Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом в якому зазначала, що в 2013 році Шевченківською районною прокуратурою м. Запоріжжя стосовно її батька [PERSON] , [INFO] була порушена кримінальна справа за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 18.07.2012 року під час досудового розслідування кримінальної справи постановою б/н старшого слідчого прокуратури Шевченківського району Малишевим О.В. накладено арешт на майно [PERSON] , а саме на земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:07:022:0006 за адресою: [ADDRESS] , земельна [INFO] , та на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, вирішено частково питання зняття арешту. Вирішено зняти арешт з майна [PERSON] , а саме, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та на автомобіль «ВАЗ-2170», д/н [NUMBER] , проте питання щодо зняття арешту з земельної ділянки, на якій розташовано цей будинок, вирішено не було. Позивач, посилаючись на те, що [INFO] [PERSON] помер, а вона як спадкоємець першої черги при оформленні спадкового майна дізналася, що накладені арешти в рамках кримінального провадження не скасовані, що унеможливлює оформити спадщину, просила суд: Скасувати арешт з нерухомого майна жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою про накладення арешту на майно б/н, 2012-0718Т00:00:00Z, старшим слідчим прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя Малишевим О.В., а саме за параметрами: -реєстраційний номер: 12753823; -тип майна: будинок; -доповнення до типу майна: жилий; -тип значення: арешт нерухомого майна; -дата та час реєстрації: 2012-07-18Т15:08:14 Z; -дані реєстратора: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України; -заявник: Прокуратура Шевченківського району міста Запоріжжя; -тип документа: постанова про накладення арешту на майно; -серія та номер документа: б/н; -додаткові дані: старший слідчий прокуратури Малишев О.В. Скасувати арешт з нерухомого майна земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2310100000:07:022:0006, накладений постановою про накладення арешту на майно б/н, 2012-0718Т00:00:00Z, старшим слідчим прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя Малишевим О.В. а саме за параметрами: -реєстраційний номер: 12753979; -тип значення: арешт нерухомого майна; -дата та час реєстрації: 2012-07-18Т15:14:57Z; -тип майна: земельна ділянка; -тип земельної ділянки: земельна ділянка; -дані реєстратора: Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України; -заявник: Прокуратура Шевченківського району міста Запоріжжя; -тип документа: постанова про накладення арешту на майно; -серія та номер документа: б/н; -додаткові дані: старший слідчий прокуратури Малишев О.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2025 року позовна заява [PERSON] залишена без руху у зв`язку з несплатою судового збору та надано строк для усунення недоліку. 19.12.2025 року надійшла заява позивача про усунення недоліку та квитанція про сплату судового збору у розмірі 1211, 20 грн. 22.12.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження в цій справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 27.02.2026 року. 31.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що Запорізька обласна прокуратура визнає позов частково. У відзиві зазначалося, пощо відповідно до статті 170 К;ПК України арешт майна під час досудового розслідування має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Також відповідач вказав на те, що зі змісту правового висновку, сформульованого Верховним Судом в постанові від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц, випливає що із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Тобто, як вказує відповідач, арешт майна у такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обме5ження права особи користуватися належним їй майном. Відповідач також зазначає, що за результатами розгляду обвинувального висновку у справі № 0827/8502/2012 судом ухвалено обвинувальний вирок від 04.12.2013 щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 364 КК України, яким завершено кримінальне провадження по суті, а відтак арешт земельної ділянки, втратив своє правове підґрунтя та не може вважатися таким, що відповідає вимогам закону, тому Запорізька обласна прокуратура не заперечує проти скасування обтяження у вигляді арешту нерухомого майна - земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , накладеного на підставі постанови старшого слідчого прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя від 18.07.2012 р. У відзиві також вказано, що стосовно арешту на житловий будинок, накладеного на підставі постанови слідчого, слід врахувати те, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013 директора ДВТП «Південьавіпромналадка» [PERSON] визнано винним у розтраті державних грошових коштів на загальну суму 425218, 8 грн. та засуджено за ч. 2 ст. 364 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України на 2 роки та з позбавленням певного права на 2 роки. Цим же вироком знято арешт з майна обвинуваченого [PERSON] , а саме, з жит лового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та з автомобіля «ВАЗ-2170», д/н [NUMBER] . Вирок в апеляційному порядку не оскаржував ся та набрав законної сили 20.12.2013 року. Відповідач зазначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання, тому з огляду на те, що в межах вищевказаного кримінального провадження судом вже постановлено судове рішення, яким вирішено питання щодо скасування арешту на житловий будинок, обласна прокуратура вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими і просить в цій частині відмовити у задоволенні позовних вимог щодо скасування арешту з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 27.02.2026 року в судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги і просила позов задовольнити. Представник відповідача підтримав викладене у відзиві на позов, просив суд частково задовольнити позов. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, ухвалення та проголошення якого відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України відкладено на 11.03.2026 року. Під час ухвалення рішення суд у відповідності до вимог статті 264 ЦПК України повинен вирішити чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є рідною донькою [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження (а. с. 5-6). Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013 року (справа № 0827/8502/2012) її батька - [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину,передбаченого ч.2 ст.364 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, або виконувати такі функції за спеціальним повноваженням строком на 2 (два) роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбуття основного покарання, якщо протягом 2 (двох) років він не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально - виконавської системи, повідомляти про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавської системи. Запобіжний захід відносно [PERSON] - підписку про невиїзд залишено в силі до набрання вироком чинності. Також у цьому судовому рішенні (у вироку суду) зазначено наступне: «Арешт накладений на майно [PERSON] , а саме на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та автомобіль «ВАЗ-2170», д/н [NUMBER] - зняти (а. с. 12-18). З копії свідоцтва про смерть, яка додана до позовної заяви, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 80 років (а. с. 4). Після його смерті відкрилася спадщина. Як вбачається з довідки від 17.08.2025 року № 88/02-14 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Куріпко В.О. 06 травня 2025 року заведено спадкову справу № 11/2025 після померлого [PERSON] . Згідно даних спадкової справи спадкоємцями померлого [PERSON] є: син [PERSON] та донька [PERSON] . Ці обставини також підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а. с. 7; 20). Згідно п. 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] , яка є спадкоємцем померлого [PERSON] , подавши своєчасно до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, в силу вимог ч. 1 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину та вправі зареєструвати на своє ім`я право власності на нерухоме майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] . Відповідно до норм ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності визначено в статті 317 ЦК України, згідно з якою власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, в процесі оформлення спадщини [PERSON] виявила, що нерухоме майно, зареєстроване на праві власності за [PERSON] досі перебуває під арештом, накладеним 18.07.2012 року на підставі постанови б/н старшого слідчого прокуратури Шевченківського району Малишева О.В. Вищевказане підтверджується Інформацією з державних реєстрів (номер витягу 5005477432328 від 06.10.2025) щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2310100000:07:022:0006 та Інформацією з державних реєстрів (номер витягу 5005477415187 від 06.10.2025) щодо жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-10). Зі змісту інформації від 07.08.2025 року (№ 10917117), наданої Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грищенковій І. у відповідь на її звернення, вбачається, що на виконанні у держвиконавця не перебував виконавчий лист щодо виконання встановленого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013 року (справа № 0827/8502/2012) зняття арешту з майна [PERSON] (а. с. 8). В статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З наведеного слідує, що суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Вимоги позивача [PERSON] ґрунтуються на праві власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, що перебувало у власності [PERSON] . Наявність відповідних обтяжень на нерухому майно порушує право позивача як спадкоємця померлого [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про зняття арешту з земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] - на якій розташовано жилий будинок, з якого знято арешт вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013 року (справа № 0827/8502/2012), підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог [PERSON] про скасування арешту з нерухомого майна жилого будинку, розташованого за адресою: : [ADDRESS] , накладеного постановою про накладення арешту на майно б/н старшим слідчим прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя Малишевим О.В. суд дійшов наступного. Сторонами визнається та підтверджено копією вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2013 року (справа № 0827/8502/2012), що арешт, накладений на майно [PERSON] , а саме, на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та автомобіль «ВАЗ 2170» д/н [NUMBER] був знятий згідно цього вироку (а. с. 18). З огляду на вищевикладене та з урахуванням правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 24.05.2023 року (в справі № 161/10940/22) суд вважає, що оскільки питання про зняття арешту з жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , було розглянуто та вирішено в порядку кримінального судочинства, арешт був знятий з цього майна, вирок щодо [PERSON] набрав законної сили, то позивач як правонаступник [PERSON] вправі вимагати виконання цього вироку в частині зняття арешту з жилого будинку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд не вправі розглядати питання про скасування (зняття) арешту з жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] у порядку цивільного судочинства, бо це має суттєве юридичне значення, так як в іншому випадку призведе до того, що одні і ті самі позовні вимоги одночасно будуть розглядатися за правилами різних судових юрисдикцій, що є неприпустимим і призведе до міжюрисдикційного конфлікту. За таких обставин справа в частині позовних вимог [PERSON] про скасування арешту з нерухомого майна жилого будинку, розташованого за адресою: : [ADDRESS] , накладеного постановою про накладення арешту на майно б/н старшим слідчим прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя Малишевим О.В - підлягає закриттю відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Оскільки позивачем не заявлялися вимоги про стягнення судових витрат з відповідача, то судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial