Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 20 000.00 (двадцять тисяч) гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2025 між сторонами у письмовій формі укладений договір позики, за умовами якого відповідачка отримала від позивачки у позику кошти у сумі 20 000 гривень, які зобов`язалася повернути у термін до 01.07.2025. Указані обставини, на думку позивачки, підтверджуються наявністю письмової розписки, особисто складеної та підписаної відповідачкою, форма та зміст якої відповідають вимогам закону, встановленим до договору позики. Проте [PERSON] зобов`язання за договором позики не виконала та позичені кошти позивачці не повернула. Неодноразові вимоги [PERSON] щодо повернення цих коштів відповідачка ігнорує. За таких підстав відповідно до вимог ст. ст. 625, 1049 ЦК України, позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість за договором позики від 01.03.2025 у сумі 20 000 гривень. 19 січня 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Горщар Б.А. у судове засідання не з`явилися, надіславши на адресу суду заяву, згідно якої просять справу розглядати у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задоволити, не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлялася про дату та час судового засідання, однак в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Відзиву на позовну заяву не надійшло. Оскільки, відповідачка [PERSON] не з`явилася в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлялася про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. Суд встановив, що 01.03.2025 [PERSON] особисто написала боргову розписку, у якій зазначила, що отримала від [PERSON] позику в сумі 20 000.00 (двадцять тисяч) гривень, яку зобов`язалася повернути до 01.07.2025. Також у розписці зазначено, що зазначені кошти в сумі 20 000 гривень [PERSON] отримані, про що вона розписується. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 545 ЦК України, визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відтак суд встановив порушення відповідачкою майнових прав позивачки, які підлягають захисту, шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 01.03.2025 у сумі 20 000 гривень. Будь-яких доказів на виконання боргового зобов`язання відповідачкою не представлено. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 1064.96 гривень, що підтверджується квитанцією ID:5180-6264-6965-8960 від 02.01.2026. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved