Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

ТОВ "Коллект Центр" заявлено позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Короткий виклад позовних вимог Позов мотивований тим, що первинними кредиторами та відповідачем укладені договори про надання споживчих кредитів на підставі яких відповідач отримав кредити на суму 2500 грн, 2000 грн, які зобов`язався повернути та сплатити проценти. На порушення умов кредитних договорів відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та допустив заборгованість у загальному розмірі 34317,33 грн, які позивач, набувши право вимоги просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами по сплаті судового збору 2422,4 грн та витратами на правничу допомогу 13000 грн. Рух справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини встановлені судом 15.07.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 101473864 згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн із строком кредитування 30 днів з можливістю пролонгації, стандартна процентна ставка 5,00 % в день, знижена процентна ставка 1,0 % в день (копія договору на а.с. 150-154, графік платежів на а.с. 155, паспорт кредиту на а.с. 9, анкета-заява на кредит на а.с. 10, правила надання фінансових кредитів на а.с. 11-15, довідка про ідентифікацію на а.с. 16, квитанція про перерахування коштів на а.с. 17, розрахунок заборгованості на а.с. 18-19, 21, 28). 20.07.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 5090551 згідно умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 2500 грн із строком кредитування 30 днів з можливістю пролонгації, стандартна процентна ставка 5,00 % в день, знижена процентна ставка 1,25 % в день (копія договору на а.с. 22-26, графік платежів на а.с. 45, паспорт кредиту на а.с. 76, анкета-заява на кредит на а.с. 97, правила надання фінансових кредитів на а.с. 11-15, розрахунок заборгованості на а.с. 123-126). 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29-11-2021 за умовами котрого ТОВ "Вердикт Капітал", серед іншого, набув право вимоги до [PERSON] за договором № 5090551 у загальному розмірі 9672,08 грн (копії на а.с. 29-43). 30.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 30-11-65 за умовами котрого ТОВ "Вердикт Капітал", серед іншого, набув право вимоги до [PERSON] за договором № 101473864 у загальному розмірі 7348 грн (копії на а.с. 46-61). При цьому у п. 2.3 вищевказаних договорів факторингу передбачено, що Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум Заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за яким позивач набув право вимоги до відповідача за договором № 101473864 у загальному розмірі 14314 грн (а.с. 62-75, 77-81). 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023, за яким позивач набув право вимоги до відповідача за договором № 5090551 у загальному розмірі 20003,33 грн (а.с. 83-101). Позиція суду Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Позивачем доведено і судом, з досліджених доказів встановлено, що відповідачем та первісними кредиторами укладалися договори кредиту, відповідач отримав грошові кошти 2000 грн, 2500 грн, які не повернув та допустив заборгованість за тілом кредиту, а також процентами. Позивач набув право вимоги. При цьому ТОВ "Вердикт Капітал" нарахував відсотки за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 (договір № 5090551), з 30.11.2021 по 23.02.2022 (договір № 101473864), що не відповідає наведеним умовам договорів кредиту. У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у цивільній справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Окрім цього, п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктами 2.3 договорів факторингу № 29-11-2021, № 30-11-65 передбачено, що Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум Заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників. Тобто цими договорами не передбачено право Фактора нараховувати проценти або інші платежі і право вимоги до відповідача набуто лише на суми зазначені у Реєстрах, а саме розмірі 9672,08 грн та 7348 грн. Отже загальна сума заборгованості за двома договорами кредиту становить 17020,08 грн, і право вимоги в такому обсязі на підставі договорів факторингу перейшло до ТОВ "Вердикт Капітал", а у подальшому і до позивача. Враховуючи як умови договору кредиту, строк їх дії, приймаючи до уваги вищевказані правові висновки Верховного Суду, приписи ст. 514 ЦК України, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача відсотків нарахованих ТОВ "Вердикт Капітал", а тому позов підлягає частковому задоволенню у розмірі заборгованості набутої ТОВ «Вердикт Капітал» від первісних кредиторів, на загальну суму 17020,08 грн. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України). Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі "East/WestAlianceLimited" проти України"), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial