Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

08.12.2025 ТОВ «Юніт Капітал» через систему «Електронний Суд» звернулося до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором № 453962581 від 04.03.2021 у розмірі 22 857,57 грн, мотивуючи свої позовні вимоги неналежним виконанням умов договору відповідачем. Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ухвалою від 10.12.2025 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, яку призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 05.03.2026; витребував у АТ КБ «Приват Банк» інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER]; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки [NUMBER] , у період з 04.03.2021 по 09.03.2021 у сумі 15 250,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я відповідача; чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних відповідача. У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] на картковий рахунок - маска Карти [NUMBER] , за вказаний період у сумі 15 250,00 грн, а також витребував інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска картки позичальника); повного номера рахунку - маска Картки [NUMBER], що належить відповідачу. У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних відповідача за вказаною вище платіжною карткою, - номери телефонів, що знаходяться/знаходились у її анкетних даних. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позовній заяві дала згоду на заочний розгляд справи, просила задовольнити позов, а справу слухати за її відсутності. Відповідач, яка оповіщалась судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому законом порядку, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв та клопотань не подала, у зв`язку з чим за згодою представника позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом установлено, що 04.03.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір № 453962581 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Договору відповідач отримала кредит у розмірі 15 250 грн строком на 126 днів (а.с. 11-12). За умовами пункту 1.4 вищевказаного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюються в розмірі 237,25 відсотків річних, що становить 0,65 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. На умовах, викладених у пункті 1.6 договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків день від суми кредиту за час користування ним (пункт 1.5 договору). Пунктом 1.6 договору передбачено, що умови нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує датою платежу. У разі якщо позичальник погасить прострочену заборгованість за договором, умови у вигляді нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються знову, починаючи з наступного дня за днем повного погашення простроченої заборгованості. Згідно пункту 1.7 вищевказаного договору, повернення частини кредиту та всіх нарахованих процентів здійснюється раз в два тижні (кожні 14 днів) починаючи з першого тижня користування кредитом. Рекомендований розрахунок сукупної вартості кредиту, суми та дати платежів, які здійснюються в ануїтетній формі, зазначаються в Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1 до Договору). Договір № 453962581 від 04.03.2021 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий персональний ідентифікатор «MNV784MU» було направлено позичальниці 04/03/2021 на номер мобільного телефону, вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів. Вказаний одноразовий персональний ідентифікатор введений позичальницею у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 4.03.2021 о 12 год. 25 хв., після чого відповідач натиснула кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Після чого Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 15 250,00 грн на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] (а.с. 13, 28, 31). Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі, установленому кредитним договором, що підтверджується платіжним дорученням від 04.03.2021 (а.с. 31). Як зазначає позивач, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги за Договором № 453962581 від 04.03.2021, зважаючи на наступне. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 36-39). 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжений до 31.12.2020; 31.12.2020 укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк дії договору до 31.12.2021; 31.12.2021 сторони уклали Додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022; 31.12.2022 укладено Додаткову угоду № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2023; 31.12.2023 укладено Додаткову угоду № 32, згідно якої строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2024 (а.с. 42 зворот, 42-45, 47, 48). Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 453962581 від 04.03.2021, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість відповідача станом на 06.07.2021 складається з: 15 250,00 грн - прострочене тіло; 14 980,93 грн - прострочені відсотки (а.с. 70-73). 05.08.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 53-55). У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Додаткові угоди № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 31.12.2022 та 30.12.2024 відповідно (а.с 57 зворот, 58). Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 453962581 від 04.03.2021, наданого ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість відповідача станом на 31.08.2023 складається з: 11 423,07 грн - прострочене тіло; 11 435,50 грн - прострочені відсотки (а.с. 72). 30.09.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладений Договір факторингу № 3009/24 (а.с. 62-64). Відповідно до Реєстру боржників від 30.09.2024 до вищевказаного Договору факторингу до позивача перейшло право грошової вимоги за Договором № 453962581 від 04.03.2021 в сумі 22 857,57 грн, з яких: 11 423,07 грн - прострочене тіло; 11 435,50 грн - прострочені відсотки (а.с. 66-67). Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Згідно виписки з особового рахунку за Договором № 453962581 від 04.03.2021 заборгованість [PERSON] станом на 20.11.2025 складає 22 857,57 грн, із яких: 11 423,07 грн - прострочене тіло; 11 435,50 грн - прострочені відсотки (а.с. 73). Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення (статті 15,16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України). За приписами частини першої статті 205 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Факт отримання [PERSON] грошових коштів у сумі 15 250,00 грн підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 27.12.2025 № 20.1.0.0.0/7-251224/53010-БТ на запит суду та випискою за договором № б/н за період 04.03.2021 по 09.03.2021. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд уважає, що укладення Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до моменту виникнення конкретного кредитного зобов`язання саме по собі не свідчить про відсутність у сторін можливості відступлення права грошової вимоги, оскільки за договором факторингу допускається відступлення як наявних, так і майбутніх вимог. Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02.11.2021 № 905/306/17, від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012, від 15.04.2024 в справі № 2221/2373/12). У цій справі Договір № 453962581 укладено 04.03.2021, а право вимоги щодо відповідача передано за витягом із реєстру прав вимоги № 141 від 06.07.2021, тобто після виникнення відповідного зобов`язання, із зазначенням боржника, номера кредитного договору та складових заборгованості. Отже, право вимоги було індивідуалізоване не пізніше моменту його переходу що узгоджується зі статтями 1077-1078 ЦК України та підходом Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.01.2026 у справі № 727/2790/25. Матеріали справи містять докази, що свідчать про виконання грошових зобов`язань між учасниками укладених договорів факторингу, що у сукупності з реєстрами прав вимоги підтверджує реальність правочинів та послідовність переходу права вимоги. За таких обставин, суд доходить висновку, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив набуття права вимоги до відповідача за Договором № 453962581 від 04.03.2021. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 453962581 від 04.03.2021, утворилася заборгованість у сумі 22 857,57 грн. У той же час, відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду). На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, унаслідок чого з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у визначеному позивачем розмірі. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн позивачем надано: копію Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро «Соломко та партнери», із додатком № 1; копію Додаткової угоди від 20.11.2025 № 25770555044 до договору; копію Акта прийому-передачі наданих послуг від 26.11.2025; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 19.10.2018 серії КС № 7073/10. Ураховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд не має підстав для втручання в договірні відносини адвоката і його клієнта та змінювати погоджений ними розмір оплати послуг адвоката, а тому з відповідача належить стягнути 7 000,00 грн у відшкодування витрат позивача на оплату правничої допомоги. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved