Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача в користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №156515 від 10.10.2024 року у розмірі 40 491,27 гривень, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 гривень. Посилається на те, що 10.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір №156515 на суму 22 892,00 грн. Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний Кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом 49587bе5, що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами. Наявність електронного підпису відповідача підтверджує його волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України. На виконання умов Кредитного договору, ТОВ «Фінансова Компанія «КРЕДІПЛЮС» 10.10.2024 ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] відповідача, що свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 06.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДІПЛЮС» та позивач уклали Договір факторингу № 06022025, згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру прав вимог №2 від 06.03.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 2 від 06.03.2025 до Договору факторингу 1, до позивача перейшло право вимоги до відповідача. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] , виникла заборгованість що становить - 40 891,27 грн, яка складається з: 22 892,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16 798,27 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 801,00 грн - заборгованість по комісії, яку просить стягнути. Крім того, позивач просить стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 31.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про слухання справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надходило. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10.10.2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІТПЛЮС» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №156515 (індивідуальна частина) у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «ФК «КРЕДІТПЛЮС» зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості. Строк кредитування 126 днів. Сума кредиту становить 22 892,00 гривень. Відповідачем підписано договір за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 49587be5 (а.с.39-42). Вказані обставини підтверджуються договором про споживчий кредит (публічна частина) редакція діє з 21.11.2023 року (а.с.33-38); довідкою №3880/30-10 від 30.10.2025 ТОВ «ФК «КРЕДІТПЛЮС»(а.с.18); Правилами надання коштів та банківських мателів у кредит ТОВ «ФК «КРЕДІТПЛЮС» (а.с.20-30); паспортом споживчого кредиту (а.с.31); графіком платежів за кредитним договором (а.с.42); карткою обліку виконання договору 156515 (а.с.55-56). ТОВ «ФК «КРЕДІТПЛЮС» належним чином виконало свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами Кредитного договору. Крім того, з наданої АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» інформації на виконання ухвали суду слідує, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком емітовано карту № [NUMBER] . Також банком було емітовано й інші картки на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). На картковий рахунок № [NUMBER] у період з 10.10.2024 по 15.10.2024 було зарахування коштів у сумі 19 000,36 грн. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] та знаходився в анкетах даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Повний номер рахунку за картою № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) - [NUMBER] (а.с.76). Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до частин 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1-3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір 156515 від 10.10.2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІТПЛЮС» та [PERSON] укладені в електронній формі. 06.02.2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІТПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №06022025 від 06.02.2025 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «КРЕДІТПЛЮС» відступило ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №156515 (а.с.7-9), що підтверджується; додатком №1 до договору факторингу №06022025 від 06.02.2025 року (а.с.9-10); додатком №2 до договору факторингу №06022025 від 06.02.2025 року (а.с.10); додатком №3 до договору факторингу №06022025 від 06.02.2025 року (а.с.11); актом приймання-передачі Реєстру №2 до договору факторингу №06022025 від 06.02.2025 року (а.с.57); витягом з Додатку №1 до договору факторингу №06022025 від 06.02.2025 року реєстром прав вимог №2 (а.с.58). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. З виписки з особового рахунку за кредитним договором №156515 від 10.10.2024, складеного ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» вбачається, що станом на 01.11.2025 року заборгованість відповідача [PERSON] становить 40 891,27 грн., з яких: 22 892,00 грн. сума заборгованості по тілу; 16 798,27 грн. сума заборгованості за процентами; 801,00 грн. сума заборгованості за комісією (а.с.54). Надані представником позивача докази є належними та достатніми для доведення того, що відповідач неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором №156515 від 10.10.2024 року, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» про стягнення заборгованості підлягають до задоволення. Будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності відповідачем суду не надано. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 2422,40 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно з частинами першою шостою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн., на підтвердження понесення яких надано: копію договору на надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року (а.с. 52-53); копію довіреності від 10.09.2025 року (а.с.50); копію акту прийому-передачі наданих послуг (а.с.51); копію додаткової угоди №25770862920 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 від 11.09.2025 року (а.с.51); копію протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року (а.с. 53); копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КС №7073/10 від 19.10.2018 року (а.с.14, 48); копію ордеру на надання правничої допомоги серії АІ №2004303 від 10.09.2025 року (а.с.14). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved