Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.05.2008 року. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що шлюбні відносини у сторін не склались та вони розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю. Оскільки відповідач добровільно кошті на утримання доньки не надавав, позивач звернулась до суду та рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 09.11.2011 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 10.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Постановою головного державного виконавця Швець Ю.С. відділу державної виконавчої служби Томашпільського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 30250344. На даний час рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 09.11.2011 року перебуває на виконанні в Ірпінському ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ). 29.09.2016 року позивач уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Оскільки на час стягнення аліментів відповідач був непрацевлаштований, а тому розмір аліментів був визначений у твердій грошовій формі, у розмір 400 грн. На даний час відповідач є молодою особою, працездатного віку, працевлаштований, а тому позивач вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача, що буде відповідати впершу чергу найкращим інтересам дитини. Позивач працевлаштована, всіма силами намагається фінансово забезпечити дитину, однак обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків. 24.06.2025 стороною відповідача [PERSON] адвокатом Барабаш В.В. подано відзив на позовну заяву, яким заявлені позовні вимоги не визнаються, вважають їх необґрунтованими та безпідставними. З відзиву вбачається наступне, що відповідач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але вимога про сплату аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу не відповідає вимогам закону, оскільки на утриманні у відповідача є ще одна неповнолітня донька ( [PERSON] ) від іншого шлюбу і батьки відповідача похилого віку, також стягувач не довів, що його матеріальний стан змінився (погіршився). Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивачка посилалась на те, що «аліменти, які стягуються з Відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, є надзвичайно мізерними»., і « на час стягнення аліментів відповідач був не працевлаштований, а тому розмір аліментів був визначений у твердій грошовій формі, у розмірі 400 грн. На даний час відповідач є молодою особою, працездатного віку, працевлаштований, а тому позивач вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача». Однак, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відзиві сторона відповідача також обґрунтовує свою позицію тим, що як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам (що додається), відповідач останні 5 років намагався щомісячно сплачувати більший розмір аліментів (по можливості). Так, щомісячно відповідач останні 1,5 роки сплачував близько 2,5 тис. грн. при тому, що встановлений розмір до оплати був 1598,00 грн. Заборгованість по оплаті аліментів станом на 01.06.2025 відсутня. Станом на травень 2025 р. у відповідача перед позивачем сформувалась переплата аліментів у розмірі 32 341,43 грн. Вказують, що така поведінка відповідача свідчить про свідоме та добросовісне ставлення для виконання обов`язку щодо сплати аліментів. При цьому, на даний час, відповідач призваний та несе військову службу, і частина доходів відповідача спрямовуються на закупівлю товарів, необхідних для фактичного несення військової служби. Поряд з цим, у відповідача немає власного житла, він змушений орендувати квартиру для сім`ї. Враховуючи вищевикладене в сукупності, сплачувати аліменти у визначеному позивачем у позовній заяві розмірі 1/4 від доходу - для відповідача є обтяжливим. 31.07.2025 стороною позивачки надано відповідь на відзив, з якого заявлені позовні вимоги підтримуються та заперечуються обставини, викладені у відзиві. 06.08.2025 стороною відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, які є аналогічними змісту відзиву, в задоволенні позову просять відмовити. У зв`язку з цим, позивачка просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягуються з відповідача, та стягувати з нього аліменти на свою користь на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] адвокат Коцурак Т.Ю. надала суду заяву, якою просить цивільну справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує, на технічній фіксації не наполягає. Представник відповідача [PERSON] адвокат Барабаш В.В. до судового засідання надала заяву, якою позовні вимоги не визнає, в задоволені позову просять відмовити та просить справу розглянути у її відсутність. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думку учасників, викладену у наданих суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.05.2008 року. Від шлюбу у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 13.03.2020 року (а.с.13). Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 09.11.2011 року з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 10.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16). Постановою від 07.12.2011 головного державного виконавця Швець Ю.С. відділу державної виконавчої служби Томашпільського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 30250344 (а.с.17). На даний час ВП № 30250344 з виконання рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 09.11.2011 року перебуває на виконанні в Ірпінському ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), що підтверджується постановою про прийняття виконавчого провадження від 05.02.2020 (а.с.18). 29.09.2016 року позивач уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.15). Станом на дату подання позовної заяви заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів відсутня (а.с.19-22). Стороною відповідача надано доказ того, що він має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.46). Відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі в ЗС України про що ним надано відповідні докази (а.с. 48,50). Будь-яка нерухомість у відповідача [PERSON] відсутня (а.с.49). Судом також витребовувалась довідка про доходи [PERSON] (а.с.84-85). За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч.2 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану та/або погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання кількох підстав для зміни розміру аліментів: зміни сімейного, зміни матеріального стану і зміни стану здоров`я, зокрема платника аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із настанням вищеописаних обставин: зміни матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення або зменшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів, зміна сімейного стану та/або погіршення його стану здоров`я може бути підставою для вимоги платника аліментів про зменшення розміру аліментів. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру та способу стягнення аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, на користь якої сплачуються аліменти, вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я чи дитини, або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Право звернутися з позовом про зміну способу стягнення аліментів має одержувач аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Визначений розмір аліментів на переконання суду дозволить зберегти баланс між потребами отримувача аліментів та можливостями відповідача, буде необхідним для вирішення побутових та соціальних потреб, які виникатимуть в процесі життєдіяльності. Окрім цього, позивачка при зверненні до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню1 211 грн 20 коп. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved