Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Адвокат Ісар О.Я. в інтересах [PERSON] звернулася до Чернівецького районного суду міста Чернівців із вказаною вище позовною заявою. У позові посилалась на те, що [INFO] померла мати її довірительки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме 2/5 частки квартири [ADDRESS] . В установлений законом строк [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як нею не надано належних правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцю вказаного нерухомого майна. Крім того, у поданих [PERSON] документах було виявлено розбіжності щодо написання її анкетних даних та її матері. Просила суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як матері та доньки. Визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частки в квартирі [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Розгляд справи відбувався у відсутність сторін, які для розгляду справи не з`явилися. 20.01.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника позивачки [PERSON] адвоката Ісар О.Я. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність її довірительки. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. 09.03.2026 представник відповідача Чернівецької міської ради Осовська М.М. подала до суду заяву, де просила суд розглядати справу у її відсутність та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Від представника третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] надійшла заява, де вона не заперечувала щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Просила розглядати справу у її відсутність. Враховуючи те, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, а також матеріали спадкової справи №698/2019 щодо майна [PERSON] , суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [INFO] народилась мати позивачки - [PERSON] (рос. мовою). (а.с.19). Після реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] у подружжя [PERSON] народилася дочка - [PERSON] . У свідоцтві про народження дитини батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). 11.12.1995 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с.12). Таким чином, у свідоцтві про народження позивачки та у свідоцтві про право власності на житло від 11.12.1995, ім`я [PERSON] було вказане як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », яке було зазначено у документах, що посвідчували її особу. Вказана описка виникла внаслідок неправильного перекладу ім`я матері позивачки з російської на українську, у зв`язку із чим, виникли розбіжності. 28 жовтня 2002 року мати позивачки змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища (а.с.20 зворот). Крім того, судом встановлено, що позивачка двічі перебувала у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку із чим змінювала своє родове прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », « [PERSON] » (а.с.21-22). Чинним ЦПК України передбачено, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме про встановлення родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту родинних відносин повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Як було встановлено судом, [PERSON] має намір прийняти спадщину за законом після смерті матері. За таких обставин, суд вважає, що доведеним факт щодо належності матері позивачки [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 11.12.1995, де її ім`я зазначено, як « [PERSON] », та із наявних у справі доказів прослідковується факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , як дочки та матері. Що ж стосується вимог позивачки про визнання права власності на спадкове майно, то суд вважає за необхідне зазначити наступне: Як було встановлено судом вище, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.12). Наведене також підтверджується й довідкою Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 28.02.2023 (а.с.11 зворот). Вимогами ч.ч.1,2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Таким чином, виходячи із принципу рівності часток кожного із співвласників спільного сумісного майна, суд вважає, що частка кожного із них складає по 1/5 квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] (до зміни імені [PERSON] ) помер, у зв`язку із чим, відкрилася спадщина на належне йому майно 1/5 частки квартири [ADDRESS] . Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1,ст.1222, ч.ч.2,3 ст.1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Судом встановлено, що спадкоємицею після смерті [PERSON] була його матір [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Таким чином, після смерті [PERSON] частка [PERSON] у вказаному вище нерухомому майні збільшилися та становила 2/5. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Статтями 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В установлений законом строк (18.12.2019) [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою нотаріуса від 24.10.2025 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/5 частки квартири [ADDRESS] , так як нею не надано належних чином оформлених оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на вказане нерухоме майно та документи, які підтверджують державну реєстрацію права власності цієї квартири, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцю вказаного нерухомого майна. Крім того, із вказаної постанови вбачається, що окрім позивачки, інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, що прийняли спадщину, немає. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п.4.15). Пунктом 4.12 Порядку передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Оскільки у позивачки були відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-ІУ) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Так, із запровадженням з 01 січня 2013 року в Україні системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повноваження з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно були передані органам державної реєстрації прав. Органи місцевого самоврядування не мають права вносити зміни в раніше видані свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видавати нові правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомого майна та дублікати втрачених, пошкоджених свідоцтв про право власності на нерухоме майно. 26.11.2015 року до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» були внесені зміни, згідно яких з січня 2016 року не передбачено видачу свідоцтв про право власності на нерухоме майно та їх дублікатів. Отже, починаючи з 2016 року, будь-які правочини вчиняються на підставі відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, у позивачки відсутня можливість отримати дублікат правововстановлюючого документу. Згідно положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Приписами статті 321 Цивільного кодексу України встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи всі обставини справи з посиланням на докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved