Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

07.04.2025 позивач АТ «Ідея Банк» через свого представника Заставну О.В. звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позов обґрунтовано тим, що 18.12.2012 між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.19979, згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 185907,4 грн., у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу TOYOTA Avensis, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак/реєстраційний № [NUMBER] (надалі Транспортний засіб чи Предмет застави). Строк користування кредитними коштами за Кредитним договором до 18.12.2019 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю транспортного засобу, а решта перерахована на фінансування страхового платежу та інших витрат, пов`язаних із купівлею автомобіля. Додатком №1 до кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого [PERSON] мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 19.99% та сплатою інших обов`язкових платежів по договору. Доказом того що, сторони дійшли згоди з усіх істотних умов Кредитного договору, є те, що Позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з його умовами, підтвердив свою здатність виконувати умови цього договору. Таким чином, сторони Кредитного договору на добровільних засадах визначили усі його умови, які прописані чітко і зрозуміло. [PERSON] не виконав зобов`язання за кредитним договором у встановленні строки, оскільки останній платіж здійснено ще 08.02.2021. Загальна заборгованість за кредитним договором станом на 31.03.2025 складає 420779,90 грн. Окрім того, у забезпечення виконання кредитних зобов`язань між [PERSON] та позивачем було укладено договір застави вищевказаного транспортного засобу, який належав [PERSON] на праві приватної власності, відповідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На підставі договору застави, укладеного з [PERSON] , обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. За умовами вказаного договору застави, відчуження предмету застави здійснюється заставодавцем тільки за письмовою згодою заставодержателя. Проте, банку стало відомо, що всупереч договору та без письмової згоди, [PERSON] відчужено предмет застави, актуальним власником якого є [PERSON] . За таких обставин реалізація (продаж) [PERSON] майна, що є предметом застави, та на сьогоднішній момент належить [PERSON] , без припинення обтяжень, не припиняє застави, тому застава зберегла чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на нього може бути звернено стягнення з підстав передбачених ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». На час реалізації заставленого майна, проведення з ним реєстраційних дій в органах МВС обтяження припинено не було. Таким чином, у зв`язку з порушенням [PERSON] прав та інтересів позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання [PERSON] грошових зобов`язань за кредитним договором, та порушенням умов договору застави, у позивача є стійкі побоювання щодо не повернення грошових коштів [PERSON] за кредитним договором. Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про звернення стягнення на предмет застави, який належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором шляхом його реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів. Також, представник позивача зазначає, що він звертався до суду з позовною вимогою, зокрема, про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу предмету застави третій особі, однак таке звернення віднесено до позасудового порядку. З цієї підстави позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині постановою Одеського апеляційного суду від 08.05.2024. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.10.2021 у справі №523/11532/19 позов АТ «Ідея Банк» задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №910.19979 від 18.12.2012 у сумі 422263,79 грн. В цій частині рішення залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 08.05.2024. таким чином, сума заборгованості [PERSON] перед банком встановлена рішенням суду та була зменшена на суму погашень. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить позов задовольнити, вилучити у [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави та передати його АТ «Ідея Банк» на період його реалізації, звернути стягнення на предмет застави, який належить [PERSON] в рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором №910.19979, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] в сумі 420779,90 грн. шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів. Ухвалою судді від 16.04.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження, витребувано докази з Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України. 30.04.2025 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про закриття провадження №2/336/2284/2025, ЄУН: 336/3097/25 за позовом АТ «Ідея Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення на предмет застави згідно із п. 3 ст. 255 ЦПК України. Клопотання обґрунтовано тим, що 08.05.2024 Одеський Апеляційний суд виніс постанову, яка набрала законної сили по справі №523/11532/19, провадження 22-ц/813/566/24 за позовом АТ «Ідея Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. 09.05.2025 з Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України до суду надійшла витребувана інформація. 11.06.2025 від відповідача [PERSON] надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що при придбанні 28.12.2012 ним через автосалон в м.Одеса автомобіля Тойота Авенсіс ніяких порушень існуючих на той час правил на оформлення автомобіля не було. Зняття з обліку 28.12.2012 в м.Одесі та постановка на облік 29.12.2012 в м.Запоріжжі проходили згідно з існуючими на той час нормами і правилами. Відповідач ставить під сумнів той факт, що [PERSON] придбав автомобіль 12.12.2012 в м.Одеса, а договір застави поїхав оформлювати до м.Львів, при цьому пробіг автомобіля на момент його придбання був 25 км. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для стягнення коштів з [PERSON] та звернення стягнення на заставлений автомобіль. Вказує, що звернувся до поліції щодо шахрайства при продажі йому автомобіля Тойота Авенсіс. Зазначає, що наразі всі документи по придбанню авто утилізовані по строку давності зберігання, тому надати нотаріально посвідчені договори неможливо. Стверджує, що працівниками АТ «Ідея Банк» при оформленні договору застави не сповістили Сервісний центр МВС про заставу автомобіля, а тому в техпаспорті при переоформленні не було відмітки, що автомобіль Тойота Авенсіс знаходиться в заставі. Ситуація виникла завдяки халатному відношенню до своїх обов`язків працівників АТ «Ідея Банк». Зазначає, що не є клієнтом і не має договірних відносин з АТ «Ідея Банк», а тому не повинен сплачувати їхні затрати, пов`язані з їх діяльністю та судові витрати, не зобов`язаний сплачувати борги, які належить [PERSON] та до яких він не має ніякого відношення. Звертає увагу суду, що Апеляційний суд Одеської області частково скасував позов АТ «Ідея Банк» та вказав на недоліки та незаконні вимоги. Вважає, що позовна заява АТ «Ідея Банк» є тотожною з позовом 2019 року у справі №523/11532/19 і не підлягає повторному розгляду. 11.06.2025 від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: первинних позовних заяв АТ «Ідея Банк» в Комінтерновського суду м.Одеса, оригіналів платіжних документів про погашення кредиту [PERSON] в АТ «Ідея Банк». 19.06.2025 від представника АТ «Ідея Банк» Михашули Є.І. до суду надійшло заперечення на клопотання про витребування доказів. 26.06.2025 відповідач [PERSON] подав до суду клопотання про витребування в АТ «Ідея Банк» оригінали копій паспорту [PERSON] і кредитного договору №910.19979 від 18.12.2012 для проведення експертизи та визнання договору нікчемним. Клопотання обґрунтовано тим, що на думку [PERSON] підписи [PERSON] у паспорті та кредитному договорі суттєво відрізняються. 21.07.2025 від представника АТ «Ідея Банк» Михашули Є.І. до суду надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 14.08.2025 відповідачу [PERSON] відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, про витребування доказів, про витребування документів для призначення експертизи. Закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 24.09.2025 до суду надійшла заява [PERSON] , в якій він просить відмовити АТ «Ідея Банк» у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку звернення до суду. Зазначає, що автомобіль Тойта Авенсіс був знищений в результаті обстрілу російськими військами та знаходиться в зоні бойових дій на окупованій території, у зв`язку із чим просить припинити провадження у справі. 25.09.2025 до суду надійшло клопотання [PERSON] в якому він просить витребувати докази у справі. В судовому засіданні представник позивача Михашула Є.І. просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, будь-який клопотань суду не надав. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.12.2012 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 910.19979, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 185907,4 грн., у тому числі на купівлю (фінансування купівлі) транспортного засобу TOYOTA Avensis, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак/реєстраційний № [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] , видане РЕВ-1 при УДАі ГУМВС України в Одеській області. Також, 04.12.2012 у забезпечення виконання кредитних зобов`язань між [PERSON] та позивачем було укладено договір застави вищевказаного Транспортного засобу, який належав [PERSON] на праві приватної власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до п. 1.1. Договору застави для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 910.19979 від 18.12.2012, заставодавець передав у заставу Заставодержателю наступне майно: транспортний засіб марки TOYOTA, моделі Avensis, 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] . 26.12.2012 відповідні відомості були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна з терміном дії до 26.12.2017, а 13.12.2017 термін дії такої застави було продовжено строком до 16.08.2027. З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 39617230 встановлено, що об`єктом обтяження є автомобіль легковий, TOYOTA AVENSIS, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] , ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, колір сірий, САО 481297, 2012 року. Відповідно до п. 1 параграфу 2 Договору застави у разі невиконання Заставодавцем зобов`язань за кредитним договором Заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави переважно перед іншими кредиторами (на праві вищого пріоритету). Відповідно до п. 2 параграфу 2 Договору застави наступні застави, відчуження, заміна, обтяження Предмету застави будь-яким зобов`язаннями (оренда, лізинг, найм, безоплатне користування, спільна діяльність тощо), передача права керування ТЗ третім особам, переміщення ТЗ за межі території України здійснюється Заставодавцем тільки за письмовою згодою Заставодержателя. Разом із тим, [PERSON] було відчужено предмет застави, актуальним власником якого є [PERSON] , із актуальним номерним знаком [NUMBER] . З відповіді Головного сервісного центру МВС України, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів, встановлено, що 29.12.2012 у ВРЕР №2 м.Запоріжжя відбулася реєстрація автомобіля Toyota AVENSIS, держномер [NUMBER] , сірого кольору за [PERSON] , Даний автомобіль був знятий з реєстраційного обліку для реалізації 28.12.2012р. З листа ТСЦ МВС №2342 від 14.07.202 №31/8-2342-1009-20 також встановлено, що матеріали реєстрації вищевказаного транспортного засобу знищені у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. У зв`язку із порушенням [PERSON] умов кредитного договору, несплатою заборгованості за кредитом АТ «Ідея Банк» звернулось до суду за захистом своїх порушених прав. Рішенням Комінтернівського (Доброславського) районного суду Одеської області від 04.10.2021 у справі №523/11532/19, провадження №2/504/961/21 позовну заяву АТ «Ідея банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет застави задоволено. Постановлено стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № 910.19979 від 18.12.2012р. у сумі 422263 грн. 79 коп. Вилучити у [PERSON] транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль TOYOTA Avensis, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , актуальний номерний знак № [NUMBER] та передати АТ «Ідея Банк» на період до його реалізації. В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь АТ «Ідея Банк» за кредитним договором №910.19979, укладеним між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] в сумі 422263,79 грн., звернути стягнення на предмет застави, який належить [PERSON] , а саме автомобіль TOYOTA Avensis, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , актуальний номерний знак № [NUMBER] , шляхом продажу зазначеного автомобіля АТ «ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати АТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо). Стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] 6333 гривень 96 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору. Постановою Одеського апеляційного суду від 08.05.2024 ухвалено: рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2021 року в частині позовних вимог АТ «Ідея Банк» до [PERSON] , [PERSON] про вилучення транспортного засобу, звернення стягнення на предмет застави скасувати. В задоволенні позовних вимог АТ «Ідея Банк» до [PERSON] про вилучення у [PERSON] та передачу АТ «Ідея Банк» транспортного засобу автомобіля «Toyota Avensis», 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , на період його реалізації відмовлено. В задоволенні позовних вимог АТ «Ідея Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення в рахунок погашення кредитних зобов`язань [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» в сумі 422263,79 грн. стягнення на предмет застави - транспортний засіб автомобіль «Toyota Avensis», 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , шляхом продажу автомобіля будь-якій третій особі покупцю від імені власника за ціною не нижчою ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, з наданням АТ «Ідея Банк» усіх прав та повноважень на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії у відповідних структурних підрозділах Національної поліції України, структурних підрозділах МВС України, уповноважених здійснювати дії з державної реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажею автомобіля, тощо) відмовлено. Підставою відмови в зазначених вище позовних вимогах АТ «Ідея Банк» Одеський апеляційний суд зазначив те, що позивач АТ «Ідея Банк» пред`явив до суду позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави у спосіб, який віднесений до позасудового порядку звернення стягнення на предмет застави. Підсумовуючи зазначене, рішення Комінтернівського (Доброславського) районного суду Одеської області від 04.10.2021 у справі №523/11532/19, провадження №2/504/961/21 залишено без змін в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № 910.19979 від 18.12.2012 у сумі 422263 грн. 79 коп. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, зазначене рішення суду набрало законної сили 08.05.2024. Згідно із ч.4 ст. 82 ЦПК України, о бставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, факт наявності заборгованості [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» у розмірі 422263,79 грн. за кредитним договором №910.19979 від 18.12.2012 є встановленим рішенням суду, яке набрало законної сили. Цим спростовуються доводи відповідача [PERSON] у справі, що розглядається, щодо пропуску АТ «Ідея Банк» строків звернення до суду, невідповідності сум, припущення щодо недійсності укладеного кредитного договору. Позивачем АТ «Ідея Банк» при зверненні до суду надано виписку за період з 18.12.2025 по 30.03.2025 та довідку-розрахунок, з якої видно, що сума заборгованості [PERSON] станом на 30.03.2025 становить 420779,90 грн. В письмових поясненнях, наданих позивачем під час розгляду справи вказано, що ця сума менша зазначеної в рішенні суду, оскільки в рішенні суду вказано заборгованість станом на 08.07.2019. На день подачі позову до суду сума була зменшена. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19) та від 07 квітня 2020 року у справі № 761/48585/18 (провадження № 61-19810св19). Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19) та від 07 квітня 2020 року у справі № 761/48585/18 (провадження № 61-19810св19). Під час розгляду цієї справи встановлено, що реєстрація транспортного засобу TOYOTA Avensis, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний номерний знак/реєстраційний № [NUMBER] за [PERSON] відбулась 29.12.2012. Зняття з обліку цього транспортного засобу [PERSON] відбулось 28.12.2012. При цьому застава вказаного транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 26.12.2012, тобто до переходу права власності до [PERSON] . Застава чинна і на день розгляду справи. Оскільки заставодавець [PERSON] здійснив відчуження спірного транспортного засобу без згоди заставодержателя АТ «Ідея банк» всупереч умов договору застави та вимогам чинного законодавства, - застава зберігає свою силу і для нового власника, яким є відповідач [PERSON] . Також, оскільки на момент придбання [PERSON] транспортного засобу в державному реєстрі обтяжень рухомого майна вже були внесені відомості про обтяження цього рухомого майна, [PERSON] не може вважатись його добросовісним набувачем. В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та сьомою статті 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, зареєстроване обтяження Банку на Предмет застави зберегло свою силу для [PERSON] , як його нового власника, а відтак до останнього перейшли всі права та обов`язки за Договором застави. Отже, на предмет застави може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 420779,90 грн. Відповідно до частини другої статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження відповідно до п. 3 ч. 2, ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в рішенні суду зазначаються: заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Вказане узгоджується із наступною правовою позицією Верховного Суду України, викладеною 06 вересня 2017 року у його постанові по справі №6-1136цс17: «незважаючи на те, що в договорі застави передбачені повноваження заставодержателя щодо вилучення у відповідача предмета застави та передачі його в управління банку, однак, щоб державний виконавець при виконанні рішення суду (відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження») вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, це повинно бути зазначено в рішенні суду». При ухваленні рішення судом вивчено пояснення [PERSON] щодо шахрайських дій при продажу йому автомобіля та його звернення до органів поліції, а також, щодо знищення спірного автомобіля під час ворожого обстрілу на території бойових дій. Однак, оскільки доказів відкриття кримінального провадження по факту вчинення шахрайських дій при продажі йому автомобіля та доказів знищення його автомобіля під час ворожого обстрілу російською федерацію, суду не надано, суд не приймає ці відомості до уваги. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши з наданих сторонами та досліджених і оцінених в порядку ст. 89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved