Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 84 169 гривень 84 копійки. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 вересня 2024 року о 18 годині 30 хвилин рухаючись в районі будинку №11 по вул. Панікахи в м. Дніпро, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Porsche», номерний знак [NUMBER] на нерегульованому перехресті при повороті ліворуч не надала переваги в русі автомобілю, що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо та скоїла зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Peugeot 301», номерний знак [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21 жовтня 2024 року відповідача було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаним судовим рішенням було встановлено факт порушення відповідачем, як водієм транспортного засобу «Porsche», номерний знак [NUMBER] , вимог п. 16.13 ПДР України, що призвело до ДТП. На дату ДТП відповідач не мала при собі чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомила про його наявність (або про підстави звільнення її від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) правоохоронні органи, потерпілого та Моторне (транспортне) страхове бюро України. Оскільки, відповідно до інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України на момент настання ДТП [PERSON] не мала чинного договору страхування цивільно-правової відповідальність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило на користь потерпілої особи на відшкодування спричинених збитків в результаті ДТП 82 169 гривень 84 копійки, внаслідок чого у них виникло право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, яке просили стягнути з відповідача. Представник позивача, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви просила розгляд справи здійснювати за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.4). Відповідач у судове засідання не з`явилася. Про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена за зареєстрованим місцем проживання та шляхом направлення смс-повідомлпення. Відзив на позов не надав. Згідно заяви від 12 березня 2026 року, яка була подана представником адвокатом Снігуром А. С., відповідач позов визнала (а.с.68). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини п`ята та шоста статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно постанови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21 жовтня 2024 року [PERSON] була визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за обставин, що 29 вересня 2024 року о 18 годині 30 хвилин [PERSON] рухаючись в районі будинку №11 по вул. Панікахи в м. Дніпро, керуючи автомобілем марки «Порш», номерний знак [NUMBER] , на нерегульованому перехресті при повороті ліворуч не надала переваги в русі автомобілю, що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо, чим порушила вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою Увбінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306), та скоїла зіткнення з автомобілем марки «Пежо», номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с.8). Таким чином постановою суду, яка не була оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили 01 листопада 2024 року, було встановлено вину [PERSON] у скоєнні ДТП 29 вересня 2024 року. Під час розгляду справи було встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Porsche», номерний знак [NUMBER] не була застрахована станом на 29 вересня 2024 року (а.с.9). Водночас час цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Peugeot 301», номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ «Улф-Фінанс», була застрахована згідно полісу № 219001562 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «ББС Іншуранс» зі строком дії з 20 січня 2024 року по 19 січня 2025 року (а.с.17). Згідно Звіту №290924 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю «Peugeot 301», державний реєстраційний номерний [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді (а.с.31-43) розмір збитків, завданих автомобілю марки «Peugeot 301», номерний знак [NUMBER] в результаті ДТП становить 90 999 гривень 78 копійок з ПДВ, 82 169 гривень 84 копійки без ПДВ (а.с.38 зворот). 04 жовтня 2024 року ТОВ «Транс Консалтинг Груп» в особі [PERSON] звернулося до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату спричиненої пошкодженням автомобіля шкоди відповідно до ст.35, пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.11). Згідно наказу № 109167 від 14 березня 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України платіжною інструкцією № 6813 від 17 березня 2025 року перерахувало на рахунок ТОВ «Транс Консалтинг Груп» 82 169 гривень 84 копійки на відшкодування заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди (а.с.45). Також Моторне (транспортне) страхове бюро України платіжною інструкцією № 942843 від 14 листопада 2024 року перерахувало на рахунок ФОП [PERSON] 2 000 гривень 00 копійки в якості оплати послуг аварійного комісара (а.с.45 зворот). Суд вважає, що спірні правовідносини регулюються ст. ст. 1166, 1187,1188 ЦК України відповідно до яких, м айнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. З системного аналізу наведених норм права можна зробити висновок, що обов`язок такого відшкодування покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вказані положення ЦК України кореспондуються з п.11 постанови ВССУ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно яких з винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов`язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Оскільки відповідача було визнано винуватим у скоєнні ДТП, тому саме він повинен відповідати за завдану шкоду. С таттею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що наказ № 109167 від 14 березня 2025 року було прийнято на підставі довідки № 1 від 12 березня 2025 року (а.с.10 зворот), згідно якої відповідальність водія автомобіля марки «Porsche», номерний знак [NUMBER] та власника [PERSON] застрахована не була, що також підтверджується зазначеною довідкою (а.с.10 зворот). З гідно п.38.2. статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень ч.1 ст.1191 ЦК України, Моторне (транспортне) страхове бюро України після виплати страхового відшкодування шкоди, завданої іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, а відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У зв`язку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого майна, а також у зв`язку з понесеними фактичними затратами на послуги аварійного комісара, до позивача, який здійснив ці виплати, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, на відшкодування виплаченого страхового відшкодування. Оскільки винною особою в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди постановою суду визнано саме відповідача [PERSON] , яка керувала транспортним засобом не застрахувавши свою цивільно-правову відповідальність відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то вказане свідчить про те, що до позивача переходить право вимоги в порядку регресу на відшкодування сплаченого страхового відшкодування в розмірі 84 169 гривень 84 копійки (82 169 гривень 84 копійки+2 000 гривень 00 копійки), оскільки Законом передбачено право зворотної вимоги (регресу) саме в межах фактичних затрат, а не лише в межах здійсненого страхового відшкодування, які в добровільному порядку на пропозицію позивача відшкодовані не були (а.с.46). Тому, оцінюючи всі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є законними і підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача в порядку регресу підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування та витрати на послуги щодо встановлення розміру збитку та збір документів. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті і задоволенням позовних вимог, з нього підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 664 гривні 60 копійок, сплачений під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 1 664 гривні 60 копійок слід повернути позивачу з державного бюджету (а.с. 5).

Outcome: approved