Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

16.12.2025 року через систему «Електронний суд» до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до [PERSON] , у якій позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 0094/980/021594155/1 від 20.03.2018 у розмірі 16062,37 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.03.2018 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (далі АТ «ОТП БАНК») та [PERSON] укладено кредитний договір № 0094/980/021594155/1, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб. Емітована кредитна картка була активована відповідачем 05.04.2018. Саме з цієї дати відповідач почав користуватись кредитною карткою. Шляхом підписання заяви-анкети сторони погодили всі істотні умови договору, Банк зобов`язався надати споживчий кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. 24 березня 2023 року АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, згідно якого «ОТП БАНК» відступила на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» права вимоги за кредитним договором від 17 листопада 2020 року № 0094/980/021594155/1. За договором факторингу сума боргу відповідача перед новим кредитором становить 16062,37 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 10600,00 грн; заборгованість по відсотках - 5462,37 грн. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 8500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 17.12.2025 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Копію ухвали з позовною заявою та додатками направлено відповідачу. Як вбачається з Трекінгу поштового відправлення, поштова кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача, повернулась за зворотною адресою з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Задля дотримання принципу диспозитивності цивільного процесу та реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін ухвалою від 09.02.2026 було відкладено на 09.03.2026. Крім цього, відповідача додатково було повідомлено про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» за посиланням https://dgm.lv.court.gov.ua/sud1306/gromadyanam/vyklyky/. Відтак, суд доходить висновку про належне вжиття всіх заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а тому суд, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. Строк на його подання сплив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.03.2018 між AT «ОТП Банк» та [PERSON] підписано Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0094/980/021594155/1 та Паспорт споживчого кредиту. У Заяві-анкеті визначено умови обслуговування кредитної лінії. Зокрема, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та договором. На дату укладення Заяви розмір процентної ставки становить 5% річних. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. Гранична дата погашення: числа кожного місяця. Шляхом підписання Заяви-анкети клієнт: 1) підтверджує, що клієнта перед укладенням договору ознайомлено з інформацією, визначеною Паспортом споживчого кредиту. Відповідно до умов договору позичальником було отримано картку № [NUMBER] Емітована кредитна картка була активована відповідачем 05.04.2018. Саме з цієї дати відповідач почав користуватись кредитною карткою. Згідно з випискою з рахунку приватного клієнта № 0094/980/021594155/1 за період з 05.04.2018 по 24.03.2023 року відповідач користувався кредитним лімітом, однак не виконував належно взяті на себе зобов`язання, в зв`язку з чим виникла заборгованість, в розмірі 16062,37 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 10600,00 грн; заборгованість по відсотках - 5462,37 грн. 24 березня 2023 року АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір факторингу № 24/03/23, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою A.B., зареєстрований в реєстрі за № 265, за яким АТ «ОТП БАНК» відступило на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за договором від 17 листопада 2020 року № 0094/980/021594155/1. Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 24/03/23, реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 24/03/23, до ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право вимоги за договором кредиту від 24.03.2018 № 0094/980/021594155/1 на загальну суму 16062,37 грн, з яких: 10600,00 грн сума боргу за тілом кредити, 5462,37 грн - сума боргу по відсотках. Згідно з платіжною інструкцією від 24 березня 2023 року № 46 ТОВ «Брайт Інвестмент» здійснило плату АТ «ОТП БАНК» за відступлення права вимоги за договором факторингу № 24/03/23 в сумі 7155000,00 грн. 11.11.2025 ТОВ «Брайт Інвестмент» направило [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості. Однак дану вимогу не було отримано та повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 стаття 1055 ЦК України) Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Відповідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи, що на час розгляду справи відповідачем не надано доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором від 24.03.2018 року № 0094/980/021594155/1 на загальну суму 16062,37 грн, з яких: 10600,00 грн сума боргу за тілом кредиту, 5462,37 грн - сума боргу по відсотках. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору. Щодо вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №01/05-23 від 01.05.2023, укладений ТОВ «Брайт Інвестмент» та Адвокатським бюро «Юлії Чміль», Додаток №1 до договору про надання правової допомоги, акт № 0094/980/021594155/1 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг). Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони/відповідача щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Відтак, аналізуючи вищенаведені фактичні обставини справи, зважаючи на виконану адвокатом роботу, як до подання позовної заяви до суду, так і в ході судового розгляду справи, виходячи з конкретних обставин справи та відсутність заяви відповідача про зменшення витрат на правову допомогу суд приходить до переконання про підставність заявлених до відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8500, 00 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved