заяви про стягнення боргу - 9000,00 грн. (3 год. по 3000,00 грн.). У відповідності до сформованої практики Європейського суду з прав людини при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (рішення у справі "Дубовик проти України" від 15 січня 2010 року, та «Гуриненко проти України» від 18 лютого 2010 року). В даному випадку суд виходить з положень ч. 4 ст. 136, ч. 3 ст. 141 ЦПК України та враховує складність справи, яка є малозначною і саме в позові представник позивача просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та об`м виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) - складанні задоволеного судом позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) для чого суд бере до уваги відносну незмінність правового регулювання спірних правовідносин, усталені висновки Верховного суду в даній категорії спорів, а також враховує ціну позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони. Виходячи з наведеного суд вважає розумним та обґрунтованим розмір витрат на правничу допомогу на стадії подання позову про що складено Акт про надання юридичної допомоги № 11 від 30.05.2025у розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В силу положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу відповідача стягненню з позивача не підлягають. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн., які підлягають стягненню на користь останнього з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved