Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

02.03.2026 представник позивача адвокат Бойко В.Ф. звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі з метою вирішення питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 03.03.2026 представник відповідача адвокат Оліферук Ж.А. звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області із заявою про ухвалення додаткового рішення у вказаній цивільній справі, в якій просила витрати на правничу допомогу залишити за сторонами у справі, а також вирішити питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до закону. В обґрунтування заяви зазначається, що відповідачем [PERSON] було понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11600 грн. У зв?язку з цим представник просила врахувати під час вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу позицію відповідача про визнання позову, розмір понесених нею судових витрат та неповідомлення і приховання стороною позивача певних обставин, які мали суттєве значення для вирішення справи, що призвело до безпідставного завищення позовних вимог у позовній заяві, внаслідок чого позивачем була вимушена збирати докази, які були додані до відзиву на позов. Питання про ухвалення додаткового рішення розглядалося судом без повідомлення учасників з урахуванням положень ч. 2 ст. 246 та ч. 4 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки суд не вбачав у цьому необхідності. Дослідивши заяви представників сторін та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів із дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Судом встановлено, що 26.02.2026 Нетішинським міським судом Хмельницької області було ухвалено рішення суду у цивільній справі № 679/1619/25 (провадження № 2/679/227/2026) у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна (а.с. 189). Із матеріалів справи вбачається, що позовну заяву було задоволено повністю, справа розглядалася в порядку загального позовного провадження, а питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося, позаяк у судовому засіданні представники обох сторін вказали, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу буде подано ними до суду протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] 03.11.2025 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Бойком В.Ф., повноваження якого підтверджуються ордером серії ВК № 1196517 від 04.11.2025 (а.с. 13, 204). Крім іншого, у п.п. 1, 2, 4, 5 вказаного договору зазначається, що адвокат надасть клієнту наступну правничу допомогу: 1) підготує позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, клопотання, заперечення та вчинить інші необхідні для захисту інтересів клієнта дії; 2) представить інтереси клієнта в Нетішинському міському суді Хмельницької області. Представництво інтересів клієнта адвокатом буде здійснено на підставі цього договору. Клієнт зобов`язується провести оплату наданих адвокатом послуг у розмірі 10000 грн. Про виконання договірних зобов`язань адвокатом оформлюється акт виконаних адвокатом робіт. Надання правових послуг в обсязі, що перевищу передбачений п. 1 цього договору, та їх оплата оформлюється додатковою угодою. Із наданого представником позивача акту прийому-передачі виконаних робіт (надання професійної правничої допомоги) від 27.02.2026 за договором про надання правової допомоги від 03.11.2025 вбачається, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката Бойка В.Ф., пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у розмірі 10000 грн, що складаються з наступного: 1) ознайомлення з обставинами справи, консультація клієнта 750 грн; 2) ознайомлення із законодавчою базою і судовою практикою, що регулюють спірні відносини 750 грн; 3) узгодження правової позиції, збір доказів 3000 грн; 4) ознайомлення з відзивом і підготовка відповіді на відзив 2000 грн; 5) надання правової допомоги під час розгляду справи в Нетішинському міському суді 3500 грн, сплата яких підтверджується прибутковим касовим ордером № 12/25 від 03.11.2025 (а.с. 202, 203). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 141 ЦПК України). Суд бере до уваги, що позовні вимоги було зменшено стороною позивача із посиланням на ту обставину, що спільна дитина сторін залишається проживати разом із відповідачем. Проте про таку обставину позивачу очевидно було відомо ще на момент звернення з відповідним позовом до суду, позаяк він має заборгованість зі сплати аліментів на цю дитину ще за період часу 01.04.2023 по 30.11.2025 (що вбачається із досліджених судом доказів), а отже в даному випадку мало місце безпідставне завищення позивачем позовних вимог, що призвело до затягування розгляду справи. Щодо визнання відповідачем позовних вимог суд зауважує, що відповідну заяву було зроблено стороною відповідача вже під час розгляду справи по суті. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50%, а саме в сумі 5000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 7267,80 грн підтверджується квитанцією № YDRM-3DBY-3D9E від 04.11.2025 (а.с. 6, 7). Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у загальному розмірі 12267,80 грн (5000 + 7267,80 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial