Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Зміст позовних вимог ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у грудні 2025 року звернулося до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] 04.12.2024 укладено договір кредитної лінії № 759287790, у формі електронного документа, який підписаний електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, за умовами якого відповідачка отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 11000,00 грн. Указаний договір був укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». На підставі Договору факторингу № МВ-ТП/33, укладеного 29.04.2025 між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 33311,01 грн, з яких 10998,48 грн прострочена заборгованість по кредиту, 22312,53 грн заборгованість по процентам за користування кредитом. Таким чином за розрахунком позивача відповідачка має непогашену заборгованість перед ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитним договором № 759287790 від 04.12.2024 у розмірі 33311,01 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ні на рахунки попереднього кредитора. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути на користь позивача із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 33311,01 грн, сплачений судовий збір у сумі 2442,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було направлено копію ухвали суду від 05.01.2026 за місцем її реєстрації. Поштове відправлення повернуте до суду з відміткою «адресат відсутній за даною адресою» 17.01.2026. Також відповідачка була повідомлена шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. Зважаючи на зазначене, поштова кореспонденція направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою та є достатнім сповіщенням відповідачки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитними договорами, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 04.12.2024 між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у режимі онлайн укладено договір кредитної лінії № 759287790, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 11000,00 грн з кінцевою датою повернення кредиту 03.01.2030, з базовою процентною ставкою 0,98% на день (а. с. 28-39). Також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 26-27). При матеріалах справи містяться Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; Порядок укладання Фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг; Статут ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с. 40-43, 44-53, 69зв.-75). Відповідно до договору кредит надається клієнту в безготівковій формі в національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Як вбачається з частин 1-2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору). Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало зобов`язання за договором про надання кредиту, надавши грошові кошти у сумі 11000,00 грн відповідачці, що підтверджується довідкою щодо перерахування коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 53зв.). Також указане підтверджується випискою по рахунку (а.с. 101). Отже, зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальниця [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту. Водночас, суд не приймає як складову частину кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачем паспорт споживчого кредиту, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20. Відтак, зміст укладеного сторонами договору та умови кредитування відображені в договорі кредитної лінії № 759287790, який підписала [PERSON] 04.12.2024. 29.04.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №МВ-ТП/33, згідно з умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило за плату, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог (а.с. 14-16). Відповідно до договору факторингу права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. Згідно з реєстром прав вимоги до договору факторингу № МВ-ТП/33 від 29.04.2025 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 22965,12 грн за договором № 3759906821 від 04.12.2024, з яких: 10998,48 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6467,40 грн прострочена заборгованість за процентами; 5499,24 грн заборгованість за неустойкою (а.с.17-18). Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 3759906821, що був укладений 04.12.2024 між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 17.11.2025 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було направлено лист на адресу [PERSON] з вимогою сплатити заборгованість по кредитному договору (а.с. 55). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі статтею 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Всупереч умов кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала. Із розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» здійснило нарахування за договором № 3759906821 від 04.12.2024 до розміру 33311,01 грн, з яких: 10998,48 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 22312,53 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с.23зв.-25). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано. Водночас, в розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в графі «Неустойка» указано нарахування у сумі 5499,24 грн. Так, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором зважаючи на таке. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час. Таким чином, нарахована позивачем неустойка в розмірі 5499,24 грн підлягає списанню позивачем, як кредитодавцем. Враховуючи установлені судом обставини та вимоги вищевикладеного чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість, суд вважає, що вимоги позивача, як нового кредитора про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню. Судові витрати Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково на 83,49%, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 2022 грн 46 коп судового збору (2422,40*83,49%). Що стосується вимоги про стягнення 5000,00 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частин 1, 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. За інформацією про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 06.11.2025 про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 було проведено: 1) підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій; 2) підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога); 3) підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду (а.с. 63). Суд критично оцінює співмірність розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом вказаних вище послуг. Указаний спір належить до категорій малозначних справ, обсяг аналітичної й технічної роботи щодо підготовки позову незначний, позови товариства «ТАЛІОН ПЛЮС» по стягненню кредитної заборгованості є типовими та масовими, відтак суд дійшов переконання, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає зменшенню. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми частини 4 статті 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000,00 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З огляду на викладене, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 5022 грн 46 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, як складаються із судового збору (2022 грн 46 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (3000 грн).

Outcome: partial