Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року справу надіслано за підсудністю до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, а згідно з ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2026 року - до Срібнянського районного суду Чернігівської області. Справа до Срібнянського районного суду Чернігівської області надійшла 12 лютого 2026 року та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Нагорній Н.Г. У позові ТОВ «Юніт Капітал» просить стягути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 07 листопада 2022 року № 742082704 у розмірі 31 245,76 грн, з яких 7 800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23 445,76 грн - заборгованість за відсотками, а також суму судового збору, сплаченого при поданні цієї позовної заяви, в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Обґрунтовуючи позов, ТОВ «Юніт Капітал» зазначило, що 07 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 742082704. 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01, строком до 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року між цими ж сторонами укладено додаткову угоду № 19, згідно з якою строк договору факторингу продовжено до 31 грудня 2020 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 до договору, згідно з якою продовжено строк договору до 31 грудня 2021 року. У цій додатковій угоді договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 викладено у новій редакції, проте дата його укладення та його номер залишились незмінними. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року, при цьому інші умови договору факторингу залишилися в редакції цього договору від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року, при цьому інші умови договору факторингу залишилися в редакції договору від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року, інші умови договору залишились у редакції договору від 31 грудня 2020 року. За вказаним договором факторингу, зі змінами, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 12 205,92 грн, з яких 7 800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 405,92 грн - заборгованість за відсотками. 23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 23/0224-01, строком до 31 грудня 2024 року, згідно з яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31 245,76 грн, з яких 7 800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23 445,76 - заборгованість за відсотками. 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором на суму 31 245,76 грн, з яких 7 800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23 445,76 грн - заборгованість за відсотками. Оскільки всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання за кредитним договором, після набуття ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги до відповідача остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки попередніх кредиторів, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал», яку позивач просить стягнути з неї в судовому порядку. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Сторони повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, призначеного на 10 год. 30 хв. 24 листопада 2025 року. Ухвалою судді Срібнянського районного суду Чернігівської області Нагорної Н.Г. від 12 лютого 2026 року справу прийнято до свого провадження і призначено до судового розгляду на 11 год. 30 хв. 12 березня 2026 року. Ухвалою судді Срібнянського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2026 року задоволено клопотання позивача ТОВ «Юніт Капітал» та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, щодо емітування карти банку на ім`я відповідача та щодо руху коштів за цією картою. 03 березня 2026 року витребувана у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформація надійшла до суду. 12 березня 2026 року представник позивача до суду не прибув, про причини неявки не повідомив. У прохальній частині позову представник ТОВ «Юніт Капітал» виклав клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У разі наявності відповідних підстав, просив ухвалити у справі заочне рішення. Відповідач також не прибула в судове засідання, відзиву на позов не подала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась засобами поштового зв`язку (поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»), а також шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті «Судова влада України» в мережі Інтернет https://sr.cn.court.gov.ua/sud2521/gromadyanam/vukdocourt/. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. 07 листопада 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 742082704, згідно з яким позичальнику надано кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 7 800,00 на умовах строковості, зворотності, платності (підпункт 2.1) шляхом перерахування на платіжну картку № [NUMBER] (підпункти 5.1.1, 5.2 договору), строком до 17 листопада 2022 року (підпункт 2.3.), зі сплатою за користування кредитними коштами 2,10 % на день від суми залишку кредиту під час дисконтного періоду (пункт 8.3 договору), зі сплатою за користування коштами 2,10 % в день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (пункт 8.4 договору), у разі погашення кредиту після закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник сплачує за користування кредитними коштами 2,98 % від суми кредиту за кожен день фактичного користування коштами (пункт 8.4 договору), у разі погашення кредиту до закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник сплачує за користування кредитними коштами 0,73 % від суми кредиту за кожен день фактичного користування коштами (підпункт 8.5.1). Згідно з пунктом 3.1. договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 10 (десять) днів від дати отримання Позичальником першого Траишу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. Пунктом 3.2. договору визначено, що Сторони погодили, що встановлений в пункті 3.1. договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового (додаткові три календарні дні після спливу Дисконтного періоду, протягом яких Кредитодавець приймає викоанн позичальником грошових зобов`язань, як належне виконання, у випадку надходження від Позичальника платежу у розмірі, передбаченому договором) періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за визначеною у договорі формулою. Пунктом 11.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років. Підписавши договір, відповідач погодилась із вказаною умовою договору, у встановленому законом порядку цю умову договору не оскаржила. Укладення договору здійснено сторонами за допомогою ІТС ТОВ «Манівео», доступ до якої забезпечується клієнту через телекомунікаційний ресурс (пункт 4). Позичальник через телекомунікаційний ресурс кредитодавця подав заявку на отримання кредиту в ІТС кредитодавця. Після обробки інформації, вказаної в заявці, збору та аналізу інформації про позичальника з інших джерел, в тому числі з бюро кредитних історій, проведення оцінки кредитспроможності та після проведення інших обов`язкових процедур ІТС кредитодавця прийняло рішення про надання позичальнику суми кредиту та про встановлення йому кредитного ліміту. ІТС кредитодавця, шляхом підстановки всієї необхідної інформації про кредитодавця в типову форму кредитного договору, згенерувало оферту, що містила усі істотні умови договору. Позичальник, ознайомившись з офертою в особистому кабінеті, підписав договір одноразовим ідентифікатором, згенерованим ІТС та направленим йому в смс-повідомлені та/або в повідомлені в месенджер та/або в електронному листі на електронну пошту та/або в особистому кабінеті, шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам, визначеним Законом України «Про електронну комерцію». З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті неможливе. Отже, заповненням анкети-заяви та підписанням договору за допомогою одноразового ідентифікатора позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. 07 листопада 2026 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання умов договору від 07 листопада 2022 року № перерахувало на рахунок, вказаний [PERSON] при укладенні договору, грошові кошти в сумі 7 800,00 грн. Перерахування 07 листопада 2022 року коштів у сумі 7 800,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), емітовану на ім`я [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк», підтверджується інформацією, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 13 лютого 2026 року. У листі АТ КБ «Приватбанк» також зазначено, що номер телефону [NUMBER] не був/не є фінансовим. Цей номер знаходиться /знаходився в анкетних даних [PERSON] 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01, строком до 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2020 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін. 31 грудня 2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду від 31 грудня 2020 року № 26 до договору факторингу, згідно з якою продовжено строк договору до 31 грудня 2021 року. У цій додатковій угоді договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 викладено у новій редакції, проте дата його укладення та його номер залишились незмінними. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року, при цьому інші умови договору залишилися у редакції договору факторингу від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року, при цьому інші умови договору залишилися в редакції договору факторингу від 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року, інші умови договору залишилися в редакції договору факторингу від 31 грудня 2020 року. Пунктом 2.1. розділу 2 (предмет договору) договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 передбачено, що згідно з умовами договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 20 грудня 2022 року № 208 до договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 12205,92 грн, з яких 7800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4405,92 грн - заборгованість за відсотками. 23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено договір факторингу № 23/0224-01, строком до 31 грудня 2024 року, згідно з яким (витяг з реєстру прав вимоги від 23 лютого 2024 року № 1 до договору факторингу від 23 лютого 2024 року № 23/0224-01) від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31 245,76 грн, з яких 7 800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23 445,76 - заборгованість за відсотками. Відповідно до підпункту 5.3.3 договору факторингу фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором на суму 31 245,76 грн, з яких 7800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23445,76- заборгованість за відсотками. За цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт - відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників. Відповідно до пункту 1.2. договору факторингу від 04 червня 2025 року № 04/06/25-Ю перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу від 04 червня 2025 року № 04/06/25-Ю від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31 245,76 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за вказаним договором факторингу та платіжними інструкціями від 25 червня 2025 року № 483, від 10 червня 2025 року № 467, від 10 червня 2025 року № 468, від 11 червня 2025 року № 469, від 11 червня 2025 року № 470, від 19 червня 2025 року № 478, від 19 червня 2025 року № 479, які свідчать про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним договором факторингу. Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Однак боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку щодо погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом частини першої статті 615 ЦК України не припустима одностороння відмова від зобов`язання. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики). Відповідно до статей 3, 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення договору позики) електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Отже, суд установив, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 07 листопада 2022 року укладено договір кредитної лінії № 742082804, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом у сумі 7 800,00 грн, перерахувавши кошти у вказаній сумі на банківську картку, реквізити якої вказала [PERSON] у заявці на отримання коштів в кредит від 07 листопада 2022 року, тобто у [PERSON] виникло перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування такими коштами. Доказів виконання [PERSON] зобов`язань за вказаним договором перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» матеріали справи не містять. Також суд установив, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало право вимоги до [PERSON] ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, з послідуючими додатковими угодами від 28 листопада 2019 року № 19, від 31 грудня 2020 року № 26, від 31 грудня 2021 року № 27, від 31 грудня 2022 року № 31, від 31 грудня 2023 року № 32. У свою чергу ТОВ «Таліон Плюс» передало право вимоги до [PERSON] ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за договором факторингу від 23 лютого 2024 року № 23/0224-01, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 31 245,76 грн, з яких 7800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23445,76- заборгованість за відсотками, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало право вимоги до відповідача ТОВ «Юніт Капітал» за договором факторингу від 04 червня 2025 року № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал»» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 07 листопада 2022 року № 742082704 на вказану суму. Доказів виконання [PERSON] зобов`язання щодо повернення кредитних коштів ТОВ «Юніт Капітал» матеріали справи також не містять. Отже, позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість за договором від 07 листопада 2022 року № 742082704 про надання кредитної лінії в сумі 31245,76 грн, з яких 7800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23445,76 грн - заборгованість за відсотками. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити таке. Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розподіл судових витрат суд здійснює в порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України, частиною першою якої визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а пунктом 1 частини другої цієї статті визначено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» задоволено в повному обсязі, судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви, в сумі 2 422,40 грн підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Також стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають судові витрати, пов`язані з оплатою витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 7 000,00 грн, які підтверджуються копією договору про надання правничої допомоги від 05 червня 2025 року № 05/06/25-01, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери», додатковою угодою до вказаного договору від 05 червня 2025 року, а також підписаним сторонами актом прийому-передачі наданих послуг. При цьому суд враховує, що заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу чи клопотання про їх зменшення до суду від відповідача не надходило. На підставі викладеного,

Outcome: approved