Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] в якому, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №197318 від 18.06.2021 у розмірі 10700,00 грн. зокрема: 2000,00 грн. основна сума боргу, 300,00 грн. комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту та 8400,00 грн. проценти за користування кредитом, інфляційні втрати в розмірі 312,53 грн. та три відсотка річних 36,06 грн. та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги представник позивача зазначив, що 18.06.2021 р. відповідач уклав з ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» Договір про надання фінансового кредиту №197318. 13.09.2023 р. відповідно до Протоколу загальних зборів учасників Товариства №13/09/2023 ТОВ «ЗАЙМЕР» змінило назву на ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ». За договором позивачем відповідачу було надано кредит в сумі 2000,00 грн., строк кредитування 30 днів, тобто до 17.07.2021 р., процентна ставка 2% на добу. Відповідач взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, у зв`язку з чим у останнього згідно умов Договору станом на 11.12.2025 р. виникла заборгованість в сумі 10700,00 грн.: тіло кредиту становить 2000,00 грн., 300,00 грн. комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт та 8400,00 грн. відсотки за користування кредитом. Розмір відповідальності відповідача становить: 312,53 грн. інфляційні втрати; 36,06 грн. три відсотки річних. 12.01.2026 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 18.06.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] змінила прізвище 22.07.2025 р.) [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №197318, згідно договору відповідачка отримала кредит в сумі 2000,00 грн. (а.с.29-35) 13.09.2023 р. відповідно до Протоколу загальних зборів учасників Товариства №13/09/2023 ТОВ «ЗАЙМЕР» змінило назву на ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ». (а.с.17) Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору що підтверджується підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів в сумі 2000,00 грн. на платіжну картку [NUMBER] . (а.с.37) З наданої позивачем копії розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №197318 від 18.06.2021 р., вбачається, що сума заборгованості [PERSON] змінила прізвище 22.07.2025 р.) [PERSON] становить 10700,00 грн. з яких: 2000,00 грн. сума основного боргу, 300,00 грн. комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт, 8400,00 грн. відсотки за користування кредитом. (а.с.52-53 зворот) Інфляційні втрати за даним договором складають 312,53 грн., три відсотки річних - 36,06 грн. Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі №732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі №404/502/18, від 07.10.2020 р. №127/33824/19. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. За умовами ст.ст. 1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16). Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню становить 10700,00 грн. зокрема: 2000,00 грн. основна сума боргу, 300,00 грн. комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту та 8400,00 грн. проценти за користування кредитом. Крім того інфляційні втрати в розмірі 312,53 грн. та три відсотка річних 36,06 грн. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved