Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 17413 грн. Позовна заява обґрунтовується тим, що 24 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1БАНК») та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит № 73195376, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 5500 грн. і зобов`язався повернути його, а також сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту. ТОВ «1БАНК» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 17413 грн., з яких: 5500 грн. тіло кредиту, 308 грн. проценти, 825 грн. комісія, 10780 грн. пеня. 27 березня 2025 року між ТОВ «1БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/03/25, згідно з яким право вимоги за договором № 73195376 перейшло до позивача. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явився. В позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач [PERSON] , якому у встановленому порядку надсилався виклик до суду, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав. Місцеперебування відповідача суду невідоме і надійшли відомості щодо виклику [PERSON] у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК), за зареєстрованим місцем проживання (ч. 10 ст. 130 ЦПК). Процесуальні дії у справі 11 лютого 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 24 лютого 2025 року ТОВ «1БАНК» та [PERSON] (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 84734) уклали договір надання коштів у кредит № 73195376 (далі Договір), за умовами якого кредитодавець надав позичальнику у власність грошові кошти (кредит) в розмірі 5500 грн. (пункти 2.1, 2.2.1 Договору) шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу ( [NUMBER] ) (п. 12 Договору), на строк 30 днів (п. 2.2.2 Договору) зі сплатою процентів 0,5% в день (п. 2.2.3 Договору) та комісії 15% від суми наданого кредиту, що в грошовому виразі складає 825 грн. (п. 2.2.4 Договору), а позичальник зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів, сплатити проценти від суми кредиту та комісію за надання кредиту (арк. спр. 10-16). Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором (п. 2.5 Договору). За змістом п. 6.2 Договору за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, проценти за користування кредитом, дату видачі кредиту, дати платежів, кількість днів у розрахунковому періоді (арк. спр. 17). З копії квитанції АТ «Таскомбанк» вбачається, що 24 лютого 2025 року на платіжну картку № [NUMBER] перераховано грошові кошти у сумі 5500 грн. (арк. спр. 18). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] у листі АТ «Таскомбанк» співпадають із банківськими реквізитами карти, вказаними у п. 12 Договору від 24 лютого 2025 року № 73195376. Відповідно до поданих ТОВ «1БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунків у [PERSON] станом на 31 грудня 2025 року наявна заборгованість за договором про надання коштів у кредит № 73195376 в розмірі 17413 грн., з яких: 5500 грн. тіло кредиту, 308 грн. проценти, 825 грн. комісія, 10780 грн. пеня. 26 березня 2025 року [PERSON] здійсним погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 517 грн. та пенею у розмірі 220 грн. (арк. спр. 19-21, 22). Кредитодавець має право відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором (п. 9.2.6 Договору). З копій договору факторингу від 27 березня 2025 року № 27/03/25, укладеного між ТОВ «1 БАНК» і ТОВ «ФК «ЄАПБ», додаткової угоди від 25 липня 2025 року № 6 слідує, що ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до [PERSON] за договором про надання коштів у кредит від 24 лютого 2025 року № 73195376 (арк. спр. 23-29). Згідно з копією платіжної інструкції від 31 липня 2025 року № 747 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило на користь ТОВ «1БАНК» кошти за відступлення прав вимоги згідно додаткової угоди від 25 липня 2025 року № 6 до договору факторингу від 27 березня 2025 року № 27/03/25 (арк. спр. 30). Відповідно до копії реєстру боржників від 25 липня 2025 року № 10 до договору факторингу від 27 березня 2025 року № 27/03/25 від ТОВ «1БАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання коштів у кредит № 73195376 на загальну суму 17413 грн. (арк. спр. 31). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором надання коштів у кредит від 24 лютого 2025 року № 73195376, який укладений між ТОВ «1БАНК» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що відповідач [PERSON] та ТОВ «1БАНК» уклали договір надання коштів у кредит від 24 лютого 2025 року № 73195376 в електронній формі, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору ТОВ «1БАНК» надало відповідачу кошти в сумі 5500 грн. строком на 30 днів, а останній зобов`язався повернути кошти, сплатити проценти за користування ними та комісію за надання кредиту, розмір яких визначений договором. У підписаному відповідачем договорі надання коштів у кредит від 24 лютого 2025 року № 73195376 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. 24 лютого 2025 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «1БАНК» суд вважає доведеним. У подальшому позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до [PERSON] за договором надання коштів у кредит від 24 лютого 2025 року № 73195376, укладеним між ТОВ «1БАНК» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитні кошти, не сплатив проценти та комісію, внаслідок чого виникла заборгованість за договором надання коштів у кредит від 24 лютого 2025 року № 73195376: 5500 грн. тіла кредиту, 308 грн. процентів, 825 грн. комісії. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростував, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надав. Отже, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором надання коштів у кредит від 24 лютого 2025 року № 73195376 за тілом кредиту, процентами та комісією. Щодо заявлених ТОВ «ФК «ЄАПБ» вимог про стягнення з [PERSON] пені в розмірі 10780 грн. суд зазначає таке. Приписами ч. 1 ст. 549 ЦК визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, виходячи із цих приписів, суд не вбачає підстав для стягнення з [PERSON] пені у розмірі 10780 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог також підлягають документально підтверджені судові витрати позивача в справі у сумі 1014,11 грн., оскільки позовні вимоги задоволені судом на 38,09%.

Outcome: partial