Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] інфляційні втрати у розмірі 7 633, 89 грн. та 3 % річних у розмірі 2 197,98 грн., а всього 9 831,87 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 13.06.2022 по справі №335/13198/21, провадження №2/335/1040/2022 позовні вимоги фізичної особи-підприємця [PERSON] були задоволені повністю та стягнуто із [PERSON] заборгованість в розмірі 24 932,72 грн. та судовий збір в розмірі 908,00 грн., а загалом 25 840,72 грн. Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 13.06.2022 набрало законної сили 14.07.2022. У зв`язку із невиконанням рішення суду, позивач звернувся з заявою до державної виконавчої служби. 08.01.2024 державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №73744805 про стягнення із [PERSON] суми боргу та судового збору. 07.11.2025 державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 73744805, у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду. Таким чином, рішення Орджонікідзевського (нині Вознесенівського) районного суду міста Запоріжжя від 13.06.2022 по справі №335/13198/21, провадження №2/335/1040/2022 не виконувалося у період з 15.07.2022 по 07.11.2025. Посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 7 633, 89 грн. та 3 % річних у розмірі 2 197,98 грн., а всього 9 831,87 грн., нараховані за період з 15.07.2022 по 07.11.2025. Ухвалою судді від 30.12.2025, вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 09.02.2026, яке було відкладено на 03.03.2026, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Сторони у справі, чи їх представники, у судове засідання, призначене на 03.03.2026, повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, позивач у заяві від 11.02.2026 просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. За таких обставин, суд вважав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та перейшов до стадії ухвалення судового рішення до 09.03.2026. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Орджонікідзевського (нині Вознесенівського) районного суду міста Запоріжжя від 13.06.2022, позовну заяву фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, було задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість за договором купівлі-продажу металопластикових вікон з розстроченням платежу від 06.03.2020 в розмірі 24 932,72 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. Вказане рішення набрало законної сили 14.07.2022. Постановою державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП№73744805 від 08.01.2024, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №335/13198/21 про стягнення із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] заборгованості у розмірі 24 932,72 та судового збору 908 грн. Відповідно до постанови державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП№73744805 від 07.11.2025, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №335/13198/21 про стягнення із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] заборгованості у розмірі 24 932,72 та судового збору 908 грн. закінчено, оскільки боржником сплачено борг, виконавчий збір, витрати виконавчого провадження в повному обсязі. Тобто, рішення Орджонікідзевського (нині Вознесенівського) районного суду міста Запоріжжя від 13.06.2022 про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором купівлі-продажу металопластикових вікон з розстроченням платежу від 06.03.2020, а також судового збору, фактично виконано 07.11.2025. У даній справі позивач просить стягнути із [PERSON] суму інфляційних втрат та 3 % річних, внаслідок несвоєчасного виконання ним зобов`язань, за рішенням Орджонікідзевського (нині Вознесенівського) районного суду міста Запоріжжя від 13.06.2022, тобто з моменту набрання судовим рішенням законної сили - 14.07.2022 по момент фактичного виконання рішення суду - 07.11.2025. Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають певні особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження №14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19) зазначено: «до правових наслідків порушенні грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову». Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у стягувача виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Враховуючи, що відповідачем порушено строки виконання грошового зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, який не оспорювався відповідачем, розмір 3 % річних за період з 15.07.2022 по 07.11.2025 становить 2 197,98 грн.; сума інфляційних втрат за період з 15.07.2022 по 07.11.2025 становить 7 633,89 грн. За таких обставин, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, а відтак із [PERSON] на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати в сумі 7 633,89 грн. та 3 % річних в сумі 2 197,98 грн., а всього 9 831, 87 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сплачена при зверненні до суду з позовом сума судового збору в розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved