Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що він з відповідачкою з 30.08.1996 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають трьох дітей, двоє повнолітніх та наймолодша неповнолітня донька [PERSON] , 2009 року народження. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведуть. З березня 2021 року відповідачка виїхала з України та постійно проживає в Нідерландах по теперішній час. З березня 2021 року, тобто більше 4-х років, сторони припинили шлюбні відносини, не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що сім`я з відповідачкою розпалась остаточно і не може бути відновлена, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 04.03.2026 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про надання строку для примирення, так як дружина для позивача є сенсом життя, та відповідачка не вбачає підстав для розірвання шлюбу. 05.03.2026 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, просив строк для примирення не надавати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] , з 30.08.1996 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 460. Від шлюбу сторони мають трьох дітей, двоє повнолітніх та наймолодша неповнолітня донька [PERSON] , 2009 року народження. З березня 2021 року відповідачка виїхала з України, тобто вже більше 4-х років сторони припинили шлюбні відносини, не проживають разом та не ведуть спільного господарства, що не заперечувалось відповідачкою у заяві про примирення. Позивач вважає, що сім`я з відповідачкою розпалась остаточно і не може бути відновлена, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб, заперечує проти надання строку для примирення. Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Нормами ст. 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався цим правом та звернувся з даним позовом до суду, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони по справі не мають намір зберігати шлюб, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, ніхто не може бути примушений перебувати в шлюбі без згоди, позивач наполягає на розірванні шлюбу, більше того сторони не проживають разом та не підтримують шлюбних відносини більше 4-х років, в своїй заяві про надання строку на примирення відповідачка не вказала жодних дій, які вона вчиняла для примирення з позивачем за 4 роки, або ж безпосередньо з моменту відкриття провадження по справі, позивач при цьому заперечує проти надання строку для примирення, за таких обставин суд не вбачає підстав для надання строку на примирення, а тому позов підлягає задоволенню. В силу вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору з відповідачки, суд вважає можливим залишити судові витрати за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved