Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовної заяви На обліку в управлінні-службі у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради з 01.10.2025 перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , який перебуває у складних життєвих обставинах. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] в актовому записі про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідачка систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків Під час виїзду за адресою проживання (просп. Героїв, 23) комісією у складі спеціалістів служби та інспектора СЮП ВП № 2 встановлено, що відповідачка протягом доби не годувала немовля через відсутність дитячої суміші. Дитину разом із матір`ю було екстрено госпіталізовано, про що складний акт від 12.09.2025. Згідно із листом ДМЦСС від 23.09.2025 № 2/01-14-3063 за результатами оцінки потреб сім`ї встановлено низький батьківський потенціал, відсутність стабільного доходу та навичок догляду. Попри соціальний супровід та допомогу в оформленні ІПН і довідок ВПО, відповідачка свідомо проігнорувала рекомендацію звернутися до ПФУ для оформлення допомоги при народженні дитини, залишивши немовля без засобів до існування. Листом ДМЦСС від 22.10.202 зафіксовано погіршення ситуації. Під час візиту 20.10.2025 встановлено відсутність коштів на харчування, дитяча суміш була в обмеженій кількості, що створювало пряму загрозу здоров`ю дитини. Згідно із консультаційним висновком КНП «РМЦРЗ» ДОР від 07.11.2025 у [PERSON] виявлено пелюшковий дерматит та функціональну диспепсію внаслідок нерегулярного купання та порушення режиму годування. Відповідачка, будучи ознайомленою з наслідками, відмовилася від стаціонарного лікування сина. Листом ДМЦСС від 11.11.2025 № 2/01-14-3554 підтверджено ігнорування матір`ю погіршення стану дитини після щеплення та систематичне порушення графіку годування, про що також свідчив співмешканець відповідачки у телефонному режимі 08.11.2025. Відповідно до листа КЗСЗ «Мамине щастя» ДМР з 08.12.2025 відповідачка з дитиною була влаштована до центру для подолання СЖО. Проте, згідно з листами закладу, вона не дослухалася до фахівців, не готувала їжу з виданих продуктів, підвищувала голос на дитину та вживала ненормативну лексику. Згідно із листом ДМЦСС від 08.01.2026 № 2/01-14-63 підтверджено відсутність мотивації до змін. Відповідач через особливості інтелектуального розвитку не усвідомлює небезпеку своїх дій. Зафіксовано акти фізичного насильства (биття по руках). Встановлено наявність загрози життю [PERSON] . Відповідач вже позбавлена батьківських прав щодо старшої доньки [PERSON] , [INFO] заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2024 по справі № 333/9814/23, що свідчить про стійку протиправну поведінку щодо власних дітей. Відповідно до акта проведення рівня безпеки дитини від 12.01.2026 Комісійно підтверджено неможливість перебування дитини з матір`ю. На підставі рішення комісії від 12.01.2026 Мирослава негайно відібрано та влаштовано до лікарні. Беручи до уваги вищезазначене, адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти у сумі 2500 грн. на дитину, [PERSON] , [INFO] , щомісячно, на користь особи, на утриманні якої будуть знаходитись діти. Заяви учасників процесу по суті справи. Відповідачка правом на надання відзиву не скористалася. Рух справи. Ухвалою судді від 26.01.2026 відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 55). Підготовче засідання у справі закрите 17.02.2026 (а.с. 57). Представник Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради Єпіхіна О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона не погоджується з позовом, не бажає, щоб у неї забирали дитину. Вона зазначила, що цікавиться дитиною, постійно телефонує та підтримує зв`язок, а також намагається при можливості приїжджати до дитини. Востаннє вона відвідувала дитину раніше, однак іноді не могла приїхати через погодні умови. Відповідачка повідомила, що наразі приїхала до суду із м. Запоріжжя. Пояснила, що проживала у знайомого, який дозволив їй тимчасово проживати у житлі, оскільки її сім`ї не було куди йти. За її словами, власного житла вона не має. Також відповідачка зазначила, що на даний час не працює. Вона пояснила, що має освіту за спеціальністю майстра-декоратора, навчалася два роки та раніше підробляла, однак наразі роботи не має. Як джерело доходу вона назвала соціальні виплати як внутрішньо переміщена особа та допомогу на дітей. Відповідачка повідомила, що переїхала з м. Запоріжжя до м. Дніпра, оскільки суд розглядає справу у цьому місті, та зазначила, що надалі планує перебувати у Дніпрі. Стосовно батька дитини відповідачка пояснила, що це [PERSON] , з яким вона не проживає та який, за її словами, не цікавиться дитиною. Вона повідомила, що залишила його ще під час вагітності. Відповідачка також зазначила, що наразі вагітна та очікує народження дитини. Щодо спілкування з сином [PERSON] відповідачка пояснила, що дитина перебуває у школі, вони іноді телефонують один одному, коли є можливість, та дитині дають телефон для спілкування. Стосовно першої дитини відповідачка повідомила, що це донька віком приблизно 2 роки 10 місяців, яка спочатку перебувала у дитячому будинку у Запоріжжі, а згодом була переведена до м. Львова. За словами відповідачки, вона намагалася приїжджати та бачитися з донькою. Щодо сплати аліментів на першу дитину відповідачка пояснила, що, за її словами, певні кошти відраховуються з її картки, а також зазначила, що її батько надсилав їй кошти, з яких вона могла здійснювати витрати. На запитання суду, чи бажає вона додати інші пояснення, відповідачка повідомила, що на даний час більше нічого додати не має. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як видно із матеріалів справи, на обліку в управлінні-службі у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради з 01.10.2025 перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , який перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 9, 11). Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] в актовому записі про народження дитини записані відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с. 15). 11.09.2025 до управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надійшов лист управління-служби у справах дітей Департаменту соціальної політики Дніпровської міської ради та лист відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього, [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). 12.09.2025 спеціалістами управління-служби у справах дітей спільно з інспектором СЮП ВП № 2 ДРУП №1 відвідано родину за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що хлопчик проживав разом з матір`ю [PERSON] та її співмешканцем в орендованій кімнаті за адресою: [ADDRESS] . Під час виходу з`ясовано, що мати [PERSON] добу не годувала дитину [PERSON] , бо не мала дитячої суміші. Комісія викликала швидку медичну допомогу, дитину разом з матір`ю було госпіталізовано. [PERSON] була попереджена про наслідки невиконання батьківських обов`язків відносно сина. Спеціалістами управління-служби у справах дітей складено про ці обставини відповідний акт обстеження умов проживання від 12.09.2025 (а.с. 18). Управлінням-службою у справах дітей зроблений запит на Дніпровський міський центр соціальних служб щодо отримання акту оцінки потреб сім`ї. Відповідно до листа Дніпровського міського центру соціальних служб від 23.09.2025 № 2/01-14-3063 мати дитини [PERSON] має низький батьківський потенціал, схильна до різких змін настрою, не має доходів, потребує удосконалення навиків догляду за житлом та дитиною. Державні соціальні виплати на [PERSON] не оформила. Родину взято під соціальний супровід (а.с. 21). Позивач вказує, що за сприянням Дніпровського міського центру соціальних служб відповідачці оформлено картку платників податків, довідки ВПО для матері та дитини (а.с. 10, 13), рекомендовано звернутися до Пенсійного фонду України з метою оформлення державної допомоги при народженні дитини, але на теперішній час жінка цього не зробила. Відповідно до листа Дніпровського міського центру соціальних служб від 22.10.2025, під час планового виходу 20.10.2025 за місцем проживання [PERSON] помічено, що ситуація у родині погіршилась. [PERSON] повідомила, що у неї відсутні кошти на дитячу суміш, дитяче харчування в обмеженій кількості (а.с. 22). 23.10.2025 під час виходу співробітників управління-служби у справах дітей, Дніпровського міського центру соціальних служб з матір`ю [PERSON] проведена профілактична бесіда щодо належного харчування сина, необхідності виходити з дитиною гуляти на вулицю та не палити цигарки в кімнаті, в якій знаходиться [PERSON] . У своєму поясненні від 10.11.2025 [PERSON] зазначила, що зобов`язується годувати дитину вчасно (а.с. 23). Відповідно до листа Дніпровського міського центру соціальних служб від 11.11.2025 № 2/01-14-3554, 07.11.2025 [PERSON] повідомила спеціалісту Центру про те, що дитина погано себе почуває після щеплення. Жінці було рекомендовано звернутися дог медичного закладу з метою з`ясування актуального стану здоров`я сина та вжиття за потреби необхідних заходів із лікування. Відповідно до консультаційного висновку КНТ «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» ДОР від 07.11.2025, дитину купають нерегулярно, виявлено пелюшковий дерматит та функціональну диспепсію. Мати відмовилась від стаціонарного лікування, з можливими наслідками ознайомлена. У телефонному режимі 08.11.2025 співмешканець жінки - [PERSON] повідомив, що [PERSON] останнім часом поводить себе дивно, схильна до частої зміни настрою, не дотримується систематичності годування сина. Спеціалістами Центру 10.11.2025 здійснено вихід у родину. У квартирі відчувався стійкий запах від цигарок, від одягу матері та дитини відчувався неприємний сторонній запах через порушення принципів гігієни. На момент відвідування в наявності дитяча суміш для харчування, мати годувала сина у присутності фахівців із соціальної роботи. Візуально помічено, що дитина мала гарний апетит, вживала суміш поспіхом. Матері роз`яснено індивідуально-вікові потреби дитини у харчуванні, наголошено на необхідності неухильно враховувати надані рекомендації та вчасно й повноцінно забезпечувати харчування синові, здійснювати щоденно гігієнічні процедури для себе та дитини, підтримувати у житловому приміщенні належний санітарний стан. [PERSON] повідомила, що намагатиметься враховувати надані рекомендації. [PERSON] має низький виховний потенціал, у зв`язку з чим їй пропонувалося взяти участь у тренінговому курсі «Батьківство в радість» із підвищення навиків батьківської компетентності на базі Центру, консультування у психолога щодо підвищення рівня обізнаності з питань індивідуально-вікових особливостей розвитку дитини першого року життя, покращення психоемоційного стану матері, попередження у неї емоційного вигорання. Анастасія Віталіївна від участі у тренінговому курсі та від відвідування психолога відмовилася, мотивуючи це тим, що немає з ким залишити дитину. Матері рекомендовано розглянути можливість поселення до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР, оскільки низький рівень доходів родини, витрати на оренду житла, недостатньо сформований виховний потенціал не дозволяють у повній мірі задовольняти потреби сина. На пропозицію тимчасового поселення до соціального закладу [PERSON] відмовилась письмово (а.с. 25). Також встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 року у справі № 333/9814/23, провадження № 2/333/1305/24, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , яка перебувала на обліку Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків матір`ю (а.с. 25 29). 13.11.2025 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини адміністрації Соборного району розглянуте питання про виконання батьківських обов`язків [PERSON] . Комісією вирішено надати [PERSON] термін один тиждень для покращення ситуації, оформлення виплат, Дніпровському міському центру соціальних служб посилити роботу з родиною, управлінню-службі у справах дітей тримати ситуацію на контролі. Відповідно до листа Дніпровського міського центру соціальних служб від 01.12.2025 № 2/01-14-3775, родина [PERSON] отримує послуги соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах з метою підвищення батьківського виховного потенціалу матері, попередження соціального сирітства. У родині виховується малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Станом на 01.12.2025 ситуація в родині не змінилась на краще. Під час планових виходів за місцем проживання без нагадування спеціалістів Центру жінка не купає дитину, не дотримується норм приготування дитячої молочної суміші, несвоєчасно годує сина, не дає ліки, які виписали лікарі, не забезпечує малюка прогулянками на свіжому повітрі. У квартирі стоїть сморід від цигарок, не прибрано, відсутні запаси продуктів харчування, свіжоприготовлені страви для вживання, від жінки постійно відчувається неприємний запах через недотримання базових принципів гігієни (а.с. 30). З листа закладу КЗ «Соціальний захист «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» Дніпровської міської ради від 24.12.2025 № 504 2/01-14-63 встановлено, що 08.12.2025 [PERSON] разом з малолітньою дитиною [PERSON] влаштовані до КЗ «Соціальний захист «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» Дніпровської міської ради. З [PERSON] ведеться психологічна, соціально-педагогічна робота з метою поліпшення психоемоційного стану, формування усвідомленого материнства, підвищення батьківського потенціалу та подолання складних життєвих обставин, в яких опинилась жінка. Але, не зважаючи на допомогу фахівців центру Настя не виконує батьківських обов`язків по відношенню до свого сина та зарекомендувала себе як жінка з ризикованою поведінкою щодо відношення стану здоров`я своєї дитини потребує постійного контролю з боку фахівців. Але [PERSON] не дослухається до настанов та рекомендацій команди фахівців закладу стосовного уважного ставлення до потреб дитини, не задовольняє нагальні її потреби, не доглядає за сином належним чином, не готує їжу з виданий їй продуктів, підвищує голос на дитину, вживаючи ненормативну лексику (а.с. 33). Відповідно до листа Дніпровського міського центру соціальних служб від 08.01.2026 2/01-14-63 у відповідь на лист управлінню-службі у справах дітей від 29.12.2025 № 1362/03-18-272 повідомлено, що відповідно до рішення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради від 23.09.2025 № 51201-55839481-2025-1 родина [PERSON] отримує послугу соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, з метою підвищення батьківського виховного потенціалу матері, попередження соціального сирітства. У родині виховується малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . За сприяння Центру з 08.12.2025 [PERSON] разом із малолітнім сином поселена до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» Дніпровської міської ради. Під час надання послуги соціального супроводу родини у Соборному районі міста [PERSON] оформлено державні соціальні виплати, самостійно вона не відвідувала державні установи, потребувала постійного фізичного супроводу фахівців. Систематично проводилась робота щодо підвищення виховного потенціалу жінки, удосконалення її навичок догляду за дитиною, за житловим приміщенням. [PERSON] не дотримувалася санітарно-гігієнічних норм у житловому приміщенні, не здійснювала належний догляд за дитиною: не забезпечувала вчасно гігієнічні процедури для сина, годувала його нерегулярно, не дотримувалася правил та норм приготування молочної суміші. Мати не гуляла на свіжому повітрі із дитиною, не займалася розвитком психоемоційної та когнітивної сфер малолітнього. Від надання послуг психолога та участі у тренінговому курсі із підвищення батьківського виховного потенціалу «Батьківство в радість» [PERSON] відмовилась. Під час проживання зі співмешканцем [PERSON] неодноразово надавала неправдиву інформацію щодо себе та дитини, зокрема щодо годування сина, здійснення гігієнічних процедур, лікування. [PERSON] має заблоковані банківські рахунки через борги, в тому числі по сплаті аліментів на доньку [PERSON] , щодо якої вона позбавлена батьківських прав у 2023 році у м. Запоріжжя. Враховуючи негативну соціальну історію [PERSON] , недотримання рекомендацій фахівця із соціальної роботи Центру, нездатності самостійно орієнтуватися на місцевості, забезпечувати належний догляд за сином, відсутністю доходів та житла у м. Дніпрі та з метою попередження соціального сирітства жінку разом із дитиною поселено до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» Дніпровської міської ради. За результатами відвідування [PERSON] [INFO] у соціальному закладі, спілкування із директором, соціальним працівником, іншими мешканцями центру з`ясовано, що жінка самостійно не готує їжу для себе та суміш для дитини, потребує постійного контролю за годуванням сина, не здійснює гігієнічні процедури собі та малолітньому, у зв`язку з чим [PERSON] купає медичний працівник КЗСЗ «ЦСПДС «Мамине щастя». Наразі жінка проживає одна з дитиною у кімнаті, в якій відчувається неприємний запах через порушення правил гігієни. У колективі [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, сусідки обурені ризиковою поведінкою жінкою по відношенню до дитини, зокрема щодо незабезпечення догляду за сином, неохайністю, використанням ненормативної лексики по відношенню до малолітнього та фізичного насилля (била по руках за те, що хлопчик взяв її телефон). Рекомендації працівників соціального закладу жінка не бере до уваги. Спеціалістом Центру проведено з [PERSON] профілактично-роз`яснювальну бесіду щодо необхідності належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, дотримуватись рекомендацій працівників соціального закладу та правил проживання у центрі, обговорено плани на майбутнє, в тому числі поза межами КЗСЗ «ЦСПДС «Мамине щастя». Під час спілкування помічено, що [PERSON] в міру своїх індивідуальних особливостей інтелектуального розвитку не може кваліфікувати свої дії як такі, що негативно впливають на стан здоров`я дитини, не розуміє можливих негативних наслідків, а також перспектив самостійного проживання з дитиною поза межами соціального закладу, відсутня мотивація до змін. У зв`язку з виявленими вищезазначеними обставинами, загрозою життю та здоров`ю дитини [PERSON] , просить вжити відповідні заходи в межах повноважень (а.с. 31. Відповідно до доповідних чергового адміністратора Мирної Н. від 11.12.2025 та 14.12.2025, 15.12.2025 [PERSON] поводилася зухвало. На зауваження щодо дотримання санітарного стану в кімнаті не реагувала. В кімнаті стоїть стійкий запах тютюну, хоча палити в приміщенні суворо заборонено. На питання, чи палила вона в кімнаті при дитині, [PERSON] відповіла грубою нецензурною лайкою. Дитина в цей час плакала, мати до неї не підходила, продовжувала сидіти в телефоні. 20.12.2025 о 10:30 мешканка [PERSON] знову порушила правила проживання. Під час ранкового огляду було виявлено, що дитина ( [PERSON] ) знаходиться в брудному памперсі, який, за словами сусідок по блоку, не міняли з вечора. Дитина має почервоніння на шкірі. [PERSON] на прохання помити дитину почала кричати, що це її справа і вона сама знає, що робити. Суміш для годування була приготовлена з порушенням пропорцій (дуже рідка), на що звернула увагу медсестра. [PERSON] агресивно відібрала пляшечку і пішла з кімнати. 05.01.2026 близько почула гучний крик дитини та звук удару з кімнати, де проживає [PERSON] . Зайшовши до кімнати, побачила, як [PERSON] [NUMBER] малолітнього сина по руках. На моє запитання, що сталося, вона кричала: «Він задовбав, лізе до мого телефону, хай знає своє місце». Дитина була сильно налякана. Крім того, в кімнаті знову зафіксовано повну антисанітарію: розкидані брудні речі, залишки їжі на підлозі. Рекомендації щодо гігієни ігноруються повністю. Вважає, що перебування дитини з матір`ю в такому стані є небезпечним (а.с. 34, 36). Відповідно до доповідної чергового адміністратора [PERSON] від 16.12.2025, 14.12.2025 мешканка закладу [PERSON] під час денного сну дитини розмовляла у коридорі дуже голосно, на зауваження реагувала агресивно, вживала ненормативну лексику. Також було помічено, що [PERSON] невчасно замінює дитині підгузки, через що у хлопчика з`явилися попрілості. На рекомендації медичної сестри закладу щодо догляду за шкірою дитини, [PERSON] відповіла, що вона краще знає, як доглядати за своїм сином, та порад не потребує. Гігієнічний стан кімнати незадовільний. 17.12.2025 о 19:30 зафіксовано факт неналежного виконання батьківських обов`язків мешканкою [PERSON] . Дитина ( [PERSON] ) тривалий час плакала у кімнаті, в той час як мати знаходилася на кухні та розмовляла по телефону, не звертаючи уваги на плач сина. Коли я зробила зауваження, [PERSON] почала кричати, що дитина «просто маніпулює». Також було виявлено, що дитяча суміш готується у брудному посуді. Матері було вкотре наголошено на необхідності дотримання санітарних норм приготування їжі для немовляти, але вона проігнорувала слова персоналу (а.с. 35). 12.01.2026 співробітниками управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, СЮП ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, Дніпровського міського центру соціальних служб та КЗСЗ «ЦСПДС «Мамине щастя» ДМР складено акт проведення рівня безпеки дитини, [PERSON] , [INFO] , через неналежний догляд за дитиною матір`ю, [PERSON] , який несе загрозу для життя та здоров`я хлопчика (а.с. 37 41). 12.01.2026 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто подання управління-служби у справах дітей про негайне відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері, [PERSON] . Комісія з питань захисту прав дитини вирішила негайно відібрати дитину, [PERSON] , [INFO] , від матері, [PERSON] , [INFO] , та підготувати позов про позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] ; управлінню-службі у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради підготувати відповідний проєкт розпорядження голови адміністрації Соборного району; управлінню-службі у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради підготувати позовну заяву до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 42 44). Розпорядженням Голови Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 12.01.2026 № 1-р [PERSON] був відібраний від матері [PERSON] та влаштований тимчасово до КНП «Міська багатопрофільна клінічна лікарня матері та дитини ім. проф. М.Ф. Руднєва» Дніпровської міської ради (а.с. 45). 19.01.2026 за № 5/6 Адміністрацією Соборного району Дніпровської міської ради складено висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 47 - 51). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15. Щодо вимог про позбавлення батьківських прав Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов`язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов`язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах. З матеріалів справи вбачається, що під час відвідування місця проживання матері спеціалістами служби у справах дітей встановлено, що відповідачка протягом доби не годувала дитину через відсутність дитячої суміші, у зв`язку з чим було викликано швидку медичну допомогу та дитину разом з матір`ю госпіталізовано до лікарні. Соціальними службами неодноразово встановлювались факти неналежного догляду за малолітнім: дитину купали нерегулярно, у неї було виявлено пелюшковий дерматит та інші порушення стану здоров`я, при цьому мати відмовилась від стаціонарного лікування дитини. Під час соціального супроводу встановлено, що відповідачка не забезпечувала дитину належним харчуванням, не дотримувалася режиму годування, не виконувала рекомендацій лікарів, не здійснювала належних гігієнічних процедур щодо малолітнього, у приміщенні відчувався запах цигарок та була відсутня належна санітарія. Крім того, працівниками соціального закладу, де перебувала відповідачка разом з дитиною, зафіксовано її агресивну та зневажливу поведінку щодо малолітнього, зокрема вона підвищувала голос на дитину, використовувала нецензурну лексику, а також застосовувала фізичний вплив, зокрема била дитину по руках. Також відповідно до доповідних працівників соціального закладу відповідачка неодноразово висловлювала негативне ставлення до сина, зазначаючи, що дитина їй «набридла», що свідчить про відсутність належного емоційного зв`язку та небажання виконувати батьківські обов`язки. Матеріали справи також свідчать, що відповідачка не дослухалася до рекомендацій спеціалістів соціальних служб, відмовилася від психологічної допомоги та участі у програмі навчання батьківству, що свідчить про відсутність мотивації до зміни своєї поведінки та належного виконання батьківських обов`язків. За результатами оцінки рівня безпеки дитини спеціалістами служби у справах дітей було встановлено, що неналежний догляд матері створює реальну загрозу життю та здоров`ю малолітнього [PERSON] , у зв`язку з чим 12.01.2026 дитину було негайно відібрано від матері. Суд також бере до уваги, що відповідачка раніше вже була позбавлена батьківських прав відносно іншої дитини доньки [PERSON] , що свідчить про системний характер неналежного виконання нею батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, проте особлива увага має приділятися найкращим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків. У даному випадку встановлені судом обставини свідчать не лише про неналежне виконання відповідачкою батьківських обов`язків, але й про реальну небезпеку для життя та здоров`я малолітнього, що проявляється у відсутності належного догляду, систематичному нехтуванні потребами дитини, агресивному ставленні до неї та небажанні змінити свою поведінку. З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання та догляду за дитиною, не забезпечує належних умов для її фізичного та морального розвитку, а її поведінка становить загрозу для безпеки малолітнього. За таких обставин суд приходить до переконання, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина відповідає найкращим інтересам дитини та є необхідним заходом для забезпечення її безпеки, належного розвитку та захисту її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини», № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи «Валлова і Валла проти Чеської Республіки», № 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і «Гавелка та інші проти Чеської Республіки», № 23499/06, № 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу «К. А. проти Фінляндії», № 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу «Мозер проти Австрії», № 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі «Валлова і Валла проти Чеської Республіки» пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Із рішення Європейського суду з прав людини у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року вбачається, що вказане рішення підтвердило сталу позицію Європейського Суду, яка зводиться до визначення насамперед «якнайкращих інтересів дитини», а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Окрім того, суд має виходити з того, що батьки мають рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги. В даному випадку, згідно з наданими доказами суд приходить до висновку, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан його здоров`я, хоча мав би це робити, тобто з власної волі ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, ніякого інтересу до дитини не проявляє. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про те, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дитини. У зв`язку із чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення аліментів Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Як слідує з положень ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються від дня пред`явлення позову у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій сумі, при цьому частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що стосується позовних вимог органу опіки та піклування в особі Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про стягнення аліментів з [PERSON] на користь особи, яка буде утримувати дитину, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки право на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини повинно виникнути у конкретної особи від дня встановлення опіки над дитиною зі сторони цієї особи. Розподіл судових витрат. Щодо судового збору. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову із відповідачки підлягає стягненню на користь держави сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial