Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

05.02.2026 адвокат Рибачок А. М., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 18.12.2024 позивач зареєстрував шлюб з відповідачем. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння й розходження поглядів на сімейні відносини. Така ситуація призвела до того, що кожен з них живе своїм особистим життям. Вказує, що шлюбні відносини на теперішній час не підтримують, шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, тому просить задовольнити поданий позов. Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 10.02.2026 прийнято вказану позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] чи його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно з якою позов визнає, а розгляд даної справи просить слухати у її відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Як видно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Козівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 04.02.2026, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.12.2024, актовий запис № 39 /а. с. 16/. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнала суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам учасників справи, а тому шлюб необхідно розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1 064, 96 грн згідно з квитанції від 10.02.2026. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 532, 48 грн.

Outcome: approved