Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 28.10.2021 року між ТОВ "Займер" та відповідачем було укладено кредитний договір. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 20880,00 грн (тіло кредиту 4000,00 грн, відсотки 16880,00 грн), яку відповідач добровільно не сплачує. Внаслідок відступлення прав вимоги, право вимоги до відповідача набув позивач. Ухвалою від 02.02.2026 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання, визначено сторонам строки для подачі заяв по суті справи. З поданого відзиву вбачається, що позовні йвимоги відповідач визнає частково. Так, 18 жовтня 2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] дійсно було укладено кредитний договір №2158633 на суму 4 000 грн, відповідно до якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №158633 від 18.10.2020, право вимоги за яким йому відступлено на підставі договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021, у розмірі 20 880 гривень, з яких: 4000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 16 680 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до умов договору кредит був наданий на строк 30 днів, тобто до 16.11.2020.Доказів пролонгації кредитного договору №158633 від 18.10.2020 (укладення відповідних додаткових угод між сторонами) позивачем не надано. Відповідно до умов кредитного договору №158633 від 18.10.2020 процентна ставка становить 2 % (фіксована) за одну добу користування кредитними коштами, а тому сума процентів за користування кредитними коштами за 1 добу становить 80 грн та 2400 грн за користування кредитними коштами за період з 18.10.2020 по 16.1.2020 (за період дії договору). Нарахування позивачем процентів за кредитним договором в розмірі 16 680 гривень поза межами строку дії цього договору, а також без надання розрахунку їх нарахування, є неправомірним, а тому цій частині слід відмовити в задоволенні позовних вимог. Оскільки відповідачка [PERSON] визнає позовні вимоги ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на суму 6 400 грн, що становить 31 % від загальної суми позову, то розмір судового збору, який визнає відповідачка і пропорційним, становить 825 грн 34 коп (31% від сплаченої суми судового збору при звернення позивача до суду). Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. У зв`язку з наведеним, з урахуванням конкретних обставин, зокрема складністю справи та ціни позову, вважаю за можливе обмежити розмір витрат на правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, до 2 000 грн. З відповіді на відзив вбачається, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У контексті спорів щодо нарахування процентів після закінчення строку кредитування Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023 надала чітке роз`яснення щодо порядку застосування ст. 625 ЦК України. Зокрема, зазначено, що право на нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, а також розмір таких процентів, залежать від підстави їх нарахування, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили лише проценти за правомірне користування кредитом. Позичальник погодився на умови визначені Договором, щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими. Позивачем належними та допустимими доказами підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, з урахуванням кваліфікації, досвіду та завантаженості адвоката. Відтак, заперечення Відповідача щодо недоведеності понесених витрат є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи та не підлягають задоволенню. З поданих заперечень вбачається, що позичальник після завершення строку повернення позики не вчиняв відповідні дії для його продовження. Позивачем жодним чином не обґрунтовано підстав нарахування плати за користування позикою після закінчення строку повернення позики. Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №158633 від 18.10.2020, право вимоги за яким йому відступлено на підставі договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021, у розмірі 20 880 гривень, з яких: 4000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 16 680 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до умов договору кредит був наданий на строк 30 днів, тобто до 16.11.2020.Доказів пролонгації кредитного договору №158633 від 18.10.2020 (укладення відповідних додаткових угод між сторонами) позивачем не надано. Відповідно до умов кредитного договору №158633 від 18.10.2020 процентна ставка становить 2 % (фіксована) за одну добу користування кредитними коштами, а тому сума процентів за користування кредитними коштами за 1 добу становить 80 грн та 2400 грн за користування кредитними коштами за період з 18.10.2020 по 16.11.2020 (за період дії договору). Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Кеш ТУ ГОУ" в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в ухваленні заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , представник відповідача адвокат Шатілова Людмила Сергіївна в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково зі слідуючих підстав. Відповідачем не заперечується, що 18.10.2020 між нею та ТОВ «Займер» укладено договір про надання фінансового кредиту №158633 (а.с.21-23). Договір № 158633 укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та умов договору, підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису KL3723. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Займер» зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, передбачених Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.1 сума кредиту складає 4000 грн. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 16.11.2020. Строк дії договору 30 днів. (п.1.2 договору). За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (п.1.3 договору). Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом (п.1.4 договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.2.1 договору) Згідно додатку до договору №1 Графік розрахунків, строк на який надається кредит 30 днів; сума кредиту 4000 грн, фіксована процентна ставка за день користування 2%, сума нарахованих процентів за користування кредитом 2400 грн, сума нарахованої пені (у разі наявності прострочення) (кількість днів прострочення *5%) 5%, до сплати всього 6400 грн. На підставі погоджених умов, викладених в договорі відповідачка отримала від ТОВ «Займер» 4000,00 грн кредитних коштів (а.с.33). Факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України визначено,що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підтвердження неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором та наявності заборгованості за кредитним договором позивачем надано виписку з особового рахунка за кредитним договором №158633, згідно якої відповідач має перед ТОВ «Займер» 20880,00 грн заборгованості за вказаним кредитним договором, з яких 4000,00 грн тіло кредиту та 16880,00 грн прострочені відсотки (а.с.15). Відповідач заперечує розмір відсотків нарахований позивачем та вказує, що Відповідно до умов кредитного договору №158633 від 18.10.2020 процентна ставка становить 2 % (фіксована) за одну добу користування кредитними коштами, а тому сума процентів за користування кредитними коштами за 1 добу становить 80 грн та 2400 грн за користування кредитними коштами за період з 18.10.2020 по 16.11.2020 (за період дії договору). Нараховувати відсотки за користуванням кредиту поза межами строку кредитування неправомірно та суперечить умовам договору. В свою чергу позивач створджує, що право нараховувати відсотки поза межами строку кредитування передбачено п.2.3 договору. З цього приводу суд зазначає наступне. П.2.3 укладеного мід ТОВ «Займер» та відповідачем договору передбачено, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. В свою чергу п.4.3 договору визначено, що у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього даного Договору, Клієнт зобов`язаний виплатити Товариству пеню в розмірі 5 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього Договору, починаючи з першого дня прострочення. При цьому пеня нараховується до дня повного погашення заборгованості за Договором включно, але в будь-якому випадку не більше 100 (ста) календарних днів. Тобто, умови договору фактично передбачають після закінчення строку кредитування одночасне нарахування і відсотків за користуванням кредиту і відсотків, як міри відповідальності за неналежне виконання зобов`язання з повернення кредиту. Велика Палата Верховного Суду в п.95-97 постанови від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 вказала: «95. Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. 96. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). 97. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто, боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.» 122. Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). 123. Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.» Пунктом 3.3.3 договору про надання фінансового кредиту передбачено, що клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. За таких обставин, після закінчення строку кредитування, ТОВ «Займер» мало право нараховувати виключно пеню в розмірі передбаченому п.4.3 договору, а саме 5% від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення, але не більше 100 днів. Доказів нарахування пені, відповідно до п.4.3 договору, матеріали справи не містять. Отже, розмір процентів за користування кредитом відповідно до умов договору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 2400,00 грн., виходячи з розрахунку: 4000,00 грн. (тіло кредиту) х 2% (відсоткова ставка) х 30 днів (строк кредиту). Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить умовам договору. Окрім цього, суд звертає увагу, що виписка з особового рахунка за кредитним договором №158633, що подана як доказ наявності заборгованості містить вказівку тільки на суму заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн та суму прострочених відсотків 16880,00 грн. Однак вказана виписка не містить обгрунтованого та детального розрахунку заборгованості відповідачки по відсотках в сумі 16880,00 грн. У вказаній виписці відсутній період нарахування відсотків та процентна ставка. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» (клієнт) та ТОВ "ФК Кеш ТУ ГОУ" (фактор) був укладений договір факторингу № 01-28/10/2021, за умовами якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами (а.с.24-27). Ціна продажу, згідно п.7.1 договору факторингу становить 1444834,08 грн. ТОВ "ФК Кеш ТУ ГОУ" перерахувало кошти на рахунок ТОВ «Займер» за відступлення прав вимоги в розмірі передбаченому договором факторингу, що підтверджено доданими платіжними дорученнями (а.с.30-32). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 до ТОВ "ФК Кеш ТУ ГОУ" перейшло право вимоги до відповідача за договором № 158633 від 18.10.2020 на загальну суму 20880,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 4000,00 грн, заборгованість по відсоткам 16880,00 грн (а.с. 34). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.513, ч.1 ст.514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, розмір заборгованості відповідача за договором № 158633 від 18.10.2020 становить 6400 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн, 2400,00 грн заборгованість по відсотках за користування кредитом. Нарахування відсотків за користуванням кредиту в більшому розмірі є неправомірним. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами доведено перехід прав вимоги до відповідача за укладеним договором про надання фінансового кредиту №158633 від 18.10.2020 в розмірі 6400,00 грн. За таких обставин, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 6400,00 грн заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №158633 від 18.10.2020, з яких заборгованість по тілу кредиту 4000,00 грн, заборгованість по відсоткам 2400,00 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог у сумі 816,05 (6400/20880*2662,40) грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано договір про надання правничої допомоги від 29.12.2023 (а.с.18-19); додаткова угода до договору (а.с.20); акт на отримання правової допомоги на суму 10500 грн (а.с.70); платіжна інструкція про оплату правничої допомоги (а.с.71). Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 червня 2018 року, в справі № 826/1216/16, викладений висновок, що для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, та оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином, витрати відповідача за надану професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн підтверджені належними та допустимими доказами, які підлягають розподілу пропорційно до задоволених вимог в сумі 3218,40 (6400/20880*10500) грн. Разом з тим, відповідач просить зменшити суму відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до 2000,00 грн, обґрунтовуючи тим, що предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката Так, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на правничу допомогу адвоката, якщо,

Outcome: partial