Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 05 серпня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 липня 2015 року (справа № 619/1920/15-ц). Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2017 року у справі № 619/308/17 з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання двох доньок у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 31 січня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Старша донька, [PERSON] , продовжує навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституті Державного торговельно-економічного університету на ІІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю «Психологія» на контрактній основі. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2025 року у справі № 127/33059/24 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2024 року та на період її навчання у вказаному навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. Молодша донька, [PERSON] , має діагноз: атиповий аутизм, розлад експресивної мови, загальне недорозвинення мовлення ІІ рівня. Дитині встановлено статус дитини з інвалідністю, у зв`язку з чим вона потребує постійного лікування та реабілітації. Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1704 від 18 липня 2024 року надано згоду на проведення психіатричного огляду (консультації психіатра) [PERSON] у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради». Відповідно до індивідуальної програми реабілітації № 162 від 11 березня 2025 року, виданої ЛКК КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради», дитина потребує проходження 34 курсів на рік медичної, психолого-педагогічної та фізичної реабілітації. Державне відшкодування вартості реабілітаційних послуг для дітей з інвалідністю здійснюється один раз на рік і не перевищує 16 000,00 грн. Дитина з 18 серпня 2025 року по 28 серпня 2025 року проходила курс реабілітації відповідно до договору, укладеного з ТОВ «Вігор», за державною бюджетною програмою та було рекомендовано систематичне проходження процедур, зокрема кінезіотерапії, ерготерапії та лікувального масажу. З 09 грудня 2025 року по 19 грудня 2025 року донька проходить курс реабілітації в цьому ж центрі. Вартість послуг становила 15 000,00 грн та 180,00 грн банківська комісія, які оплатила позивачка. Також 02 грудня 2025 року дитина отримала консультацію дитячого лікаря-невролога, за яку сплачено 500,00 грн. Позивач зазначає, що загальна сума понесених витрат на лікування становить 15 680,00 грн та половину з яких повинен відшкодувати відповідач як батько дитини. При цьому звертає увагу, що коштів, що сплачуються відповідачем як аліменти у розмірі 4657,07 грн, є недостатніми, оскільки лише щомісячні витрати на лікування в середньому становлять близько 5 000,00 грн. Відповідач же участі в додаткових витратах не бере та на неодноразові звернення про допомогу у придбанні ліків не реагує, а заборгованість зі сплати аліментів станом на 30 вересня 2025 року становила 46013,55 грн. Позивач також вказує, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року у справі № 127/29310/24 з відповідача стягнуто на користь позивачки половину витрат на лікування дітей у сумі 11 444,11 грн, які ним також сплачені не були. Позивач зазначає, що з січня 2026 року по 11 березня 2027 року дитині необхідно пройти 4 курси реабілітації загальною вартістю 64 520,00 грн (16 130,00 грн один курс), а тому відповідач має сплатити половину коштів на майбутні додаткові витрати в сумі 32260,00 грн рівними частинами протягом 14 місяців . Крім того, позивач вказує, що [PERSON] навчається у КЗ «Вінницький ліцей № 21» у 9-Б класі за формою навчання «педагогічний патронаж». Для забезпечення належних умов навчання позивачкою придбано ноутбук «Lenovo» у ТОВ «Комфі Трейд» вартістю 17 998,00 грн та послугу «Хеппі-Сервіс» вартістю 1 620,00 грн. Загальна сума витрат становить 19 618,00 грн, половину яких також повинен відшкодувати відповідач. При цьому позивач зазначає, що відповідач працює у ТОВ «Миловарні традиції» на посаді механіка-налагоджувальника із заробітною платою 22 00024 000 грн, додатково отримує дохід від надання послуг з ремонту електропроводки, проживає у власному будинку із земельною ділянкою та користується автомобілем, що свідчить про наявність у нього реальної можливості брати участь у додаткових витратах на дитину. При цьому у 20242025 роках відповідач сплатив 63409,55 грн витрат на професійну правничу допомогу. За викладених обставин позивачка просить стягнути з відповідача на її користь половину фактично витрачених коштів на лікування та реабілітацію доньки [PERSON] в сумі 7840,00 грн та половину коштів на майбутні додаткові витрати на реабілітаційні послуги, а саме курс лікувального масажу, кінезіотерапії, ерготерапії в сумі 32260,00 грн рівними частинами кожного місяця протягом 14 місяців по 2304,29 грн в місяць, а також половину коштів фактично понесених нею на придбання доньці [PERSON] ноутбука «Lenovo» для забезпечення умов для якісного навчання у загальноосвітній школі на дому за формою навчання педагогічний патронаж в сумі 9809,00 грн.(а.с. 1-7). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 січня 2026 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов (а.с.84). Користуючись свої правом відповідач [PERSON] через систему «Електронний суд» надав суду відзив на позовну заяву в якому просив у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що викладені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, зокрема те, що він не приймає участі у лікуванні молодшої доньки [PERSON] з огляду на те, що з 2017 року він сплачує аліменти на утримання доньки відповідно до рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2017 року, а також неодноразово надавав кошти на її лікування, що підтверджується розписками за 20192021 роки. Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року у справі №127/29310/24 з нього стягнуто 11 444,11 грн половини витрат на лікування дітей, а рішенням від 04 грудня 2025 року у справі №127/14372/25 3633,00 грн на лікування [PERSON] . Рішенням суду від 17 січня 2025 року у справі №127/33059/24 з нього також стягнуто аліменти на повнолітню доньку [PERSON] у розмірі 1/6 частки доходу на період її навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Відповідач зазначає, що вказане свідчить, що він сплачує аліменти у розмірі, який перевищує мінімально гарантований законом та прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Щодо твердження позивачки про приховування ним доходу, то вказує, що вони теж не відповідає дійсності, оскільки він працює у ТОВ «Фабрика миловарні традиції» та після сплати податків і аліментів отримує 9000,00 грн. Інших доходів та майна не має, автомобіль відсутній. Крім того, звертає увагу, що 13 жовтня 2022 року він уклав новий шлюб, утримує дружину та її дитину від першого шлюбу, що зумовило зменшення допомоги позивачці та спричинило її численні звернення до суду. Щодо витрат на правничу допомогу зазначає, що [PERSON] було заявлено вимоги в загальному на суму понад 130000,00 грн, які визнані необґрунтованими, а тому витрати на правничу допомогу були виправдані, а гонорар адвокату сплачується ним у розстрочку протягом шести місяців. Відповідач також зазначає, що наявна заборгованість за судовими рішеннями, на думку останнього, виникла через помилку державного виконавця, що підтверджується рішеннями судів від 20 грудня 2024 року та 03 березня 2025 року, однак вона поступово зменшується. Також відповідач посилається на статтю 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої з нього не може бути стягнуто більше 50% доходу. Щодо вимоги про стягнення половини вартості ноутбука, відповідач вважає її необґрунтованою, оскільки позивачка не надала доказів того, що дитина потребує розвитку в сфері іноземних мов, інформатики та необхідності використання комп`ютерної техніки, а форма навчання «педагогічний патронаж» не потребує використання ноутбука. Також відсутні докази того, що зазначений ноутбук був придбаний саме позивачкою та саме для дитини. Крім того, незрозумілим є нарахування послуги «Хеппі-сервіс до ноутбука» вартістю 1620,00 грн. Необґрунтованими, на думку відповідача, є й вимоги про стягнення половини вартості оплачених позивачкою медичних послуг у розмірі 15000,00 грн та 180,00 грн банківської комісії, оскільки кошти були сплачені не на користь ТОВ «Вігор», з яким укладено договір про забезпечення дитини реабілітаційними послугами від 22 липня 2025 року, а на рахунок ФОП [PERSON] . Також відповідач вважає безпідставними вимоги про стягнення коштів на майбутні додаткові витрати на реабілітаційні послуги дитини з інвалідністю в розмірі 32260,00 грн, оскільки розрахунок здійснено виходячи з вартості послуг, визначених у договорі між ТОВ «Вігор» та Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради. Однак, позивачка не є стороною цього договору, а тому зазначені розцінки, які застосовувалися до оплати послуг органом місцевого самоврядування, не можуть автоматично поширюватися на інші, зокрема майбутні правовідносини. Крім того, позивачка не надала доказів того, що такі витрати обов`язково будуть понесені саме у зазначеному розмірі ( а.с.13). [PERSON] надала суду відповідь на відзив в якому зазначила, що відповідач не бере участі в лікуванні Вероніки з травня 2021 року по теперішній час. Жодного доказу на спростування зазначених обставин суду відповідач не надав. Щодо наданих відповідачем розписок за період з 2019 по 2021 рік, то зазначає, що останній намагається зарахувати вказані суми в рахунок сплати аліментів з метою зменшення заборгованості. З цією метою відповідачем подано заяву до виконавчої служби, в якій зазначено, що відповідні кошти не є додатковими витратами на утримання дитини та повинні бути зараховані в рахунок погашення заборгованості по аліментах. Також відповідачем були вчинені інші спроби зменшення заборгованості, зокрема шляхом надання кредитного договору та квитанцій про перерахування коштів рідним братом відповідача. Щодо обов`язку відповідача утримувати дитину від іншого шлюбу, то вказує, що такий обов`язок в останнього відсутній, оскільки дитина [PERSON] досягла повноліття та має рідного батька [PERSON] . Крім того, позивачка зазначає, що відповідач у повній мірі може брати участь у додаткових витратах на дитину, оскільки після відрахування аліментів та податків у нього залишається 9000,00 грн, що є значно більшим за мінімальну заробітну плату в Україні. Щодо вимог про стягнення половини вартості ноутбука, позивачка зазначає, що дитина потребує навчання за формою педагогічного патронажу та фактично навчається за цією формою, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР» та довідкою КЗ «Вінницький ліцей № 21» від 16 вересня 2025 року. Крім того вказує, що донька має ще супутній діагноз судоми невідомого характеру, тому дитина не відвідує школу, а уроки часто проводяться онлайн. Під час перебування на стаціонарному лікуванні навчання також здійснюється дистанційно, що зумовлює необхідність використання ноутбука. Також вказує, що здібності дитини до англійської мови та інформатики підтверджуються трьома характеристиками КЗ «Вінницький ліцей № 21». Також зазначає, що донька потребує послуг логопеда, що підтверджується випискою № 21886 від 02 січня 2025 року з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] . Заклад освіти, у якому навчається дитина, таких послуг не надає. З огляду на те, що позивачка працює, заняття з логопедом також проводяться онлайн, що додатково свідчить про необхідність комп`ютера. Придбання ноутбука також зумовлене запровадженням на території України воєнного стану та дистанційної форми навчання. Щодо твердження відповідача про те, що кошти за реабілітаційні послуги були перераховані не на ТОВ «Вігор», а ФОП [PERSON] , у зв`язку з чим вони нібито не підлягають стягненню, то вказує, що ТОВ «Вігор» є приватним підприємством, основним видом діяльності якого є інша діяльність у сфері охорони здоров`я; його директором та засновником є [PERSON] . Всіх інші обставини викладені у відповіді на відзив є аналогічним тим, що викладені у позовні заяві. Правом подання заперечень [PERSON] не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено, що заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 липня 20015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. [PERSON] після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] » (справа №619/1920/15-ц)(а.с.12). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями повторних свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 11 травня 2018 року (а.с.13-14). 21 липня 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 21 липня 2018 року, а.с.80). Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2017 року у справі №619/308/17 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено частково, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 31 січня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.15-16). Дане рішення перебуває на примусовому виконанні та відповідно до розрахунку боргу по аліментам станом на 30 вересня 2025 року заборгованість становить 29481,08 грн (а.с.44-45). Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 грудня 2024 року у справі № 619/8078/24 провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП закрите за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. 15 жовтня 2024 постановою Харківського апеляційного суду у справі №619/5787/23 залишено без змін рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 25 квітня 2024 року, яким позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування дітей задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 807,50 грн додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року у справі №127/29310/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] половину витрат на лікування дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у сумі 11444,11 грн. Дане рішення також перебуває на примусовому виконанні (виконавче провадження №77648244) та з листа Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківській №85414 від 27 жовтня 2025 року слідує, що за цим виконавчим провадженням станом на 27 жовтня 2025 року залишок боргу становить 11444,11 грн (а.с.42). 17 січня 2025 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/33059/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 04 жовтня 2024 року і на період навчання дитини у Вінницькому торговельно-економічному інституті Державного торговельно-економічного університету, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 річного віку. В решті позову відмовлено. За розрахунком боргу по аліментах №85413 від 27 жовтня 2025 року, проведеним Дергачівським ВДВС у Харківському районі Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за вказаним рішенням станом на 30 вересня 2025 року заборгованість становить 15019,38 грн. Постановою Вінницького апеляційного суду від 08 травня 2025 року залишено в силі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2025 року, яким відмовлено у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів. Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2025 року змінене в частині розміру витрат на правничу допомогу, а саме стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн (справа № 127/21461/24). 04 грудня 2025 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/14372/25 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] половину фактично понесених витрат на лікування доньки [PERSON] , [INFO] , яка має статус дитини з інвалідністю, що викликані особливими обставинами, в сумі 3633,00 грн. [PERSON] та діти, [PERSON] та [PERSON] , взяті на облік внутрішньо переміщених осіб в м. Вінниці ( довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01 березня 2024 року № 509-5003143982, № 509-5003144012, № 509-5003143998, а.с.8-10). [PERSON] орендує квартиру [ADDRESS] , розмір орендної плати становить 11000,00 грн на місяць (договір оренди квартири у приватної особи від 1 вересня 2025 року, а.с.11). Згідно з рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1704 від 18 липня 2024 року за наслідками розгляду заяви [PERSON] від 05 липня 2024 року, виконавчий комітет вирішив надати згоду на психіатричний огляд (консультацію психіатра) дитини [PERSON] , [INFO] , у КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» (а.с.19). [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз атіпічний аутизм, з інтелектуальною недостатністю (вербальна оцінка IQ69б, невербальна оцінка IQ67б, загальна оцінка IQ64б). Супутнє захворювання - розлад експресивної мови загальне недорозвинення мовлення ІІ рівня. Рекомендовано, зокрема: реабілітаційні центри за місцем проживання, нагляд психіатра, повторна консультація через 6 місяців, логопедична корекція, заняття сенсорної інтеграції в сенсорній кімнаті ( копія виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №21886 від 02 січня 2025 року виданої КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка», а.с.17-18). З консультативного висновку КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР» від 10 березня 2025 року слідує, що [PERSON] встановлено: основний діагноз - контрактура м`яза голівки (хода навшпиньки на тлі контрактур литкових м`язів обох гомілок) та супутній діагноз - вальгусна деформація, некласифікована в інших рубриках, ділянка гомілковостопного суглоба та стопа (вторинна плосковальгусна деформація обох стоп) Рекомендовано пройти консультацію в ІТО НАМН України з приводу оперативної корекції та продовження носіння ортопедичних устілок (а.с.21). Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю № 162 від 11 березня 2025 року, [PERSON] за встановленими діагнозами (F84.1 Атіпічний аутизм. Атиповий аутизм. Атиповий по симптоматиці; F80.8 Інші розлади розвитку мови. Загальне недорозвинення мовлення ІІ рівня; М62.46 Контрактура м`яза, гомілки. Хода навшпиньки на тлі контрактур литкових м`язів обох гомілок; М21.0 Вальгусна деформація, не класифікована в інших рубриках, ділянка гомілковостопного суглоба та стопа. Вторинна плосковальгусна деформація обох стоп) рекомендовано, зокрема фізичну реабілітацію: ерготерапію, кінетерапію, лікувальний масаж та лікувальну фізкультуру 3-4 курси на рік 2025/2027, місце проведення - Реабілітаційні центри України (а.с. 20). 22 липня 2025 року між Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради, як замовником, та ТОВ «Вігор» в особі директора Коваленка Сергія Вікторовича, що проводить господарську діяльність з медичної практики на підставі рішення про видачу ліцензії (наказ МОЗ України від 15 серпня 2024 року №1442), як виконавцем, укладено договір про забезпечення дитини реабілітаційними послугами №38782790/Р/25/218/П відповідно до умов якого виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати реабілітаційні послуги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 березня 2019 року №309 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення реабілітації дітей з інвалідністю» (зі змінами) для [PERSON] , а замовник зобов`язується відшкодувати вартість реабілітаційних послуг згідно акту наданих послуг та виставленого рахунку відповідно до умов цього договору. Перелік реабілітаційних послуг визначається відповідно до індивідуальної програми реабілітації, що є обов`язковою для виконання реабілітаційними установами згідно із статтею 23 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні". Ціна договору становить 15950,00 грн. Виконавець зобов`язаний надати реабілітаційні послуги отримувачу в період з 18 серпня 2025 року по 28 серпня 2025 року (а.с.22-25). З довідки ТОВ «Вігор» від 01 вересня 2025 року слідує, що [PERSON] перебувала з 18 серпня 2025 року по 28 серпня 2025 року на амбулаторному лікуванні та проходила курс фізичної реабілітації з діагнозом атіпічний аутизм (а.с.26). 02 грудня 2025 року [PERSON] здійснено оплату послуг реабілітаційної медицини в сумі 15000,00 грн на рахунок ФОП [PERSON] , а також сплачено комісію за прийом платежу згідно тарифів банку у сумі 180,00 грн, що підтверджується копіями квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «Укрсиббанк» від 2 грудня 2025 року (а.с.27). 31 грудня 2025 року складено акт надання послуг між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] про те, що останнім надано реабілітаційні послуги у відповідності з індивідуальною програмою реабілітації для [PERSON] , а саме: лікувальний масаж 60 хв, 10 процедур, вартістю 750,00 грн, в загальні сумі 7500,00 грн; кінезотерапія 10 процедур, вартістю 650,00 грн, в загальні сумі 6500,00 грн; доріжка з утримуючим жилетом для відновлення/моделювання навички ходи, 10 процедур, вартістю 100,00 грн в загальні сумі 1000,00 грн. Загальна вартість наданих реабілітаційних послуг складає 15000,00 грн без ПДВ. З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого педіатричного відділення старшого дитинства КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» №2781 від 23 червня 2025 року [PERSON] встановлено діагноз: розлад вегетативної нервової системи, не уточнений, дитячий аутизм, інші не уточнені судоми, гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, не уточнена. Рекомендовано, зокрема консультація дитячого невролога. 02 грудня 2025 року [PERSON] отримала в ТОВ «Нейромед» повторну консультацію дитячого невролога, вартість послуги становить 500,00 грн, що підтверджується лікарським висновком ТОВ «Нейромед» від 02 грудня 2025 року та фіксальним чеком ТОВ Скан Лайт» №57556302689 від 02 грудня 2025 року (а.с.28-29). Висновком лікарсько-консультативної комісії КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради» встановлено, що [PERSON] потребує індивідуального навчання на дому (педагогічного патронажу) 2025-2026 навчальний рік (а.с.47). [PERSON] , [INFO] , навчається в 9-Б класі КЗ «Вінницький ліцей №21», форма навчання: педагогічний патронаж. Корекційні послуги не надаються ( довідки КЗ «Вінницький ліцей №21» №02/09/387 від 22 жовтня 2025 року та №02-09/335 від 16 вересня 2025 року, а.с.46). За місцем навчання [PERSON] характеризується як організована, пунктуальна, вихована людина, яка намагається підтримувати бесіду. Вона є особою, яка виявляє інтерес до навчання, однак має певні труднощі. Разом з тим, вчитель інформатики зазначив, що вона слухає пояснення вчителя, без проблем працює з графічними редакторами, створює презентації, інфографіку, працює з текстами та електронними таблицями. Непогано знає англійську мову, що дає її змогу виконувати прості завдання з програмування. Вчитель з англійської мови зазначив, що [PERSON] має добре розвинуті комунікативні навички з англійської мови, а саме розмовляє англійською з правильною вимовою та природною інтонацією, що належна до рівня носія мови. Активно спілкується під час усних видів робіт, охоче бере участь у діалогах, рольових іграх та обговореннях. Однак Вероніці важко зосередитись на завдані та дотримуватись інструкції вчителя ( характеристики КЗ «Вінницький ліцей №21» №02-09/407 від 07 листопада 2025 року та характеристики вчителя інформатики [PERSON] і вчителя англійської мови [PERSON] (а.с.49-51). Відповідач [PERSON] працює ТОВ «Фабрика миловарні традиції» на посаді механік-налагоджувальник та його дохід з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року складав 285063,67 грн, а за відрахуванням податків та утримання за виконавчим листом загальна сума до виплат становить 109446,46 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «Фабрика миловарні традиції» №ФМТ00000001 від 22 січня 2026 року. [PERSON] 13 жовтня 2022 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13 жовтня 2022 року. [PERSON] від попереднього шлюбу має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 березня 2006 року. Відповідачем [PERSON] надано до суду розписки про отримання [PERSON] коштів від [PERSON] на лікування, обстеження [PERSON] та виготовлення для останньої ортопедичного взуття ( від 25 серпня 2019 року на суму 3000,00 грн, від 8 квітня 2019 року 2000,00 грн, 15 серпня 2020 року 750,00 грн, 8 вересня 2019 року 3000,00 грн, 10 березня 2021 року 6750,00 грн, 24 квітня 2020 року 5000,00 грн та 6 квітня 2021 року 875,00 грн). Наразі з листа Дергачівського ВДВС у Харківському районі Харківській області №48012 від 26 вересня 2024 року слідує, що [PERSON] звертався до ДВС із заявою від 21 вересня 2019 року та просив зарахувати сплачені ним кошти в сумі 21375,00 грн згідно наданих розписок в рахунок погашення аліментів, однак в задоволені вказаної заяви було відмовлено, так як ці оплати не свідчать про сплату ним аліментів. З відповідною заявою [PERSON] звертався і 21 вересня 2024 року. В матеріалах справи наявні неодноразові звернення позивачки [PERSON] до [PERSON] із вимогами щодо надання допомоги по утриманні їх спільної дитини від 29 серпня 2025 року, 12 вересня 2025 року та від 01 жовтня 2025 року. Також наявна одна відповідь [PERSON] від 08 вересня 2025 року в якій останній зазначає про свою готовність надати [PERSON] допомогу за умов визначення конкретного часу для транспортування, відвідування медичних закладів, визначення розміру фінансової допомоги та надання підтверджувальних документів на понесенні витрати (а.с.28-41). Позивачка також надала фіксальний чек ТОВ «Комфі трейд» №000120545 00056 від 26 листопада 2025 року за придбання товарів ноутбук «Lenovo IdeaPad Sllm 315 AMN8 (82X000VQRA) Arctic Grey» вартістю 17998,00 грн та послугу «Хеппі сервіс до ноутбуків» 2 роки вартістю 1620,00 грн. Загальна вартість покупки становить 19618,00 грн (а.с. 52). Позивачка також в підтвердження можливості відповідачем нести додаткові витрати надала ряд доказів щодо витрат в інших судових справах (а.с.57-76). У частини 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 вищезазначеної Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини установлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України). Аналіз вказаних приписів свідчить, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21). У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до роз`яснень п.п. 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», щодо передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягти лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним із батьків на утримання дитини (аліментів). За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розмір понесених додаткових витрат на дитину має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489 цс 17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Як установлено судом донька сторін [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, має цілий ряд захворювань та потребує відповідної реабілітації та лікування. Вказані обставини є особливими та у витратах, які пов`язані з цим, зобов`язані брати участь обоє батьків. Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю № 162 від 11 березня 2025 року, [PERSON] потребує, зокрема фізичної реабілітації: ерготерапії, кінетерапії, лікувального масажу та лікувальної фізкультури 3-4 курси на рік 2025/2027 в реабілітаційних центрах України. [PERSON] перебувала з 18 серпня 2025 року по 28 серпня 2025 року в ТОВ «Вігор» на амбулаторному лікуванні, а саме проходила курс фізичної реабілітації з діагнозом атіпічний аутизм відповідно до договору про забезпечення дитини реабілітаційними послугами №38782790/Р/25/218/П, укладеного 22 липня 2025 року між Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради, як замовником, та ТОВ «Вігор» в особі директора Коваленка Сергія Вікторовича, як виконавця. Вартість послуг становить 15950,00 грн. [PERSON] також в грудні 2025 року отримала реабілітаційні послуги у відповідності з її індивідуальною програмою реабілітації, про що свідчить акт надання поcлуг від 31 грудня 2025 року, підписаного між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] . Вартість цих послуг складає 15000,00 грн без ПДВ. За надані послуги в грудні 2025 року оплату здійснила [PERSON] , про що свідчить квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «Укрсиббанк» від 02 грудня 2025 року. Крім того як слідує із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого педіатричного відділення старшого дитинства КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня імені акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» №2781 від 23 червня 2025 року [PERSON] потребує консультації дитячого невролога. 02 грудня 2025 року [PERSON] отримала в ТОВ «Нейромед» повторну консультацію дитячого невролога, вартість послуг становить 500,00 грн, що підтверджується лікарським висновком ТОВ «Нейромед» від 02 грудня 2025 року та фіксальним чеком ТОВ Скан Лайт» №57556302689 від 2 грудня 2025 року. Суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено загальну сума понесених витрат на лікування дитини в розмірі 15500,00 грн, які викликані особливими обставинами, передбаченими статтею 185 СК України, так як зумовлені наявністю відповідної хвороби у дитини, яка потребувала лікування, та пов`язані із підтримкою стану здоров`я дитини. Вказані витрати є додатковими витратами і підлягають розподілу між сторонами. Щодо вартості банківської послуги (комісії), то такі витрати не належать до додаткових витрат на дитину, оскільки не пов`язані з її розвитком чи лікуванням, а є витратами платника на забезпечення процесу переказу коштів. Твердження відповідача, що позивачем не надано доказів на понесення витрат на реабілітацію доньки, оскільки кошти були перераховані не на ТОВ «Вігор», з яким укладено договір про забезпечення дитини реабілітаційними послугами №38782790/Р/25/218/П від 22 липня 2025 року, а на рахунок ФОП [PERSON] , не заслуговують на увагу. Так, вказаний договір укладений Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради як замовником в межах бюджетного фінансування реабілітації дітей з інвалідністю на реабілітацію [PERSON] в серпні 2025 року. Наразі за отримання реабілітаційних послуг [PERSON] в грудні 2025 року оплату здійснила безпосередньо позивач, що підтверджується квитанція до платіжної інструкції від 02 грудня 2025 року. Надання цих послуг ФОП [PERSON] на виконання індивідуальної програми реабілітації дитини підтверджується актом наданих послуг від 31 грудня 2025 року та не спростоване відповідачем. При цьому слід звернути увагу, що ФОП [PERSON] за даними ЄДРПОУ, які є в загальному доступі, займається як видом діяльності - спеціалізованою медичною практикою. Що стосується вимог про стягнення з відповідача половини коштів на майбутні додаткові витрати на реабілітаційні послуги в загальній сумі 32260,00 грн, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не доведено, що зазначені витрати в майбутньому обов`язково будуть понесені нею в розмірі якому просить позивачка, так як розмір таких витрат може змінюватися залежно від обраного реабілітаційного центру, тривалості курсу, вартості послуг на момент їх отримання, а також можливості фінансування відповідних заходів за рахунок державних чи місцевих програм. При цьому слід зауважити, що програма реабілітації визначає альтернативну кількість курсів фізичної реабілітації (3-4 курси на рік). Посилання позивачки на договір, укладений Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради, в даному випадку є безпідставним, оскільки він був укладений органом місцевого самоврядування в межах бюджетної програми на 2025 рік та позивачка не є стороною цього договору і він не може слугувати підставою для розрахунку майбутніх витрат позивачки. Суд також зазначає, що попри те, що чинне законодавством допускає стягнення додаткових витрати на майбутнє, однак їх розмір не може ґрунтуватися на припущеннях. Не підлягає задоволенню і вимога позивача про стягнення половини коштів на придбання ноутбука «Lenovo» в сумі 9809,00 грн. Так, наданий позивачкою фіскальний чек сам по собі не є достатнім та беззаперечним доказом того, що саме нею здійснено придбання зазначеного товару. Зміст чека не містить ідентифікуючих відомостей про особу покупця, а отже не підтверджує факту понесення витрат саме позивачкою. За відсутності належних і допустимих доказів, які б однозначно свідчили про здійснення позивачкою витрат на придбання ноутбука, підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування частини вартості ноутбука та програми, суд не вбачає. Крім того, позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що [PERSON] навчається або навчалась у дистанційній (онлайн) формі, а також що придбання ноутбука було об`єктивно необхідним та безпосередньо зумовленим особливостями організації її навчання. Сама по собі форма навчання «педагогічний патронаж» не свідчить про обов`язковість дистанційного навчання, оскільки така форма передбачає можливість організації освітнього процесу як в домашніх умовах, в тому числі й дистанційно, так і в приміщенні закладу освіти. При цьому доказів того, що навчання здійснювалося виключно в онлайн-режимі або що без придбання відповідної техніки забезпечення права дитини на освіту було б неможливим, позивачкою не надано. Посилання позивача на здібності дитини до англійської мови та інформатики, які потребують комп`ютерної техніки, теж є не доведеними, оскільки опанування англійської мови може здійснюватися без обов`язкового застосування комп`ютерних засобів навчання, а тому саме по собі посилання на потребу в технічних пристроях не свідчить про неможливість або істотне ускладнення процесу навчання. Щодо наданої характеристики вчителя інформатики, у якій зазначено, що дитина виявляє інтерес до предмета та виконує прості завдання з програмування, суд зауважує, що наведені відомості відображають лише загальний рівень зацікавленості дитини та виконання базових навчальних вправ. Такі дані не підтверджують досягнення нею об`єктивно виражених істотних результатів, які б істотно перевищували рівень знань і навичок інших дітей її віку та свідчили про наявність особливих здібностей, розвиток яких потребує додаткових матеріальних витрат. Доводи позивачки, що придбання ноутбука було зумовлене необхідністю отримання донькою послуг логопеда та організацією навчального процесу в дистанційній формі у зв`язку із зайнятістю позивачки і неможливістю особисто супроводжувати дитину, судом до уваги не приймаються. Матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт отримання дитиною послуг логопеда, а також здійснення навчання (уроків) у дистанційному режимі. За відсутності документального підтвердження зазначених обставин підстав для висновку про обов`язковість придбання комп`ютерної техніки з метою забезпечення освітнього процесу та отримання спеціалізованої допомоги не вбачається. Отже, судом установлено, що позивач понесла додаткові витрати, пов`язані з лікуванням доньки в сумі 15500,00 грн. Щодо стягнення половину їх вартості з відповідача, то з урахуванням принципу рівності прав та обов`язків батьків, з відповідача підлягають стягненню понесені витрати на лікування дитини у розмірі 7750,00 грн. Відповідно до правової позиції, висловленої в ухвалі Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2009 року № 6-20478св09, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. У даному випадку, враховуючи, що [PERSON] є здоровою та працездатною особою, а тому як батько повинен оплатити їх половину. Щодо його доводів, що ним сплачуються аліменти на дитину в сумі більшій ніж мінімально законодавчо рекомендований розмір на одну дитину, то слід зауважити, що за змістом положень Сімейного кодексу України аліменти спрямовані на забезпечення загального утримання дитини та не виключають обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах, зумовлених, зокрема, хворобою, каліцтвом або іншими особливими обставинами. Отже, ця обставина не звільняє його від обов`язку участі у таких витратах чи від зменшення його розміру. Наразі довідки про доходи відповідача підтверджують його стабільний матеріальний стан. Суд також бере до уваги, що відповідач мав можливість нести витрати у значному розмірі, зокрема на отримання правничої допомоги. Щодо посилання відповідача на розмір його доходу, що залишається після вирахування аліментів та податків (9000,00 грн), то слід зазначити, що зазначена сума перевищує встановлений в Україні розмір мінімальної заробітної плати та в три рази перевищує встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб, що дає підстави для висновку, що відповідач в рівній мірі з позивачем може нести додаткові витрати на дитину. Не заслуговують на увагу і посилання відповідача на ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до частини третьої цієї статті загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Водночас вказана стаття передбачає, що це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Щодо перебування на утриманні іншої родини, та зокрема дитини дружини, то слід зауважити, що у вітчима виникає лише право брати участь у вихованні падчерки та пасинка, які з ним проживають, а обов`язок їх утримувати виникає лише у разі відсутності у нього, зокрема матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання. На вказане неодноразово звертав увагу і Верховний Суд. Отже, вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу. Як зазначалося вище, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] від попереднього шлюбу, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . На час вирішення спору [PERSON] досягла повноліття та має матір та рідного батька [PERSON] , які є особами, на яких законом покладаються обов`язки щодо утримання та забезпечення потреб повнолітньої дитини у випадках передбачених законодавством. Отже з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку батьки в рівній мірі мають брати участь у додаткових витратах на дитину, а покладення цих витрат лише на матір дитини буде порушенням принципу рівності участі батьків в утриманні дитини. Отже, з огляду на встановлену судом необхідність у додаткових витратах на лікування та реабілітаційні послуги дитини [PERSON] , [INFO] , та відсутність доказів добровільного виконання відповідачем обов`язку щодо участі у цих витратах, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову і стягнення з відповідача половини фактично понесених позивачкою додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 7750,00 грн. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений частково з відповідача на користь держави необхідно стягнути 206,71 грн судового збору, тобто пропорційно розміру задоволеної частини вимог. На підстав викладеного,

Outcome: partial