Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Адвокат Матюха Дмитро Миколайович, в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» у якому просить: розірвати договір оренди землі від 11.08.2021 за № 59325480, укладений між [PERSON] та ТОВ «Агро-Край» щодо земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, кадастровий номер 5922980800:03:001:0035 та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за 2024-2025 роки у сумі 13893,32 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,00 га, кадастровий номер 5922980800:03:001:0035, розташованої на території Лебединської міської територіальної громади, Сумського району, Сумської області. 11.08.2021 між [PERSON] та ТОВ «Агро-Край» було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав ТОВ «Агро-Край» у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5922980800:03:001:0035. Представник зазначає, що у 2022 та 2023 роках ТОВ «Агро-Край» здійснювало виплату позивачу орендної плати в розмірі 8629,39 грн. на рік, що підтверджується відомостями із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу. Однак, за 2024 та 2025 роки орендна плата не була виплачена позивачу, що свідчить про систематичне невиконання ТОВ «Агро-Край» своїх зобов`язань по сплаті орендної плати за договором. Представник зазначає, що наразі позивач позбавлений можливості отримувати кошти, як додаткового виду доходу та на отримання якого він розраховував, укладаючи спірний договір. Фактично відповідач в односторонньому порядку прийняв рішення про припинення здійснення виплати орендної плати, не повідомив позивача про наявність такого рішення, не повідомив про наявність обставин, які унеможливлювали виконання ним узятих на себе зобов`язань, не вжив жодних заходів досудового врегулювання даного спору. Систематична несплата орендної плати є підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. Також представник позивача просив стягнути з ТОВ «Агро-Край» орендну плату за 2024 та 2025 роки в загальному розмірі 13893,32 грн., виходячи із суми орендної плати в розмірі 6946,66 грн., обрахованої з урахуванням податків та зборів. Ухвалою від 10.02.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «Агро-Край» подав до суду відзив у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що на сьогоднішній день земельна ділянка з кадастровим номером 5922980800:03:001:0035 дійсно перебуває у користуванні ТОВ «Агро-Край» на праві оренди. Зазначає, що договір укладено на 7 років, орендна плата становить 8629,40 грн. на рік. Враховуючи введений на території України воєнний стан, постійні обстріли, порушення виплати орендної плати не є суттєвим порушенням умов договору. Позивач не звертався з жодними претензіями щодо порушення умов договору за увесь час, що свідчить про добросовісність орендаря. Вважає відсутніми підстави для розірвання договору оренди землі. Також вважав безпідставними вимоги представника позивача про стягнення судових витрат у розмірі 10000,00 грн., оскільки заявлена сума не є співмірною зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. На указаний відзив представник позивача подав відповідь у якій зазначив, що відповідач не заперечує факту наявності договірних правовідносин з позивачем, а також не заперечує факту наявності заборгованості по орендній платі за 2024-2025 роки. Доказів сплати орендної плати відповідач не надав. Зазначає, що розмір орендної плати та порядок її сплати є істотними умовами договору оренди землі. З 2022 року в Україні введено воєнний стан, однак у 2022-2023 роках ТОВ «Агро-Край» виконувало узяті на себе зобов`язання зі сплати орендної плати. Відповідач не повідомляв про наявність будь-яких форс-мажорних обставин, однак якщо такі і існують, вони не можуть бути беззаперечною обставиною, яка звільняє відповідача від виконання зобов`язань В частині стягнення витрат на правничу допомогу зазначив, що у справі наявний договір про надання правничої допомоги, розрахунок гонорару, акт здачі-приймання послуг, товарний чек, що підтверджує надання правничої допомоги та її розмір. Розрахунок витрат здійснено виходячи із вартості однієї години роботи адвоката, яка становить 1000,00 грн. Фактично витрачений час складає 10 годин, тобто сума правничої допомоги становить 10000,00 грн., що на думку представника відповідає реальному обсягу виконаних робіт та фактично витраченому часу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій справу просив розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник ТОВ «Агро-Край» у судове засідання також не з`явився, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнав. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріли справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер 5922980800:03:001:0035. Право власності позивача зареєстровано на підставі рішення Лебединської міської ради Сумської області від 12.07.2021 № 365-МР, що підтверджується копією витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12). 11.08.2021 між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Агро-Край» (орендар) укладено договір оренди землі. Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 5922980800:03:001:0035, розташовану на території Боровеньківського старостинського округу, Сумської області. Згідно з п. п. 2.1, 3.1, 4.1, 4.5 договору в оренду передається земельна ділянка площею 2,00 га у тому числі 2,00 га ріллі. Договір укладено на 7 років. Орендна плата вноситься орендарем у сумі 8629,40 грн. Орендна плата вноситься у строк до 31 грудня (а.с. 44-47). Право оренди за даним договором зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.04.2025 (а.с. 42-43). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. ст. 627, 629 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. ч. 1, 9 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються спеціальним законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» о ренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Як встановлено судом, сторонами договору погоджено його істотні умови, в тому числі: об`єкт оренди, строк дії договору, розмір орендної плати тощо. Звернувшись до суду представник позивача указує на те, що орендна плата за 2024 та 2025 роки не була сплачена відповідачем. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У даному випадку ТОВ «Агро-Край» не надало жодного доказу на підтвердження виконання обов`язку в частині виплати позивачу орендної плати за вищевказаний період. У поданому відзиві відповідач фактично не заперечував наявність заборгованості. За умовами договору від 11.08.2021 орендна плата установлена в розмірі 8629,40 грн. на рік, а тому така підлягає виплаті позивачу за кожен рік користування земельною ділянкою (2024-2025 роки), а всього 17258,80 грн. Педставник позивача просив стягнути з ТОВ «Агро-Край» заборгованість у розмірі 13893,32 грн., обрахувавши її з урахуванням сум податків та зборів. Однак суд зазначає, що відповідно до п.п. 162.1.1, 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; податковий агент. Згідно з п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу. Також, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Згідно з п.п. 1.1, 1.4, 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Відповідно до п.п. «а» п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні. Тобто сума орендної плати, яка підлягає стягненню на користь позивача, має бути визначені в розмірі, обрахованому відповідно до умов укладеного договору, з подальшим нарахуванням на таку суму податків та зборів. При виплаті доходу нарахування та утримання податків та зборів здійснюється безпосередньо податковим агентом, в даному випадку ТОВ «Агро-Край». Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення орендної плати в розмірі, визначеному позивачем, та стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за земельну ділянку 5922980800:03:001:0035 за 2024-2025 роки в розмірі 13893,32 грн. Щодо вимог в частині розірвання договору оренди землі, суд зазначає наступне. Як свідчить договір від 11.08.2021, оренда плата вноситься до 31 грудня кожного року. Згідно з п. 9.4, 12.3 договору орендар зобов`язаний вчасно сплачувати всі належні за цим договором орендні платежі. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання ним орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Пункт «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України передбачає, що систематична несплата земельного податку або орендної плати є підставою припинення права користування земельною ділянкою. За ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд зазначає, що орендна плата, її розмір, строки виплати є істотною умовою договору. Як встановлено судом, орендна плата за 2024 та 2025 роки не була сплачена відповідачем, що не спростовано останнім. Не отримуючи орендну плату, позивач позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору отримувати в належному розмірі плату за користування орендарем належною йому земельною ділянкою. Також ТОВ «Агро-Край» жодним чином не повідомило позивача про умови, строки та порядок виплати заборгованості по орендній платі та виплати подальших платежів, оскільки договір оренди діє до 2028 року. Таким чином, суд вважає, що систематична несплата відповідачем орендної плати (за два роки поспіль) є підставою для розірвання спірного договору. Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 31.07.2020 у справі № 479/1073/18-ц. Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 135 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved