Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області звернувся представник позивача ТОВ «ФК Єврокредит» із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 06.04.2021 року між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено Заява-Договір № TDB.2021.0804.9172 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право вимоги до Боржників за Основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача боржника за Кредитним договором № TDB.2021.0804.9172 від 06.04.2021 року. 27.12.2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ" було укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Згідно умов даного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № TDB.2021.0804.9172 у розмірі 34 819, 42 грн., що складається з заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) 9 995,00 гривень; заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 24 824,42 гривень. Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів не виконала, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав з даним позовом яким просив стягнути з відповідача 34 819, 42 грн. заборгованості за кредитним договором, витрати зі сплати судового збору 2 422,40 грн. та 11 200,00 грн. у відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 15.12.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача ТОВ «ФК Єврокредит» Журавльов С.Г. надіслав до суду клопотання про проведення розгляду справи без участі представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день час та місце розгляду справи була належним чином. До суду повернулися конверт з відміткою «адресат відсутній». Про день час та місце розгляду справи відповідач також була повідомлена шляхом розміщення оголошення через офіційний веб-портал «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет. Однак, відповідач про наявність поважних причин про неприбуття суд не повідомила, відзиву на позов не подала. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 06.04.2021 відповідач [PERSON] уклала з АТ «МЕГАБАНК» було укладено Заява-Договір № TDB.2021.0804.9172 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (а.с.35). Відповідно до п. 2 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, Банк на підставі отриманої від Клієнта заяви, відкрив Клієнту Поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та Поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Факт отримання Клієнтом картки та її номер зафіксовано зазначено у заключному розділі Кредитного договору (реквізити та підписи сторін), що підтверджується Довідкою про відкриття рахунків (а.с.36). 27.12.2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» та ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ" було укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги (а.с.10-12) відповідно до умов якого перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , що підтверджується Витягом з Реєстру боржників (а.с.26). 03.09.2024 року між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GFD001-UA-20240618-01260 про відступлення прав вимоги (а.с.13-15) відповідно до умов якого АТ «МЕГАБАНК» набуло права грошової вимоги до боржників, в тому числі і за кредитним договором № TDB.2021.0008.16135 від 08.06.2021 року, що підтверджується Витягом з Реєстру боржників (а.с.34). Відповідно до виписки по особовому рахунку (а.с.27-32) зазначено інформацію про рух коштів по рахунку [PERSON] . Відповідно до довідки-розрахунку (а.с.33) заборгованість відповідача [PERSON] через неналежне виконання своїх зобов`язань станом на 03.09.2024 становить 34 819, 42 грн., що складається з заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) 9 995,00 гривень; заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 24 824,42 гривень. Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з кредитом та відступленням права вимоги. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої і другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 цього ж Кодексу передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено у ході розгляду справи та підтверджено наявними у справі доказами, відповідач згідно укладеного договору отримала у користування кредитні кошти, водночас кредитні кошти та нараховані суми процентів та комісії своєчасно та у повному обсязі не повернула, чим порушила взяті на себе зобов`язання. Відповідно до частин першої та третьої ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Так, як вбачається із позову відповідачем умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, що відповідачем не спростовано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними, відповідачем жодним чином не спростовані, тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість. Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано договір про надання правничої допомоги (а.с. 19-22) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 18). За вказаних підстав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 11 200,00 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved