Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 23 червня 2021 року [PERSON] уклала з АТ «КРЕДОБАНК» кредитний договір №CL-320259, відповідно до умов якого банк видав відповідачу кредит у розмірі 101 000,00 грн на строк до 22 червня 2025 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 04 вересня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 143 534,19 грн, яка складається з: 75 276,97 грн. заборгованість за кредитом; 68 257,22 грн. заборгованість за відсотками. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судовий збір. Процесуальні дії у справі. 19 грудня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 02 січня 2026 року судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 12 січня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. У судове засідання сторони не викликались. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач відзив не направила. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася про перебування в провадженні суду цієї справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини, встановлені судом. 23 червня 2021 року між [PERSON] та АТ «КРЕДОБАНК» укладено кредитний договір №CL-320259, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 101 000,00 грн строком на 24 місяців терміном до 22 червня 2023 року. Кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника (п.3.1. кредитного договору). Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 35% річних. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою, визначеною п. 4.1 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту у повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору (п. 4.2 кредитного договору). Реальна річна процентна ставка 41,19% річних (п. 4.5 кредитного договору). Загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 142 706,11 грн. (п. 4.6 кредитного договору). Пунктом 6.1 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (Додаток № 1 до цього кредитного договору) (п. 6.2 кредитного договору). Підписавши договір відповідач зобов`язалася виконувати його умови. Договір підписаний відповідачем власноручно. 11 липня 2022 року [PERSON] та АТ «КРЕДОБАНК» уклали додатковий договір №1 до кредитного договору №CL-320259 від 23 червня 2021 року, відповідно до якого сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів, якого позичальник зобов`язується неухильно дотримуватися, при цьому сторони погодили, що за кредитним договором встановлюється термін повернення кредиту до 22 червня 2024 року. Договір підписаний відповідачем простим електронним підписом. 17 березня 2023 року [PERSON] та АТ «КРЕДОБАНК» уклали додатковий договір №1 до кредитного договору №CL-320259 від 23 червня 2021 року, відповідно до якого сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів, якого позичальник зобов`язується неухильно дотримуватися, при цьому сторони погодили, що за кредитним договором встановлюється термін повернення кредиту до 22 червня 2025 року. Договір підписаний відповідачем простим електронним підписом. Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав, надавши відповідачу вказаний кредит, що підтверджується копіями меморіальних ордерів №34090846 від 23 червня 2021 року, №34090832 від 23 червня 2021 року, №34090860 від 23 червня 2021 року, а також випискою по особовим рахункам [PERSON] за період з 23 червня 2021 року по 04 вересня 2025 року. З наданого АТ «КРЕДОБАНК» розрахунку вбачається, що станом на 04 вересня 2025 року включно заборгованість [PERSON] за кредитним договором №CL-320259 від 23 червня 2021 складає 143 534,19 грн., з яких: 75 276,97 грн. заборгованість за кредитом; 68 257,22 грн. заборгованість відсотками. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, банком було направлено відповідачу досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань вих.№85-13879656/25 від 07 липня 2025 року. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1 цієї статті Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення нею взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору. Відповідачем порушувались умови кредитного договору, кошти на повернення кредиту не сплачувались, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування суми заборгованості перед позивачем у зазначеному розмірі - не надала, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язання відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved