Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, за період з 01.05.2019 року по 01.04.2020 року та з 01.03.2025 року по 01.01.2026 року у розмірі 61 948,65 грн за виконавчим листом виданим Черкаським районним судом Черкаської області від 29.10.2018 року та по виконавчому провадженню № 59248938. Також позивачка просила стягнути із відповідача понесені нею судові витрати. Позовну заяву мотивувала тим, що в Другому відділі ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження № 59248938 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , аліментів на мою користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки. За період з 01.05.2019 року по 01.01.2026 року заборгованість відповідача становить 250 764,50 грн. За проведеними розрахунками позивача за період з 01.05.2019 року по 01.04.2020 року та з 01.03.2025 року по 01.01.2026 року пеня за несвоєчасну сплату аліментів відповідача на утримання доньки становить 61 948,65 грн. Сторони в судове засідання не викликались, їх було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення ухвали суду за місцем їх реєстрації та місцязнаходження та відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Позивачка та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) були належним чином повідомлені, рекомендовані повідомлення повернулись із зазначенням: «вручено особисто». Від відповідача рекомендоване повідомлення повернулось із зазначенням: «адресат відсутній». Відтак, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Суд, враховуючи відсутність заперечень зі сторони позивача та відсутність відзиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 09 лютого 2026 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлені судом обставини: Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні правовідносини. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва від 20.07.2011 року, серії [NUMBER] . 24 червня 2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб і після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб від 24.06.2016 року, Серії [NUMBER] . Судом встановлено, що 29.10.2018 року Черкаським районним судом видано виконавчий лист № 707/1526/18 відповідно до якого змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Черкаського районного суду від 02 вересня 2013 року у справі № 707/1657/13-ц зі [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 486 (чотириста вісімсот шість) гривень на стягнення у частці та стягувати зі [PERSON] , [INFO] , уродженця та мешканця [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття. 03.06.2019 року постановою, відповідно до вищевказаного виконавчого листа, державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГУЮ у Черкаській області відкрито виконавче провадження № 59248938. З довідки-розрахунку заборгованості по аліментам № 1130 від 07.01.2026 року, складеної головним державним виконавцем Другого відділу ДВС м. Черкаси ГУЮ у Черкаській області Нагайко Ю.В. вбачається, що заборгованість по аліментам [PERSON] станом на 01.01.2026 року становить 250 764,50 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження за вказаний період боржником сплачено 0 грн. Згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08.01.2026 року позовні вимоги задоволено частково та стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення по виплаті аліментів у розмірі 94 905 (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот п`ять) гривень 00 копійок, за виконавчим листом № 707/1526/18 від 24.05.2019 року, виданого Черкаським районним судом Черкаської області. Норми права, що підлягають застосуванню: У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів прострочення помножена на 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Таким чином, розрахунок пені за даним позовом здійснюється наступним чином: Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності та повноті суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Матеріалами справи підтверджується наявність у [PERSON] зобов`язання по сплаті аліментів на користь [PERSON] , на утримання неповнолітьої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття. Доказів того, що відповідач вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість за аліментами, котра підтверджується розрахунком заборгованості від 07.01.2026 №1130, відповідно до якої станом на 01.01.2026 року загальна сума заборгованості становить 250 764,50 грн. Проте боржник [PERSON] на даний час не сплачує аліменти, а заборгованість по аліментам існує тривалий час з 2019 року. На підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 08.01.2026 року судом встановлено, що відповідач винний у виникненні даної заборгованості по аліментах, оскільки доказів на спростування своєї бездіяльності по несплаті аліментів суду не надав, не довів, що заборгованість не пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо та із нього на користь позивачки стягнуто неустойку (пеню) за прострочення по виплаті аліментів у розмірі 94 905 (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот п`ять) гривень 00 копійок Позивач надала належні, допустимі та достатні докази того, що станом на момент пред`явлення позову відповідач без поважних причин, систематично взагалі не сплачував аліменти на утримання дитини. Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач у встановленому законом порядку звертався до суду із скаргою на дії державного виконавця щодо складених довідок-розрахунків заборгованості по аліментах. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] за виконавчим листом № 707/1526/18 від 24.05.2019 року, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, необхідно стягнути пеню за прострочення по виплаті аліментів за період з 01.05.2019 року по 01.04.2020 року та з 01.03.2025 року по 01.01.2026 року у розмірі 61 948,65 грн Судові витрати: Суд вирішує судові витрати в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, тому відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 331,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем в позовній заяві зазначено, що вона звернулась до адвоката за допомогою та між ними було укладено договір №23/01/26 від 23.01.2026 року про надання правової допомоги. Позивачкою було отримано рахунок 25/01/26 від 23.01.2026 року, відповідно до якого вона повинна була сплатити адвокату 8 000,00 грн, яка повинна бути нею сплачена не пізніше 120 (сто двадцяти) днів. Однак, позивачкою не надано до суду жодного підтвердження витрат на правову допомогу, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Outcome: approved