Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Адвокат Баландіна Юлія Юріївна, яка діє в інтересах позивача [PERSON] , 18.02.2026 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача позов обґрунтовувала тим, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають та перебувають на утриманні позивача. Сімейне життя між сторонами не склалось, оскільки у них розійшлися спільні життєві бачення, цінності та інтереси. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідач не несе жодних витрат на утримання дітей. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. Представник позивача просила розірвати шлюб між сторонами, стягнути із відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки усіх доходів відповідача щомісячно, дітей залишити проживати із матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Подала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи без її участі за наявними матеріалами справи, позов підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановлено, що шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 08 серпня 2017 року Калуським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, свідоцтво серія [NUMBER] , актовий запис №277(а.с.8). У даному шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. За таких обставин, коли подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, шлюб слід розірвати. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03.12.2025 № 4695-IX, починаючи з 01 січня 2026 року, встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень. Згідно з вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дітей, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, визначений законодавством прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача, фізичний та майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, враховує потреби дітей на їх фізичний та духовний розвиток. Відтак суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення повноліття дитини. Враховуючи, що у відповідності до приписів статті 141 Цивільного процесуального кодексу України позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів на утримання дітей до суду, то у такому разі судовий збір в розмірі 1331, грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується вимоги позову щодо залишення неповнолітніх дітей проживати разом із матір`ю, то відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати неповнолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Враховуючи те, що неповнолітні діти сторін на даний час проживають із матір`ю, а відповідач жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву не подав, суд вважає, що неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати разом із їх матір`ю - [PERSON] . На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved