Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Сторожинецького районного суду Чернівецької області із позовною заявою до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, Орган опіки та піклування Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що 20.01.2008 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до розірвання шлюбу. Підставою для розірвання шлюбу були систематичні знущання відповідача над позивачкою. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01.03.2013 по справі № 723/419/13-ц шлюб між сторонами було розірвано, а дитину визначено залишити проживати з матір`ю. Протягом останніх десяти років відповідач не ніс відповідних витрат на утримання дитини, самостійно визначав розмір матеріальної допомоги дитині, ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, а також категорично відмовлявся виконувати прохання позивачки про надання належної матеріальної допомоги, достатньої для забезпечення потреб всебічного та гармонійного розвитку дитини. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, передбачених законом, позивачка просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. У судовому засіданні представник третіх осіб Служби у справах дітей Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, Органу опіки та піклування Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області Никифорюк М.І. підтримав позовну заяву, суду пояснив, що службою були належним чином досліджені усі обставини виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, проведена бесіда з дитиною, яка повідомила, що зі своїм батьком не спілкується, а своїм батьком вважає вітчима, а тому представник вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Вислухавши представника третіх осіб, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 01.03.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з копією перекладеного з італійської мови на українську мову свідоцтва про народження, виданого 15.11.2010 Відділенням послуг для громадян мерії міста Мілана, [PERSON] народився [INFO] у м. Мілан, акт зареєстровано у мерії м. Мілана під № 1113-2В-в.2. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з копією довідки про реєстрацію особи громадянином України № 392 від 25.05.2010, виданою Генеральним консульством України в Мілані, [PERSON] , який народився [INFO] в м. Мілан (Італія), зареєстрований громадянином України. Згідно з копією акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 222 від 01.09.2025 [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживають: мати [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , чоловік [PERSON] , при обстеженні домогосподарства виявлено, що вона вона дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , разом з сім`єю. Згідно з копією довідки № 654 від 01.09.2025, виданою старостою села Ропча Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , склад її сім`ї: [PERSON] , [INFO] мати, [PERSON] , [INFO] син, [PERSON] , [INFO] донька, [PERSON] , [INFO] чоловік. Згідно з копією характеристики [PERSON] , учня 9-го класу Сторожинецького ліцею № 1 Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] народився [INFO] і на даний момент проживає у с. Ропча Чернівецького району Чернівецької області з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] . Оскільки хлопець зростає без рідного батька, він потребує особливої уваги від матері та вітчима, родичів, вчителів та однокласників. [PERSON] мати [PERSON] . Мати старається усіляко брати участь у шкільному та особистому житті дитини. Спілкується з вчителями, класною керівницею, однокласниками, товаришами [PERSON] . Переймається його навчанням та вихованням. Бере участь у загальношкільних та класних батьківських зборах. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 11 листопада 2025 року № 311, виконавчий комітет міської ради вирішив затвердити висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , жителя с. Ропча. Згідно з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , жителя с. Ропча, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 11 листопада 2025 року № 311, орган опіки та піклування Сторожинецької міської ради дійшов висновку про наявність передбачених законом встановлених та доведених правових підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого неповнолітнього сина. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, яка набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). З наведених вище письмових доказів судом вбачається, що батько [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, не займається його матеріальним утриманням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Отже, ураховуючи умисну поведінку батька, його відношення до дитини та беручи до уваги інтереси дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, суд доходить висновку, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та втратив цікавість до своєї дитини. З огляду на зазначене, ураховуючи, що [PERSON] повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню свого неповнолітнього сина та втратив до нього будь-який інтерес, суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З автоматизованої системи документообігу Д-3 Сторожинецького районного суду Чернівецької областівбачається, що в провадженні суду перебуває цивільна справа № 723/3133/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів за минулий час. Ухвалою судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено зазначену цивільну справу до розгляду. Станом на день ухвалення цього рішення справа про стягнення аліментів ще не розглянута. З огляду на викладене вище, суд вважає, що при задоволенні позову щодо позбавлення відповідача батьківських прав відсутня необхідність та підстави для одночасного прийняття рішення про стягнення аліментів на дитину, адже у провадженні Сторожинецького районного суду Чернівецької області вже є справа зі спору між тими самими сторонами про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини[PERSON] , [INFO] , яка відкрита раніше і охоплює значно більший період часу, а тому стягнення аліментів у цій справі справі суд вважає недоцільним. За таких обставин, ураховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, є достовірними, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, у зв`язку з чим позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору ID: 2084066976 від 30.08.2025 у сумі 1 211, 20 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved