Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Бізнес позика», який діє на підставі довіреності -Мишевська Н.М., через систему «Електронний суд» звернулася з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором № 470024-КС-001 про надання кредиту від 13.07.2023 року, що становить 43 436,38 гривень, а також вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 13.07.2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір №470024-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору, ТОВ «Бізнес позика» надає відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути вказані грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 10 000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (яка була зазначена позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, станом на 14.09.2025 року утворилась заборгованість за Договором №470024-КС-001 від 13.07.2023 року в розмірі 43 436,38 гривень, яка складається з: 10 000,00 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 31 936,38 гривень - сума прострочених платежів по процентах, 1 500,00 гривень - сума прострочених платежів за комісією. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою Новокодацького (Ленінського) районного суду міста Дніпра від 20.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Від представника позивача ТОВ «Бізнес позика» Мишевської Н.М., до суду надійшло клопотання про витребування доказів, в якому позивач просить суд витребувати у АТ КБ «Приват банк» письмові докази, які становлять банківську таємницю. Ухвалою суду від 18.09.2025 року вищезазначене клопотання було задоволено. Витребувано у АТ КБ «Приват банк» письмові докази, а саме відповідне рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, що підтверджував або спростував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім?я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 13.07.2023 року (дата видачі кредиту) по 28.12.2023 року (дата закінчення терміну кредитування). 07.11.2025 року на виконання вищевказаної ухвали суду про витребування доказів від АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація по клієнту [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , а саме банківська карта № [NUMBER] ( [NUMBER] ) емітована на ім`я [PERSON] . Також від АТ «КБ «Приватбанк» на адресу суду надійшла виписка по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 13.07.2023 року по 28.12.2023 року. Представник позивача ТОВ «Бізнес позика» Мишевська Н.М. в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила про розгляд справи без участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про поважність причин неявки в судове засідання, відкладення розгляду справи, відзиву, заперечень на позовну заяву відповідач не надав. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, а також за наявності згоди позивача, суд, у відповідності до ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами, та відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.07.2023року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір №470024-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 13.07.2023року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №470024-КС-001 про надання кредиту. Того ж дня, 13.07.2023року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 470024-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізпозика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор «UA-5701», на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 13.07.2023 року між позивачем та відповідачем укладено Договір №470024-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором «UA-5701». За змістом укладеного договору, відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000,00 гривень на строк 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,0%, фіксована, знижена процентна ставка за кредитом 1,15288411%, фіксована, дата повернення кредиту 28.12.2023 року, комісія за надання кредиту - 1 500,00 гривень (п. 2.1-2.12 договору). Крім того, [PERSON] 13.07.2023 року також підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «UA-5194» паспорт споживчого кредиту, в якому визначено аналогічні умови кредитування. Факт отримання [PERSON] грошових коштів за кредитним договором підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн», відповідно до якої ТОВ «Платежі онлайн» повідомляє, що здійснено перерахування грошових коштів у сумі 10 000,00 гривень на картковий рахунок [NUMBER] , призначення платежу - перерахування коштів [PERSON] згідно до кредитного договору № 470024-КС-001 від 13.07.2023 року. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 14.09.2025 року утворилась заборгованість за Договором №470024-КС-001 від 13.07.2023 року в розмірі 43 436,38 гривень, що складається з: 10 000,00 гривень - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 31 936,38 гривень - сума прострочених платежів по процентах, 1 500,00 гривень - сума прострочених платежів за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості та довідкою про стан заборгованості. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу. За змістом ст. 6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. В п. 5 ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи це положення закону правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У відповідності до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобов`язувався повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. У відповідності до ст. ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 626, ч. 1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За таких обставин, виходячи з того, що боржник [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань, не надав доказів на підтвердження сплати боргу за кредитом, а також доказів на спростування суми боргу, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved