Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У грудні 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] , в якій просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 13.07.2024 року [PERSON] приєдналась до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. 13.07.2024 року відповідачем підписано заяву про встановлення кредитного ліміту, на підставі якої відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не надавав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 06.11.2025 року заборгованість відповідача становить 123533.81 грн., , яка складається із 86838,00 грн. заборгованість за кредитом, 36145,81 грн. заборгованість за відсотками; 500,00 грн - пеня. Враховуючи наведене та посилаючись на норми права просить суд стягнути з [PERSON] на користь банку суму боргу у розмірі 123533,81 грн. та судові витрати по справі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 12 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання. Ухвалою Хотинського районного суду від 20 січня 2026 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача АТ «А-Банк» Шкапенко О.В. у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання, в якому просить суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду із відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] у розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не надала відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , з метою отримання банківських послуг, звернулась до позивача, надала паспорт та 13.07.2024 року підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачкою надано підтвердження, що вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг, зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.10). 13.07.2024 року [PERSON] підписала заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, згідно якої на ім`я [PERSON] відкривається поточний рахунок [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт. Денна процентна ставка становить 0.06%, строк кредитування 240 місяців. Заяв складена в електронній формі та підписується клієнтом цифровим власноручним підписом або удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку ABank24 (а.с.11-12). До матеріалів справи додано паспорт споживчого кредиту, в якому узгоджено основні умови відкриття кредитної лінії, а саме: сума/ліміт кредиту від 1000 до 200000 грн.; строк кредитування 240 місяців з правом автоматичного продовження; тип процентної ставки фіксована; загальні витрати за кредитом 109120,94 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 134120,95 грн.; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 49,34% (а.с.14-15). На підтвердження користування кредитним коштами до матеріалів справи долучено виписку по картці [PERSON] за період з 13.07.2024 по 06.11.2025 року, згідно якої сума витрати за вказаний період складає 190387.95 грн., сума зарахувань 67436,51 грн., сума комісії 2457,04 грн. (зв. а.с.15-24). Згідно довідки за лімітами [PERSON] 13.07.2024 року було встановлено кредитний ліміт а суму 3000,00 гривень, який неодноразово змінювався, максимальна сума кредитного ліміту встановлена 20.01.2025 60000.00 грн. (а.с.25). Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 13.07.2024 укладеного між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , станом на 06.11.2025 року заборгованість відповідачки становить 123533.81 гривень, а саме: 86839 ,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 36145,81 грн. заборгованість за процентами; 550 грн. штраф (а.с.7-12). АТ «Акцент-Банк» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] , отримала кредитні кошти у розмірі, визначеному договором, на картковий рахунок, однак остання не виконував зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи 13.07.2024 року [PERSON] , звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», а також заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. Підписанням цієї заяви відповідач погодився та підтвердив, що до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладання цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі у відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Отже, з цього можна зробити висновок, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вказаного договору відповідачу встановлено кредитний ліміт, який неодноразово збільшувався та зменшувався, що підтверджено документально. Таким чином АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредитні кошти. Таким чином, сторони погодили всі істотні умови кредитного договору, зокрема щодо визначення розміру процентів за його користування. Випискою з особового рахунку [PERSON] , за період з 13.07.2024 року по 06.11.2025 року підтверджується той факт, що відповідач користувався наданими кредитними коштами, здійснював часткове погашення кредитної заборгованості. Поряд із вищезазначеним, судом встановлено, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті. Отже, підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Оскільки відповідач [PERSON] , свої зобов`язання перед банком добровільно не виконує належним чином, так як доказів належного виконання зобов`язань суду не надано, остання, як боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, таким чином у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника [PERSON] повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом. Заявлена банком заборгованість відповідачем жодними доказами не спростована. Разом з тим, суд бере до уваги, що в обґрунтування заборгованості позивач зазначає, те, що загальна сума заборгованості складає 123533.81 гривень, а саме: 86839 ,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 36145,81 грн. заборгованість за процентами; 550 грн. штраф. Відповідно дост.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час. Позивачем нараховано суму заборгованості за пенею (штрафом) у розмірі 550 грн., що суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, тому в задоволені вказаних вимог слід відмовити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач умови укладеного договору не виконує, кошти за користування кредитом не сплачує, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ «А-Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.07.2024 у розмірі 122983,81 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (99,55%). При розподілі судових витрат по оплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено всього на суму 123533,81 грн., а задоволено 122983,81 грн., тобто на 99,55 % (122983,881 грн. х 100 % /123533,81 = 99,55 % ). А саме, позовні вимоги задоволені на 99,55%, - 2422,40 грн. (ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання позову, з врахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8)). х 99,55% = 2411,50 грн. судового збору за розгляд справи в суді, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial