Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 01.02.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 910965. За умовами Договору позичальник на умовах строковості, платності та поворотності отримав кредит у сумі 15000 грн. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, перерахувавши суму кредиту на картковий рахунок позичальника, вказаний при укладенні договору. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість у загальній сумі 26624,18 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 13622,60 грн., заборгованості за відсотками 13001,58 грн. 23.07.2024 укладено договір факторингу № 2307-24, за яким ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до відповідача за кредитним договором №910965 від 01.02.2023 у сумі 26624,18 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 13622,60 грн., заборгованості за відсотками 13001,58 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про розгляд справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.02.2023 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 910965, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало останній кредит у гривні, а вона зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. До Договору також додається Заява-Анкета, паспорт споживого кредиту та графік платежів, що власноручно підписані 01.02.2023 відповідачем. 01 лютого 2023 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало відповідачу 15000 грн. згідно договору № 910965, відповідно до копії платіжної інструкції №20792. Згідно з Розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», загальний розмір заборгованості за кредитом № 910965 від 01.02.2023 становить 26624,18 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 13622,60 грн., заборгованості за відсотками 13001,58 грн. 23.07.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 2307-24, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги. Відповідно до Витягу з додатку до Договору факторингу № 2307-24 від 23.07.2024 року, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 910965 від 01.02.2023 року на суму 26624,18 грн. 31.07.2024 представником ТОВ «Діджи Фінанс», адвокатом Міньковською А.В. на адресу відповідача було надіслано Досудову вимогу про оплату заборгованості за кредитним договором № 910965 від 01.02.2023 року на суму 26624,18 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . Згідно з положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань виникла зазначена заборгованість перед позивачем, про що свідчить доданий розрахунок заборгованості, який не спростований відповідачем. Суд зауважує, що протягом розгляду цивільної справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором, розмір заборгованості також не оспорено. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що належними та допустимими доказами у справі підтверджені факти укладання між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] кредитного договору від 01.02.2023 у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів та невиконання останнім в повному обсязі зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими, відповідно до умов договору, відсотками за користування кредитними коштами, а також, перехід прав вимоги за цим договором до ТОВ «Діджи Фінанс», що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача. За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як встановлено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: Договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року та Додаткову угоду № 910965 до Договору від 01.01.2025, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.05.2025 року, Детальний опис робіт від 30.05.2025 року до Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., з урахуванням вимог ст.ст.137,141 ЦПК України, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також обґрунтованості таких витрат відповідно до предмета спору з урахуванням ціни позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial