Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

26.12.2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №100997974 від 29.05.2021 року у розмірі 17854,42 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.05.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Міолан» https://miloan.ua/, [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту №100997974 яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті товариства. ТОВ «Міолан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №100997974 від 29.05.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному сайті товариства. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит №100997974 від 29.05.2021 року з ТОВ «Міолан», та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6100,00 грн Відповідачем кредитні зобов`язання належним чином не виконані. У подальшому між ТОВ «Міолан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги №09Т від 30.09.2021 року, згідно умов якого ТОВ «Міолан» відступило право вимоги за кредитним договором №100997974 від 29.05.2021 року, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 17854,42 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 5795,00 грн; - заборгованість за відсотками 11449,42 грн; - заборгованість за комісійними винагородами 610,00 грн. На адресу відповідача направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №100997974 від 29.05.2021 року. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Ухвалою судді від 06.01.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» не з`явився, суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою реєстрації рекомендованими поштовими відправленнями, одне з яких отримане, інші було повернуто до суду Укрпоштою з відміткою про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 29.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №100997974, відповідно до умов якого [PERSON] надається кредит в сумі 6100,00 гривень, строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 28.06.2021 року. Умовами п. 2.1. кредитного договору сторонами узгоджено, що кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Додатком №1 до договору про споживчий кредит №100997974 від 29.05.2021 року, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит до 28.06.2021 року в розмірі 9912,50 грн, у тому числі 6100,00 грн кредит, 610,00 грн комісія за надання кредиту, 3205,50 грн проценти. Договір про споживчий кредит №100997974 від 29.05.2021 року підписаний відповідачем електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Міолан» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Факт надання кредиту в розмірі 6100,00 грн підтверджується платіжним дорученням №28118195 від 29.05.2021 року. Відповідно до положень п.2.3.1.1. Договору про споживчий кредит №100997974 від 29.05.2021 року сторони передбачили можливість його пролонгації на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ «Міолан» відповідачем були вчинені дії, спрямовані на пролонгацію договору, тобто здійснювалося часткове погашення заборгованості та сплата комісії за пролонгацію договору 29.06.2029 року в загальному розмірі 1433,00 грн, у тому числі на суму 305,00 грн в рахунок сплати за тілом кредиту, 305,00 грн сплата комісії за пролонгацію та 823,00 грн сплата процентів по кредиту. Згідно розрахунку, заборгованість відповідача становить 17854,42 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 5795,00 грн; - заборгованість за відсотками 11449,42 грн; - заборгованість за комісією 610,00 грн. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. В подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» 30.09.2021 року був укладений Договір факторингу №09Т, згідно з умовами якого ТОВ «Міолан» відступило право вимоги за кредитним договором №100997974 від 29.05.2021 року, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за плату, на умовах, визначених цим договором. З наданого позивачем витягу з додатку до договору №09Т від 30.09.2021 року вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 17854,42 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 5795,00 грн; - заборгованість за відсотками 11449,42 грн; - заборгованість за комісійними винагородами 610,00 грн. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19). Аналізуючи порядок укладення договорів у цій справі суд враховує, що договір був підписаний відповідачем аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові у справі №524/5556/19 від 12.01.2021. Таким чином, у відповідача в силу наведених вище умов укладених ним договорів та положень чинного законодавства, існує обов`язок щодо повернення коштів, взятих ним у кредит, які суд стягує в межах вимог, заявлених позивачем. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно розрахунку, виконаного ТОВ «Міолан» та витягу з додатку до договору №09Т від 30.09.2021 вбачається, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 17854,42 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 5795,00 грн; - заборгованість за відсотками 11449,42 грн; - заборгованість за комісійними винагородами 610,00 грн. Відомостей про погашення зазначеної заборгованості відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс»» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, позивачем до позову додано: договір №01-05/05 від 05.05.2025 року про надання правової допомоги та додаткова угода до нього №288 від 31.07.2025 року; акт надання послуг №288 на підтвердження факту надання правової допомоги від 31.07.2025 року на суму 5000,00 грн; детальний опис робіт від 31.07.2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС №8530/10 від 28.11.2019 адвоката Кубрака О.О. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правову допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved