Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

22.12.2025 року позивачка звернулася до суду із позовом про встановлення батьківства, у якій просить суд: встановити батьківство [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Одеси, який вважається зниклим безвісти з 20 липня 2024 року, стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Одеси; внести зміни до актового запису №5441 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного 24 грудня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Одеси; внести зміни до актового запису №5441 про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного 24 грудня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вказавши анкетні дані дитини: « [PERSON] ». Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05.01.2026 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. 26.01.2026 року представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав до суду пояснення, у яких просив розглядати справу без його особистої участі з урахуванням наданих пояснень. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.02.2026 року суд з власної ініціативи витребував у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження до статей 126, 133, 135 СК України про дитину [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.02.2026 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 26.02.2026 року представник позивачки через систему "Електронний суд" подала до суду з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] , [INFO] , де вказано що відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Треті особи в судові засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про витребування майна, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Судом встановлено, що позивачка з 2019 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Між ними були відносини як чоловіка та дружини, вони вели спільний бюджет та домашнє господарство, [PERSON] приділяв багато уваги вихованню старшого сина позивачки - [PERSON] , позивачка та відповідач піклувалися один про одного, проводили спільно час, спілкувалися з родичами та друзями. Проживали сторони, в квартирі [ADDRESS] , яка належить позивачці. [INFO] у позивачки народилася дитина [PERSON] , актовий запис №5441 від 24.12.2021 року, свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24.12.2021 року. Судом встановлено, що дитину позивачка зареєструвала на своє прізвище, в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України, а ім`я та по-батькові батька вказала справжні зі слів позивачки, так як на той час шлюбні стосунки між позивачкою та [PERSON] у встановленому законом порядку органами ДРАЦС зареєстровані не були. Тобто у Свідоцтві про народження Серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24.12.2021 року батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . [PERSON] , як під час вагітності [PERSON] , так і після народження дитини, визнавав, що [PERSON] є його сином. Він супроводжував позивачку під час візитів у жіночу консультацію, забрав її з дитиною з пологового будинку, приймав активну участь у вихованні та утриманні як їх спільного сина, так і сина позивачки від першого шлюбу, дарував йому подарунки, вітав на свята, проводив з ним спільно час. Після початку збройної агресії РФ, [PERSON] [INFO] був призваний на військову службу за мобілізацією та проходив службу у військовій частині № [NUMBER] на посаді командира І мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону. Під час відпусток [PERSON] завжди приїжджав до позивачки, піклувався про дітей, сам відводив [PERSON] в дитячий садок та забирав його. 09.08.2024 року [PERSON] отримав повідомлення що його син [PERSON] , [INFO] , зник безвісті за особливих обставин 20.07.2024 року під час ведення бойових дій в районі населеного пункту Євгенівка Покровського району Донецької області. У зв`язку із цим батьківство [PERSON] щодо дитини не було встановлено у встановленому законом порядку, оскільки він зник безвісти. Згідно висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи №757 від 04.08.2025 року, молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної із зразка рідкої крови дитини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] за локусами, розташованими на У-хромосомі, виявлені ідентичні комбінації алелів для 16 з 16 досліджуваних локусів. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] можуть бути родичами по чоловічій лінії. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved