Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У січні 2026 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 08.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 08.04.2024-100000069, відповідно до якого останній на умовах строковості, платності та поворотності отримав кредит у сумі 6000,00 грн, строком на 70 днів до 16.06.2024, з фіксованою незмінюваною процентною ставкою в 1,35% за 1 (один) день користування кредитом, комісією за користування кредитом в розмірі 15 % від суми кредиту, що складає 900,00 грн, неустойки у розмірі 60,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі перерахувавши 08.04.2024 суму кредиту на картковий рахунок позичальника, вказаний при укладенні договору. Однак, [PERSON] допустив порушення взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, унаслідок чого за ним утворилася заборгованість у розмірі 13920,00 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту 6000,00 грн, заборгованості за процентами 5520,00 грн, заборгованості за комісією 900,00 грн та неустойки 1500,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 22.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ КБ «ПриватБанк» доказів: чи видавалась банківська карта № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; інформацію про рух коштів по картковому рахунку № [NUMBER] за 08.04.2024. 02.02.2026 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла запитувана судом інформація. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, у строк встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, від сторін не надійшло, відзив на позовну заяву відповідач, який належним чином повідомлявся про розгляд справи, не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у той час як представник позивача у позовній заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 08.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки від 08.04.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 08.04.2024-100000069 від 08.04.2024, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е597», направленим на зазначений фінансовий номер телефону, укладено кредитний договір (оферти) 08.04.2024-100000069. Відповідно до умов Договору, заявки на укладення договору, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), інформаційного повідомлення позичальника, що є додатком до кредитного договору, позичальнику надано кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 70 днів до 16.06.2024, з фіксованою незмінюваною процентною ставкою в 1,35% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, одноразовою комісією пов`язаною з наданням кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту, що складає 900,00 грн та неустойки у розмірі 60,00 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно п. 10.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати отримання Кредитодавцем у інформаційній системі Кредитодавця від Позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим Позичальником від Кредитодавця на номер телефону Позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі Кредитодавця. Відповідно до квитанції сервісу LIQPAY від 08.04.2024 кредитні кошти за договором № 08.04.2024-100000069 у сумі 6000,00 грн 08.04.2024 00:56 успішно перераховано за реквізитами електронного платіжного засобу позичальника № 516874*02, ID операції 2447084830, призначення платежу видача за договором № 08.04.2024-100000069. Факт зарахування 08.04.2024 кредитних коштів у розмірі 6000,00 грн на платіжну карту № [NUMBER] , що емітована на ім`я [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк», також підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] за 08.04.2024, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів. Відповідно до наданого ТОВ «Споживчий центр» розрахунку заборгованості за договором 08.04.2024-100000069 від 08.04.2024, заборгованість [PERSON] за договором станом на 14.01.2026 складає 13920,00 грн, з яких: основний борг 6000,00 грн, відсотки 5520,00 грн, комісія 900,00 грн, неустойка 1500,00 грн. Проценти за кредитом нараховані за період з 08.04.2024 по 16.06.2024 (строк дії договору). 20.04.2024 [PERSON] здійснено платіж у розмірі 150,00 грн, який зарахований у погашення відсотків за договором. Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і як наслідок виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся з даним позовом до суду. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами, ст. 629 ЦК України. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. 08.04.2024 позичальником [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора Е597, отриманого у СМС повідомленні на зазначений ним контактний номер телефону, підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на вказаний при укладенні договору картковий рахунок кошти у розмірі 6000,00 грн, а отже акцептовано умови Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Зібрані у справі докази вказують на те, що ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] уклали кредитний договір в електронній формі, досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, розміру комісії, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. Зважаючи на повне виконання позивачем своїх зобов`язань з надання відповідачу кредитних коштів, порушення відповідачем взятих на себе зобов`язання з їх повернення, позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості за вказаним кредитним договором, яка складається із тіла кредиту у розмірі 6000,00 гривень та заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 5520,00 гривень. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у розмірі 900,00 гривень суд зазначає наступне. Укладаючи договір № 08.04.2024-100000069 від 08.04.2024 сторонами було узгоджено розмір комісії пов`язаної з наданням кредиту (економічна сутність - плата за надання кредиту), що складає 15% від суми кредиту та дорівнює 900,00 гривень. Вказана комісія нараховується кредитором та обліковується у день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Вказана комісія пов`язана із наданням послуги, зокрема перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Таким чином, така форма витрат, як комісія за надання кредиту, існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Враховуючи наведене, комісія за надання кредиту, з врахуванням положень Закону України «Про споживче кредитування», відноситься до платежів, передбачених договорами про споживчий кредит, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією пов`язаною з надання кредиту у розмірі 900,00 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки за кожен день прострочення виконання зобов`язання у сумі 1500,00 грн суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки позивач зазначає, що до кредитів, які були укладені з 24.01.2024 заборона щодо нарахування неустойки відсутня, що узгоджується з положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Однак, суд не може погодитися із таким твердженням позивача зважаючи на наступне. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору № 08.04.2024-100000069 від 08.04.2024 підлягають застосуванню норми пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які вказують на відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за неустойкою розмір якої позивачем обраховано у сумі 1500,00 гривень. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №08.04.2024-100000069 від 08.04.2024 у загальному розмірі 12420,00 грн, яка складається з: 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5520,00 грн заборгованість за процентами, 900,00 грн заборгованість за комісією. Щодо розподілу судових витрат між сторонами. Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем визначено суму понесених судових витрат, яка складається із судового збору у розмірі 2662,40 гривень. Понесення таких витрат підтверджується платіжною інструкцією № НА00003304 від 19.01.2026. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково (89% ціни позову), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2369,53 грн, що пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial