Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 7233051 від 03.11.2023 у розмірі 8837,49 грн, в якому також просить стягнути з відповідача судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 03.11.2023 між ТОВ Авентус Україна та [PERSON] в електронній формі укладено договір № 7233051 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого позикодавець надав відповідачу позику в сумі 9500,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою фіксованих процентів. 05.11.2023 року сторони уклали Додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої розмір кредиту збільшено на 2000 грн. 23.10.2024 між ТОВ Авентус Україна та ТОВ ФК Онлайн Фінанс укладено договір факторингу №23.10/24-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ ФК Онлайн Фінанс набуло права грошової вимоги, зокрема до відповідачки. В подальшому, 20.01.2025 між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу №20/01/2025-01, у відповідності до умов якого ТОВ ФК "Онлайн Фінанс передає (відступає) за плату, а ТОВ Юніт Капітал приймає права грошової вимоги до Боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру Боржників ТОВ Юніт Капітал набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в загальній сумі 8837,49 грн. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у такому зазначив наступне. Позивачем не надано суду доказів надсилання та отримання відповідачем повідомлень про набуття права вимоги кожним кредитором, як і доказів відправлення також повідомлень. Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Водночас, не тільки позивачем, але і первісним кредитором, ніяких вимог до відповідача не пред`являлось. Відповідач вважає, що оскільки відсутні докази виконання договірного обов`язку видачі позики первісним кредитором, то у нього не виникли права, які міг набути від нього позивач. Крім цього, по договору факторингу не могли набути права вимоги за кредитним договором, які не існували і не були конкретно визначеними на момент укладення договорів факторингу. За приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Відступлення майбутніх вимог можливе лише за умови їх визначеності (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 914/868/17). У даній справі, позов поданий по Кредитному договору якого на моменту укладення договору факторингу ще не існувало; тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання яке нібито було відступлено, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати по ланцюгу кредиторів до позивача. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивач по справі скористався своїм правом та подав відповідь на відзив, в якому зазначив наступне. TOB «АВЕНТУС УКРАЇНА», перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання Договору, перевірило не лише особисті дані Відповідача з метою ідентифікації, а і платіжну картку, а саме: приналежність платіжної картки Позичальнику. Під час першого етапу реєстрації на веб-сайті шляхом проставлення відповідної відмітки відповідач підтвердив надання згоди на обробку персональних даних, вказав особисті засоби зв`язку, створив пароль доступу до Особистого кабінету. Після проходження першого етапу реєстрації Товариство направило клієнту вказаними засобами зв`язку код (одноразовий ідентифікатор), який він ввів на сайті Товариства. Відповідач ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду шляхом направлення повідомлення Товариству, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію, а саме: шляхом введення у спеціальному полі під Акцептом, який містить усі істотні умови Договору, одноразового ідентифікатору, який відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка могла стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор згенерований Товариством в Інформаційно-телекомунікаційній системі та був надісланий Відповідачу в СМС- повідомленні. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор С7158 введено 03.11.2023 року о 09:12:28, зокрема дана інформація підтверджується Розділом 10 Кредитного договору та додатком №1 до нього. Введення Позичальником одноразового ідентифікатора відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до підписання Договору. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 8 837,49 грн. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №23.10/24-Ф від 23.10.2024 та платіжною інструкцією №166 від 30 жовтня 2024, яка свідчить про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним договором Факторингу. 20.01.2025 року між TOB «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Фактор) укладено Договір факторингу № 20/01/2025-01. Надана копія договору факторингу містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору. 03.11.2023 року Товариство ініціювало переказ коштів за Кредитним договором шляхом безготівкового зарахування на платіжну картку (маска- карти) № [NUMBER] , що свідчить про прийняття Відповідачем пропозиції кредитодавця - ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА". Отже, первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав в повному обсязі, що підтверджується листом №40179116 від 03.11.2023 з відміткою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та повідомленням від платіжної системи, яка здійснювала перерахування коштів - ТОВ «ПЕЙТЕК». Також позивач зазначає, що він не зобов`язаний направляти письмове повідомлення боржнику про зміну сторони Кредитодавця. Якщо боржник не сплатив у повному обсязі заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Крім цього, відповідно до п. 3.4 Договору про надання правничої допомоги №10/02/25-02 від 10.02.2025 року, після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг. Позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. Враховуючи наведене, позивач просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач подав свої заперечення на відповідь на відзив, у таких зазначає, наступне. Позивачем не доведено перерахунок коштів первісним кредитором за вказаним Договором. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Надана копія довідки ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» без зазначенням повних реквізитів сторін платежу, з якої навіть не можна встановити, хто був платником і отримувачем, призначення платежу та його фактичне проведення, не є первинним бухгалтерським документом і не є належним та допустимим доказом руху коштів по договору. Позивачем не надано доказів відправлення коштів відповідачу первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Жодних доказів звернення до Первісного кредитора та відповіді про причини неможливості отримання підтвердження переказу коштів з власного рахунку Первісного кредитора не надано. Для того, щоб у відповідача виник обов`язок повернення коштів з відсотками по договору спочатку їх мав перерахувати саме Первісний кредитор після підписання договору, з власного рахунку (а не ТОВ «Пейтек Україна» чи якась інша невстановлена особа і без договору). Позивачем не надано належних та допустимих (взагалі ніяких) доказів видачі Позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано оригіналу кредитного договору, меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника Первісним кредитором, виписки з рахунку Первісного кредитора за дату виплати коштів. Матеріали справи не містять і доказів того, що саме Відповідачем будь-яким способом було застосовано ідентифікатори електронного підпису, так і факту надсилання та отримання саме ним цих одноразових ідентифікаторів, а також у справі відсутні докази реєстрації Відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора, що відповідно до правового висновку Верховного Суду в Постанові від 29 травня 2024 року у справі № 545/1750/21, провадження № 61-1177св24, є підставою визнання такого договору недійсним. Також відповідач подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. 09.01.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити, у випадку неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.11.2023 між ТОВ Авентус Україна та [PERSON] в електронній формі укладено договір № 7233051 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у сумі 9500,00 грн. строком на 360 днів, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, знижена процентна ставка становить 0,995 % в день. 05.11.2023 року сторони уклали Додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої розмір кредиту збільшено на 2000 грн. Також, відповідачем в електронній формі було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому закріплена загальна інформація щодо умов кредитування. Згідно листа АТ КБ «Райффайзен Банк» №81-15-9/6082-БТ від 15.05.2025 року вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано карту № [NUMBER] , на яку 03.11.2023 здійснено переказ коштів у сумі 9500 грн., а 05.11.2023 року здійснено переказ у сумі 2000 грн. Доводи відповідача в тій частині , що позивачем не доведено перерахунок коштів первісним кредитором за вказаним Договором, спростовуються наведеним. 23.10.2024 між ТОВ Авентус Україна та ТОВ ФК Онлайн Фінанс укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ Авентус Україна передає (відступає) за плату, а ТОВ ФК Онлайн Фінанс приймає права грошової вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23.10/24-Ф від 23.10.2024 ТОВ ФК "Онлайн Фінанс" набуло право грошової вимоги до відповідачка за договором № 7233051 від 03.11.2023 у загальній сумі 8837,49 грн., з яких 8837,49 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 0,00 грн. заборгованість за відсотками. 20.01.2025 між ТОВ ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ Юніт Капітал укладено договір факторингу № 20/01/2025-01, у відповідності до умов якого ТОВ ФК" Онлайн Фінанс передає (відступає) за плату, а ТОВ Юніт Капітал приймає права грошової вимоги до Боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вищезгаданого Договору факторингу ТОВ Юніт Капітал набуло права грошової вимоги за договором №7233051 від 03.11.2023 до відповідача в загальній сумі 8837,49 грн., з яких 8837,49 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 0,00 грн. заборгованість за відсотками. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Згідно ч. 1 ст.626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.1055ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно зі ст.12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем [PERSON] було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у кредитному договорі і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущено порушення зобов`язання в частині повернення кредитних коштів, тому суд доходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Доводи відповідача про те, що у матеріалах справи немає даних про те, що [PERSON] було належним чином ідентифіковано при реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису, отже, відсутні докази підписання ним кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором є необґрунтованими, оскільки суд встановив, що оспорюваний договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину, який без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без зазначення особистої інформації відповідачем [PERSON] не міг бути укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач також їх не надав, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Вищезазначені висновки відповідають викладеним у постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року (справа № 263/3470/20). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6- 979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Не є підставою для звільнення боржника від виконання кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання боржника свого зобов`язання перед кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано. Доводи відповідача про те, що у даній справі, позов поданий по Кредитному договору якого на моменту укладення договору факторингу ще не існувало; тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання яке нібито було відступлено, відтак у Первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати по ланцюгу кредиторів до Позивача, є голослівними та такими, що не відповідають доказам, що містяться у справі. Так, на момент укладення первісного договору факторингу 23.10.2024 вже існували договірні зобов`язання між кредитодавцем та боржником, які виникли 03.11.2023 року та 05.11.2023 року відповідно. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. В той же час, вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. не відповідає критерію розумності, не є співмірною з ціною позову, виконаним об`ємом та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати до 2500 грн., що відповідатиме критерію співмірності та справедливості таких витрат. Такі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (справа Схід/Захід Альянс Лімітед проти України, заява № 19336/04). Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Виходячи з викладеного суд надав правову оцінку виключно визначальним позиціям сторін у даній справі, а не абсолютно усім доводам. При цьому, суд вважає, що це не впливає на обґрунтованість даного судового рішення, а також не свідчить про неповноту дослідження судом обставин справи та доводів сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved