Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

09.01.2026 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1488-6867 від 25.12.2024 р. в розмірі 65310,22 грн., з яких: 14245,89 грн. заборгованість за кредитом, 33898,44 грн. заборгованість за нарахованим відсотками, 8465,89 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.12.2024 р. [PERSON] уклала з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1488-6867. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит в розмірі 12200,00 грн. на строк 330 днів, стандартна процента ставка: 1 % за кожен день користування кредитом, комісія за видачу кредиту 20 %. 01.01.2025 р. [PERSON] уклала з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1488-6867, за умовами якої кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1300,00 грн., строк кредитування продовжено та становить 307 днів. 11.02.2025 р. [PERSON] уклала з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1488-6867, за умовами якої кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1500,00 грн., строк кредитування продовжено та становить 348 днів. 10.03.2025 р. [PERSON] уклала з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1488-6867, за умовами якої кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1600,00 грн., строк кредитування продовжено та становить 375 днів. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов договору та додаткової угоди, а відповідач порушила умови договору і кредит не повернула, тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просить справу розглядати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, справа розглядається в порядку заочного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 25.12.2024 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1488-6867. Згідно з умовами даного договору відповідач отримала кредит в сумі 12200,00 грн., зобов`язавшись повернути його, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом. Комісія за видачу кредиту становить 20 % від суми виданого кредиту. Кредит надається строком на 300 днів, дата повернення кредиту 20.10.2025 р. (а.с. 11-21). 01.01.2025 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії № 1488-6867, за умовами якої кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1300,00 грн., строк кредитування продовжено та становить 307 днів (а.с. 22-27). 11.02.2025 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії № 1488-6867, за умовами якої кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1500,00 грн., строк кредитування продовжено та становить 348 днів (а.с. 28-33). 10.03.2025 р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору про відкриття кредитної лінії № 1488-6867, за умовами якої кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1600,00 грн., строк кредитування продовжено та становить 375 днів (а.с. 34-39). Договір та додаткові угоди укладено та підписано сторонами в електронній формі. Відповідно до п. 13 договору «Реквізити сторін» зазначено номер особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] . ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконано свої зобов`язання за договором та додатковою угодою та перераховано на картку № [NUMBER] , номер якої надано йому позичальником та вказано в кредитному договорі та додаткових угодах, 25.12.2024 р. кредитні кошти в сумі 12200,00 грн., транзакція у системі «Easy Pay» № 2570199601, 01.01.2025 р. кредитні кошти в сумі 1300,00 грн., транзакція у системі «Easy Pay» № 2573947400, 11.02.2025 р. кредитні кошти в сумі 1500,00 грн., транзакція у системі «Easy Pay» № 1556489645, та перераховано на картку № [NUMBER] , номер якої надано йому позичальником в додатковій угоді від 10.03.2025 р., 10.03.2025 р. кредитні кошти в сумі 1600,00 грн., транзакція у системі «Easy Pay» № 1570890995, разом 16600,00 грн., що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту, квитанціями та інформацією ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 17605 від 12.11.2025 р. (а.с. 40-46). Доказів того, що банківські картки з відповідними номерами [PERSON] не належить, матеріали справи не містять. Отже, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 16600,00 грн. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості укладання кредитного договору та договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір про відкриття кредитної лінії № 1488-6867 від 25.12.2024 р., додаткові угоди від 01.01.2025 р., 11.02.2025 р., 10.03.2025 р. між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладені у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису (за допомогою одноразових паролей-ідентифікаторів [NUMBER] , [NUMBER] , А0722 А6513). Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даного правочину. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 1488-6867 від 25.12.2024 р. [PERSON] станом на 10.11.2025 р. має заборгованість в розмірі 56310,22 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 14245,89 грн, сума заборгованості за відсотками 33989,44 грн., сума заборгованості за відсотками за ст. 625 ЦК України 8165,89 грн. (а.с. 47-51). Щодо нарахованої позивачем заборгованості за відсотками за ст. 625 ЦК України в розмірі 8165,89 грн. за прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на даний час. Таким чином, нарахована позивачем заборгованості за відсотками за ст. 625 ЦК України в розмірі 8165,89 грн. стягненню не підлягає. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений між позивачем та відповідачем у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину. У цій справі позичальник не довела належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за договором № 1488-6867 від 25.12.2024 р. в сумі 48144,33 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 14245,89 грн., сума заборгованості за відсотками 33989,44 грн. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 2276,35 грн. (2626,40 грн. х 85,5 %). На підставі викладеного, ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: partial