Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Глибоцького районного суду у справі № 715/1939/24 від 26.06.2024 року з неї стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , мешканця с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, 00 копійок щомісячно на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до вимог чинного законодавства, починаючи з 11 червня 2024 року до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист 04.12.2024 року, який перебуває на виконанні у Глибоцькому відділі ДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області, що підтверджується копією постанов серії ВП №787017059 від 08.05.2025 року, про відкриття виконавчого провадження, заборгованість по сплаті аліментів складає 73 173,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Глибоцького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області ЗМУМЮ. Посилається на те, що неповнолітні: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 01 березня 2025 року проживають із нею в селі Станівці Чернівецького району Чернівецької області в господарстві її батьків. Від так, діти з цього часу повністю на її утриманні, тобто на даний час змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи вище викладене, просить суд ухвалити рішення, яким припинити стягнення з неї аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . А також, просить суд звільнити її від сплати заборгованості по аліментах з 01.03.2025 року, які стягуються на підставі виконавчого листа за вищевказаним рішенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Вівчар Р.Г. направив до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує у повному обсязі, просить суд справу розглянути у їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи, про причину своєї неявки суд не повідомив та не просив справу слуханням відкласти. Відзиву на позовну заяву не подавав, жодних клопотань до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Глибоцького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] , сторони по справі вказані їхніми батьками, що підтверджується копією свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Згідно заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 червня 2024 року у справі №715/1939/24 з [PERSON] , [INFO] , мешканки с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області, на користь [PERSON] , [INFO] , мешканця с. Станівці Чернівецького району Чернівецької області, стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, 00 копійок щомісячно на кожну дитину, що підлягає індексації відповідно до вимог чинного законодавства, починаючи з 11 червня 2024 року до досягнення дітьми повноліття. А також, судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень, 20 копійок на рахунок спеціального фонду державного бюджету України. Відповідно до розрахунку заборгованості зі спалити аліментів по виконавчому провадженню серії ВП №78017059 у [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів за період червня 2024 року по серпень 2025 року становить 73 173,00 гривень. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають в [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] , бабою [PERSON] та дідом [PERSON] , умови проживання та матеріальний стан задовільні. Рішенням виконавчого комітету Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 61 від 27.06.2025 року визначено місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із матір`ю [PERSON] , затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей. Матір [PERSON] зобов`язано не здійснювати перешкод у вихованні та спілкуванні малолітніх дітей із батьком [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області № 62 від 27.06.2025 року визначено участь батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями ч. 2 та 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. З наведеного слідує, що проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на утримання дитини, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів саме на цю дитину. У Постанові від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц Верховний Суд зазначив, що аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідно ч.1 ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 набула чинності для У країни 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на дитину), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналогічні висновки зроблені в постанові Верховного суду від 29 серпня 2024 року у справі №395/1083/20, провадження №61-18650св23. Судом встановлено, що: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] . За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 червня 2024 року у справі № 715/1939/24 з часу звернення позивача до суду з цим позовом. В частині звільнення позивачки від сплати заборгованості по аліментах, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст.180 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст.197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Верховний суд у Постанові КЦС ВП від 29.06.2022 року у справі №596/826/21 з цього приводу зазначив, що зазначена норма ст.197 СК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. Ч.4 ст.273 ЦПК України, передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи вищенаведене, письмові матеріали справи та той факт, що діти з березня 2025 року проживають разом із позивачкою, суд дійшов висновку звільнити позивачку від сплати заборгованості по аліментах з 01.03.2025 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved