Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2026 у цивільній справі № 359/552/25 було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» про стягнення з відповідача шкоди, пов`язаної з втратою працездатності у загальній сумі 4546864,00 грн. та заподіяної моральної шкоди у сумі 100000,00 грн.,а саме: стягнуто з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» на користь [PERSON] 1260542 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із 100% втратою працездатності, та 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, всього на загальну суму 1270542,00 грн. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено (т.3 а.с.126-140). 03.03.2026 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла заява позивача [PERSON] з проханням стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 150000,00 гривень (т.3 а.с. 204-205). 04.02.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» Дуднік-Дубіняк Д.І. подано заперечення на заяву про стягнення судових витрат (т.3 а.с.222-226). За змістом поданих заперечень вважають заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу необґрунтованими, частково надуманими та такими, що не підлягають задоволенню. Ухвалою від 26.01.2026 заяву позивача призначено до судового розгляду (т.3 а.с.216). Крім того, 19.01.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» Дуднік-Дубіняк Д.І. подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 48000,00 грн. (т.3 а.с.146-153). Ухвалою від 26.01.2026 заяву представника відповідача призначено до судового розгляду (т.3 а.с.199). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Влащенко О.А.- заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу підтримали, звертають увагу, що відповідач своїми діями: внаслідок безпідставно заявленого відводу та клопотань, оскарження ухвали щодо відмови у призначенні судової експертизи, - сприяв затягуванню розгляду справи. Вважають, що позивач має право на відшкодування документально підтверджених судових витрат, у той час, як відповідач жодних доказів реального понесення таких витрат не надав, як і не обґрунтував розмір таких витрат. Позивач вважає, що, зважаючи на те, що відповідач зловживав своїми процесуальними правами, він згідно із ч.9 ст.141 ЦПК України має нести тягар відповідальності у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Дуднік-Дубіняк Д.І. просив відмовити у задоволенні поданої позивачем заяви, оскільки розмір таких витрат не відповідає обсягу реально наданої адвокатом правничої допомоги, є не обґрунтованим. Власну заяву про стягнення витрат на правничу допомогу підтримав, звертає увагу, що розмір гонорару адвоката, а також порядок його сплати визначений умовами договору, укладеного між відповідачем та Адвокатським об`єднанням, що відповідає вимогам чинного законодавства. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши подані заяви та долучені додатки, матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 цієї статті для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. ч. 1 - 6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Судом встановлено, що на підтвердження заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 30.09.2024 (т.3 а.с.206209), акт приймання-передачі наданих послуг від 17.01.2026 (т.3 а.с.210), квитанцію від 30.09.2024 на суму 150000 грн (т.3 а.с.212). Зі змісту підписаного позивачем та адвокатом Влащенко О.А. акта приймання-передачі наданих послуг убачається, що виконавець надав, а замовник прийняв такі юридичні послуги: надання консультацій та узгодження правової позиції; підготовку та подання до Бориспільського міськрайонного суду Київської області позовної заяви; представництво інтересів замовника у судових засіданнях; складання заяв і клопотань у справі (у тому числі повідомлень про місце і час розгляду справи та заяв про долучення документів); витрати на копіювання документів і зв`язок; підготовку та направлення запитів до Міністерства фінансів України та органів статистики м. Києва; підготовку та подання заперечень на заяви відповідача про заміну суду, відвід судді, забезпечення доказів; підготовку та подання заяви про зловживання процесуальними правами; підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача щодо забезпечення доказів. Разом з тим суд звертає увагу, що зі змісту договору про надання правової допомоги від 30.09.2024 не вбачається, у зв`язку з підготовкою якого саме позову та в межах якої саме справи він укладений, а також не визначено, з урахуванням якого обсягу послуг сторонами встановлено вартість правничої допомоги у розмірі 150000 грн. (п. 4.1 договору). Ані в договорі, ані в додатку до нього позивач та його представник адвокат Влащенко О.А. не визначили повного переліку послуг та їхньої вартості (складання процесуальних документів, участь у судових засіданнях тощо), які мають бути надані за договором на загальну суму 150000 грн., зокрема: чи охоплює така сума лише представництво інтересів у суді першої інстанції чи також у судах апеляційної та касаційної інстанцій; чи стосується вона однієї конкретної цивільної справи чи кількох справ між тими самими сторонами, у тому числі у зв`язку з оскарженням судових рішень. Також судом установлено, що відповідач на підтвердження заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу надав договір про надання правничої допомоги № 311-КЕМ-РП від 01.01.2026, укладений між ПрАТ «ДТЕК «Київські електромережі» та АО «Перший радник» (т.3 а.с.165175), копію договору про надання правової допомоги №3443-ДКЕМ від 01.01.2024 (т.3 а.с.176182) та копію додаткової угоди № 1 від 04.10.2024 (т.3 а.с.183). Суд звертає увагу, що відповідач та АО «Перший радник» укладають договори про надання правової допомоги строком на один рік, якими визначається загальна вартість послуг без конкретизації вартості послуг у кожній окремій справі. Відповідачем також надано звіт № 1 від 19.01.2029, відповідно до якого витрати на правничу допомогу становлять 48000 грн. (т.3 а.с.196). У звіті зазначено, що адвокатом надано такі послуги: збір доказів, визначення засобів доказування, узгодження правової позиції з клієнтом; підготовка та подання відзиву; підготовка та подання додаткових пояснень; підготовка та подання клопотань про долучення доказів; участь у судових засіданнях 31.03.2025 та 07.11.2025; підготовка та подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу. Загальний розмір винагороди, погоджений між відповідачем та АО «Перший радник», становить 48000 грн., у тому числі ПДВ - 8000 грн., підлягають сплаті протягом 30 днів з моменту фактичного виконання судового рішення в межах суми, стягнутої на користь клієнта (п. 4.4 договору від 01.01.2026). Наведене свідчить про те, що відповідач, укладаючи договір з адвокатським об`єднанням, не погодив критерії визначення вартості конкретних послуг, а також критерії визначення розміру винагороди за надання правничої допомоги у даній справі. Суд враховує положення статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до яких гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати та умови повернення визначаються договором про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та відповідати витраченому адвокатом часу. Водночас з наданих сторонами доказів неможливо встановити, з яких саме міркувань позивач та його представник, а також відповідач та обране ним адвокатське об`єднання визначали розмір витрат на правничу допомогу у цій конкретній справі. Доказів понесення адвокатом позивача витрат на копіювання документів та зв`язок, а також їх розміру суду не надано. Так само не надано доказів звернення адвоката із запитами до Міністерства фінансів України та органів статистики м. Києва. Щодо послуг, наданих відповідачу, суд зазначає, що підготовка та подання додаткових пояснень не є обов`язком учасника справи, а відтак витрати на їх підготовку не є неминучими. Крім того, витрати на подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу також не є неминучими, оскільки відповідач не скористався правом подати всі докази разом з відзивом на позов, зазначивши лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у сумі 50000 грн. Проаналізувавши доводи сторін, встановлені фактичні обставини справи та подані відповідачем заперечення щодо неспівмірності розміру заявлених витрат складності справи й обсягу наданих адвокатом послуг, суд, з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, дійшов висновку, що розмір гонорару адвоката і, відповідно, витрати позивача на професійну правничу допомогу, які є неминучими та обґрунтованими, з огляду на складність справи, обсяг наданих послуг і значення справи для позивача, не можуть перевищувати трьох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору про надання правничої допомоги 30.09.2024, що становить: 8000 грн. ? 3 = 24000 грн. Аналогічного висновку суд дійшов і щодо обґрунтованого розміру витрат відповідача на правничу допомогу у цій справі, а саме: такі витрати не можуть перевищувати суму, визначену судом з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, яка становить 24000грн.. Вирішуючи питання щодо порядку відшкодування понесених сторонами судових витрат, суд враховує таке. Встановлено, що позов [PERSON] до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у цій справі задоволено частково на 27,34 %: заявлено вимоги на загальну суму 4646864,00 грн. (4546864,00 грн. + 100000,00 грн.), тоді як за рішенням суду стягнуто 1270542,00 грн. (1260542,00 грн. + 10000,00 грн.). Разом із тим судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не виконав обов`язок щодо відшкодування шкоди, покладений на нього судовим рішенням, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим позивач був змушений повторно звернутися до суду для захисту свого порушеного права. За таких обставин суд дійшов висновку, що спір виник унаслідок неправильної поведінки відповідача, а тому відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у визначеному судом розмірі 24000 грн., визнаному судом обґрунтованим та розумним, незалежно від результатів розгляду справи. Понесені відповідачем витрати з цих самих підстав відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial