Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, вказавши, що відповідачам щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги здійснювалося постачання теплової енергії в нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якого є відповідачі. Однак, оплата за отримані послуги відповідачами не здійснювалась, в результаті чого виникла заборгованість за період з 16.11.2023 року по 28.03.2024 року за послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням суми збитків від інфляції та 3 % річних, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідачів та сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 26 січня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін. В ухвалі про відкриття провадження від 26 січня 2026 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджуєтьсь поштовими відправлення які повернулись на адресу суду з поштового відділення. Ухвалу було отримано відповідачами [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, які надійшли на адресу суду 14 лютого 2026 року. Відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшло. Відповідачі вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. 18 лютого 2026 року на адресу суду надійшли пояснення від [PERSON] в яких останній зазначив, що в період з 16.11.2023 по 28.03.2024 він вже не був співвласником нежитлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого долучив до матеріалів справи копію договору дарування. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "ЮніонЕліментаріяСандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін, - не подала. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч.1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до інформаційної довідки з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №396254824 від 24.09.2024: 28.06.2023 року на підставі договору дарування серія та номер 697, який виданий приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко В.Я. на підставі вказаного договору [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/4 нежитлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 10.08.2019 року на підставі договору дарування серія та номер 2776, який виданий приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко В.Я. на підставі вказаного договору [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/4 нежитлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 15.06.2009 року на підставі договору купівлі-продажу ВМЕ №271415 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дацко В.Я., зареєстровано в реєстрі за №1540 [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/4 нежитлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.18 Правил «Надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком. На підставі ст.ст.67, 68 ЖК України та п.30 Правил надання послуг по централізованому опаленню, наданню холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, відповідач зобов`язаний своєчасно, щомісячно вносити плату не лише за квартиру, але й за комунальні послуги, а саме: централізоване опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. За положеннями ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 01.05.2021р. набрав чинності Закон України від 03.12.2020р. № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» (далі Закон № 1060) яким внесено зміни, зокрема, до Закону України від 09.11.2017р. № 2189 «Про житлово-комунальні послуги» (який є спеціальним нормативно-правовим актом), Закону України від 22.06.2017р. № 2119 «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та ряду інших законів України. Так, Законом № 1060 внесено зміни до організації моделі договірних відносин, а саме запроваджено укладання публічного договору приєднання. Зокрема, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Форма Договору між споживачем (мешканцем) та виконавцем послуг (КПТМ «Криворіжтепломережа») є публічною офертою, тобто фактично діє за замовчуванням, якщо Споживач офіційно не відмовився від надання послуги холодного водопостачання та водовідведення. Тобто, навіть, якщо у Споживача на руках немає паперового примірника Договору, Він має такі самі права та обов`язки стосовно отримання зазначених послуг, як і усі інші споживачі, які вже отримали свої примірники договорів. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. 05 жовтня 2021 року на офіційному веб-сайті «Криворіжтепломережа» було опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування. Таким чином з 05.11.2021 року діє публічний типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Пунктами 1, 2, 4 ч.1 ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговуваннявнутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що договір на надання послуг з постачання теплової енергії між КПТМ «Криворіжтепломережа» та відповідачем по справі не укладався, але теплова енергія у нежитлове приміщення надавалась належним чином, заяву про відключення від теплопостачання відповідачі не надавали, таким чином, відповідач знаходиться у фактичних договірних відносинах з КПТМ «Криворіжтепломережа». Згідно Розрахунку заборгованості по особовому рахунку по отриманню комунальних послуг, які надаються позивачем, за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Соборності, будинок 4А, утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 16.11.2023 року по 28.03.2024 року в сумі 12514,02 грн. Нарахування плати за надані послуги з постачання теплової енергії проведено на підставі тарифів, затверджених постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України № 1844 від 14.12.2010 року, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 650 від 06.06.2014 року, Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг №1171 від 31.03.2015 року в редакції від 09.06.2016 року, Постанов НКРЕКП. Крім того, ст.ст.11, 526 ЦК України договір не є єдиною підставою виникнення правовідносин між сторонами. В даному випадку підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків між сторонами по справі є акти про подачу теплоносія та про його відключення. Згідно ст.526 ЦПК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться. Відмова відповідача сплачувати заборгованість за використану теплову енергію веде до неможливості розрахунків позивача з постачальником енергетичних ресурсів, що значною мірою погіршує фінансове та економічне становище енергетичних галузей, паралізує їх діяльність. У зв`язку з цим, позивачу значною мірою обмежуються ліміти на постачання природного газу та електроенергії, що спричиняє позивачу шкоду у великих розмірах. Відповідно до ст.322 ЦПК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. З матеріалів справи судом встановлено, що в період з 16.11.2023 по 28.03.2024 власниками нежитлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Проте, заявляючи вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] позивачем не обґрунтовано заявлених до нього вимог, оскільки відповідно до Договору дарування від 28.06.2023 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв як дарунок 1/4 частки нежитлового приміщення А-1, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим, станом на дату виникнення заборгованості (16.11.2023) відповідач [PERSON] не був власником нежитлового приміщення. Виходячи з наведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що відсутність договору між позивачем та відповідачами не позбавляє відповідачів обов`язку сплачувати комунальні послуги, пов`язані з утриманням майна, яке перебуває у їх власності, користуванні. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13. Наданий стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем централізованого опалення, а тому приймається судом та покладається в основу рішення, оскільки будь-якого іншого розрахунку чи обґрунтованого заперечення проти зазначеного розрахунку відповідачем не надано. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2954цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися між сторонами та зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідачів на його користь 3% річних від простроченої суми в сумі 294,17 грн. та інфляційних втрат в сумі 800,90 грн., нарахованих на суму несплаченої заборгованості. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, що узгоджується з положеннями частини другої статті 625 ЦК України. Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 1 статі 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 статті 81 ЦПК України). Належним чином повідомлені про розгляд справи відповідачі, відзиву на позов та докази на його обґрунтування суду не надали, тому, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, оскільки послуги надаються, але їх оплата не проводиться, сума боргу підтверджена особовим рахунком, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які є власниками нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] заборгованість в розмірі 13 609,09 грн. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3028,00 грн. сплачений ним при подачі позову, тому, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial