Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування заявленого позову ТОВ «Коллект Центр» вказує, що 31 серпня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та [PERSON] в електронній формі уклали договір позики №75114986. За умовами договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 7143 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 1,60% за кожен день користування позикою. 27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір факторингу №27/01/2022, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором №75114986. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023 відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до [PERSON] за договором №75114986. Крім того, 07 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] в електронній формі уклали договір кредиту №4033367. За умовами договору ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] у кредит грошові кошти в сумі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 3% від залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-11-102, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за договором №4033367. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги №10-01/2023 відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до [PERSON] за договором №4033367. Таким чином, за вказаними договорами до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаним договорам позики та кредиту. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань за договорами, в зв`язку із чим станом на дату подачі позову його заборгованість становить: - за договором позики №75114986 від 31 серпня 2021 року у розмірі 15859,49 грн., з яких: 7143 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8585,78 грн. - заборгованість по відсотках на дату відступлення права вимоги; 114,28 грн. - інфляційні збитки, 16,43 грн. - 3% річних; - за договором кредиту № 4033367 від 07 вересня 2021 року у розмірі 45450 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 39000 грн. - заборгованість по відсотках на дату відступлення права вимоги; 1450 грн. - заборгованість за комісіями. Вказану заборгованість, загальний розмір якої становить 61309,49 грн. ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з [PERSON] на свою користь, а також 2662,40 грн. понесених витрат по сплаті судового збору та 16000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач ТОВ «Коллект Центр», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, свого представника не направило, у позовній заяві наявне клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника, а також клопотання про заочний розгляд справи у разі відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив не подавав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 березня 2026 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики (ануїтет) №75114986, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало позичальнику [PERSON] позику у розмірі 7143 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. У п.п.2.2, 2.3 п.2 договору сторони передбачили, що базова процентна ставка за користування позикою становить 1,6% в день. У п.1 та п.20 договору визначено, що позика надається шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника № [NUMBER] . Відповідно до п.п.2.2 п.2 договору позика надається строком на 64 днів, тобто по 02 листопада 2021 року включно. Згідно Додатку №1 до договору позики №75114986 від 31 серпня 2021 року, сторони передбачили, що у разі користування кредитними коштами в сумі 7143 грн. по 02 листопада 2021 року та дотримання графіку повернення позики розмір процентів буде становити 5084,96 грн. Пролонгація умовами договору позики не передбачена. Договір позики та Додаток №1 до договору позики [PERSON] підписав 31 серпня 2021 року з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «KY03Nmr9i4» відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», після чого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 31 серпня 2021 року перерахувало суму позики в розмірі 7143 грн. на вказану відповідачем платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції - 5b354ec0-59b8-43d4-8a94-f9dfb867a968. Отже, за згодою сторін на підставі укладеного договору позики №75114986 від 31 серпня 2021 року, строк дії договору позики сторони визначили по 02 листопада 2021 року включно. До вказаного строку сторони передбачили і право нараховувати відсотки за користування позикою у розмірі 1,6% в день на залишок позики. Із розрахунку заборгованості за договором позики вбачається, що за період з 31 серпня 2021 року по 27 січня 2022 року (дата відступлення права вимоги) [PERSON] лише двічі здійснював погашення позики, зокрема 01.10.2021 ним було сплачено 30,86 грн., 10.10.2021 - 69,08 грн., а всього 99,94 грн., які зараховано на погашення процентів. 02 листопада 2021 року, як то було обумовлено за договором позики, [PERSON] кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на 27 січня 2022 року розмір заборгованості склав 15728,78 грн., із яких 7143 грн. - неповернута позики, 8585,78 грн. нараховані проценти. 27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №27/01/2022, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 27 січня 2022 року до договору факторингу №27/01/2022 від 27 січня 2022 року (порядковий номер у Реєстрі боржників - 941), ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №75114986 в сумі 15728,78 грн., із яких 7143 грн. - неповернута позики, 8585,78 грн. нараховані проценти. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 (порядковий номер у Реєстрі боржників 73618), ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №75114986 в сумі 15859,49 грн., з яких: 7143 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8585,78 грн. - заборгованість по відсотках на дату відступлення права вимоги; 130,71 грн. - відповідальність за порушення зобов`язання згідно ст.625 ЦК України. Також судом встановлено, що 07 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4033367. Договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний [PERSON] 07 вересня 2021 року о 18:26 електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «L55127», який був надісланий 07 вересня 2021 року на його номер мобільного телефону [NUMBER] . За умовами договору кредиту ТОВ «Мілоан» зобов`язалось надати позичальнику [PERSON] на строк, визначений у п.1.3 договору грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі, визначеній у п.1.2 Договору, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором у встановлений п.1.4 Договору термін, та виконати інші зобов`язання, передбачені договором. За умовами договору сума кредиту становить 5000 грн., строк кредиту - 15 днів з 07 вересня 2021 року, термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 22 вересня 2021 року (п.1.2-1.4 договору). Також сторони передбачили сплату позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 1450 грн., яка нараховується за ставкою 29% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору). За умовами договору кредиту проценти за користування кредитом становлять 2250 грн., які нараховуються за ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору (п.1.5.2, 1.6, 1.7 договору). Згідно з п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно квитанції від 07 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на банківську карту № [NUMBER] грошові кошти в сумі 5000 грн. згідно договору №4033367. Отже, ТОВ «Мілоан» зобов`язання за укладеним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на платіжну картку [PERSON] , зазначену ним у договорі, грошові кошти в сумі 5000 грн., а останній їх отримав. Із розрахунку заборгованості за договором кредиту №4033367 вбачається, що [PERSON] жодних коштів на погашення заборгованості по тілу кредиту, комісії та процентах не вносив, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» нарахувало заборгованість по кредиту в розмірі 23700 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17250 грн. - заборгованість за процентами за період з 07.09.2021 по 21.11.2021, 1450 грн. - заборгованість за комісією. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-11-102, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 29 листопада 2021 року до договору факторингу №29-11-102 від 29 листопада 2021 року (порядковий номер у Реєстрі боржників - 3222), ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №4033367 в сумі 23700 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17250 грн. - заборгованість за процентами, 1450 грн. - заборгованість за комісією. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №10-01/2023 (порядковий номер у Реєстрі боржників 25742), ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №4033367 в сумі 45450 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 39000 грн. - заборгованість по відсотках на дату відступлення права вимоги; 1450 грн. - заборгованість по комісії. Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року (справа №6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Надані позивачем та досліджені судом письмові докази вказують на те, що 31 серпня 2021 року [PERSON] уклав із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в електронній формі договір позики, за умовами якого вказана фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 7143 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику і сплатити проценти за користування позикою у порядку, визначеному договором. У подальшому за договорами факторингу ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за договором позики ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» у свою чергу відступило право вимоги за договором позики ТОВ «Коллект Центр». Тому, [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеним договором позики перед новим кредитором ТОВ «Коллект Центр» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Оскільки [PERSON] отримані кошти у визначений договором строк не повернув, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі позики підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 7143 грн. за договором позики. Що стосується розміру відсотків за користування грошовими коштами за вказаним договором позики, то суд зважає на наступне. Як вбачається із наданих суду розрахунків, заборгованість за відсотками становить 8685,72 грн., а з урахуванням сплачених відповідачем коштів в сумі 99,94 грн., заборгованість за відсотками становить 8585,78 грн. Вказана заборгованість за відсотками нарахована за період з 31 серпня 2021 року по 14 листопада 2021 року. Однак, у п.2.2 т п.2.3 договору позики сторони передбачили, що строк позики становить 64 днів і датою повернення позики є 02 листопада 2021 року. При цьому, умовами договору позики не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 64 днів. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. У постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договором позики №75114986 від 31 серпня 2021 року відсотки за користування грошовими коштами можуть бути нараховані лише протягом 64 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсотках за користування позикою за цим договором, з урахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами (1,6%) та розміру наданої позики (7143 грн.), яка відповідачем не повернута, а також сплачених на погашення відсотків коштів (99,94 грн.) складає 7214,62 грн. (((7143 грн. х 1,6% =114,29 грн.) х 64 днів) - 99,94 грн. = 7214,62 грн.). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 7214,62 грн. відсотків за договором позики, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на вказану суму. Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Коллект Центр» просило також стягнути з [PERSON] на свою користь 3% річних, нарахованих за період з 27.01.2022 по 23.02.2022 в сумі 16,43 грн. та інфляційні збитки за лютий 2022 року, які нараховані на підставі ч.2 ст.625 ЦК України на суму боргу, яка складається лише із позики в сумі 7143 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений1 договором. Однак, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Як вбачається із матеріалів справи, 3% річних та інфляційні втрати на нараховані позивачем за період з 27 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року, що відповідає положенням ст.625 ЦК України та п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Суд погоджується із наданим розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, а тому позов в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню (а.с.38). Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість за договором позики №75114986 від 31 серпня 2021 року у розмірі 14488,33 грн., з яких: 7143 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 7214,62 грн. - заборгованість по відсотках; 114,28 грн. - інфляційні збитки, 16,43 грн. - 3% річних. Крім того, надані позивачем та досліджені судом письмові докази свідчать про те, що 07 вересня 2021 року [PERSON] уклав із ТОВ «Мілоан» в електронній формі договір кредиту, за умовами якого вказана фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 5000 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у порядку, визначеному договором. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернув грошові кошти, не сплатив проценти за користування ними та комісію. У подальшому за договором факторингу ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за цим договором кредиту ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором кредиту ТОВ «Коллект Центр». Оскільки [PERSON] отримані кошти у визначений договором строк не повернув, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі кредиту, підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 5000 грн. за договором кредиту №4033367 від 07 вересня 2021 року. Крім того, з [PERSON] слід також стягнути 1450 грн. заборгованості за комісією, оскільки її сплату за надання кредиту сторони передбачили у п.1.5.1 договору кредиту. Що стосується розміру процентів за користування грошовими коштами за вказаним договором кредиту, то суд зважає на наступне. Як вбачається із наданих суду розрахунків, заборгованість по процентах за кредитним договором становить 39000 грн. Вказана заборгованість нарахована за період з 07 вересня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно (а.с.24, 37). При визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує, що нарахування процентів може здійснюватися лише в межах строку кредитування, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16. Як вбачається з умов пунктів 1.3, 1.4 договору про споживчий кредит №4033367 від 07 вересня 2021 року, кредит надається строком на 15 днів з 07 вересня 2021 року, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 22 вересня 2021 року. Пунктом 1.5.2 договору кредиту визначено, що розмір процентів за користування кредитом становить 2250 грн., які нараховуються за ставкою 3,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. У п.2.3 договору кредиту сторони передбачили пролонгацію строку кредитування на пільгових умовах та на стандартних умовах. Так, відповідно до п.2.3.1.1 договору кредиту для продовження строку кредитування на пільгових умовах позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Пункт 2.3.1.2 договору кредиту визначає пролонгацію на стандартних (базових) умовах. Так, позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6. Договору. Проте, наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 22 вересня 2021 року. При цьому будь-якої іншої умови щодо строку повернення кредиту у пунктах 1.3 та 1.4 не вказано. Крім того, згідно положень п.2.3.2 договору кредиту у разі пролонгації строку кредитування на пільгових або на стандартних умовах, умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород, визначених п.1.4, змінюються пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1, 2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови, визначені оновленим графіком. Доказів того, що мала місце пролонгація строку кредитування та зміна дати повернення всієї суми кредиту та процентів, матеріали справи не містять, оскільки згідно п.2.3.2 договору у разі пролонгації строку кредитування на пільгових або на стандартних умовах нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості мала б відображатись кредитодавцем в оновленому графіку платежів. Однак, такого оновленого графіку платежів матеріали справи не містять. За умовами пункту 1.5.2 кредитного договору, а також згідно графіку платежів, що є додатком до цього договору, проценти за користування кредитом становлять 2250 грн. та нараховані за 15 днів користування кредитом за період з 07.09.2021 по 22.09.2021 включно, тобто протягом строку дії договору. Оскільки за вказаними умовами договору про споживчий кредит №4033367 сторони погодили строк його дії по 22 вересня 2021 року, тому після зазначеної дати, позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість за договором кредиту №4033367 від 07 вересня 2021 року в сумі 8700 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2250 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 07.09.2021 по 22.09.2021 включно, 1450 грн. - заборгованість за комісією. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18. Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір про надання правової допомоги №01-07/2024. Згідно заявки на надання юридичної допомоги №712 від 01 грудня 2025 року, акту №17 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року вбачається, що вартість наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» юридичних послуг щодо підготовки позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами №4033367 та №75114986 становить 16000 грн., що складається з наступних послуг: надання усної консультації із вивчення документів - 2 години вартість 4000 грн., складання позовної заяви - 4 години вартість 12000 грн. Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів у даній справі, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем до відшкодування не є співмірним із обсягом наданих послуг. Зокрема, такі послуги як надання усної консультації з вивченням документів повністю охоплюються підготовкою позовної заяви, а тому враховуючи сталу практику таких категорій справ, які є нескладними, розглядаються у спрощеному провадженні, суд вважає, що обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу у даній справі складають 12000 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн., ціна позову становила 61309,49 грн., позов задоволено на суму 23188,33 грн., тобто на 37,82% (23188,33 х 100% : 61309,49), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1006,92 грн. (2662,40 грн. х 37,82%) судового збору. Крім того, з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено на 37,82%, то до стягнення підлягає 4538,40 грн. (12000 х 37,82%) витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial