Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , жителя [ADDRESS] , в якому просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача в її користь на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони одружилися 08 лютого 2017 року, шлюб зареєстровано Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис N? 8. Позивач зазначає, що у шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою, проживає з нею та перебуває на її вихованні. Сімейне життя у них із відповідачем складалося невдало, внаслідок чого рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20.04.2022 року, яке набрало законної сили, їх шлюб розірваний, неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з нею. Позивач повідомляє, що їхня донька [PERSON] проживає з нею згідно рішення суду. Дитина потребує збалансованого харчування, вітамінів, розвиваючих ігор, книжок, предметів гігієни. Дівчинка швидко росте, а тому вона змушена постійно купляти новий одяг та взуття для неї. Після стрімкого росту цін все перелічене вимагає значних матеріальних витрат, і участь відповідача у їх забезпеченні є його обов`язком. Ці витрати носять систематичний характер і повинні покриватися відповідачем щомісяця. Позивач наголошує, що обов`язок забезпечити належний рівень життя для дітей покладається на обидвох батьків. Відповідач у справі за законом зобов`язаний приймати участь у забезпеченні всіх перелічених вище потреб їхньої доньки. Однак, з того часу, як сторони припинили спільне проживання, відповідач надає кошти на утримания доньки нерегулярно. Право вибору способу стягнення аліментів, відповідно до ст.181 СК України, належить тому з батьків, з ким проживає дитина. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров?я та матеріального становища дитини, стану здоров?я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатної дружини або дочки чи сина, а також інших обставин, що мають істотне значення. Позивач зазначає, що відповідач працездатний, фізично здоровий, матеріально забезпечений, отримує доходи, розмір яких їй невідомий. Інших утриманців у відповідача немає. За таких обставин вона має всі підстави просити призначити їй аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі частки видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 10.06.2022 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він зазначив, що йому відомо про розгляд даної справи. Просив судовий розгляд цивільної справи проводити без його участі. Ухвалою суду від 13 липня 2022 року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Згідно з повідомленням т.в.о. начальника [INFO] [PERSON] № 221 від 22.01.2026, отриманого на запит суду, відповідач [PERSON] , [INFO] , припинив перебування у складі Збройних Сил України. Ухвалою суду від 23 січня 2026 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Судове засідання в справі призначено на 10 лютого 2026 року о 12 год 50 хв в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (зал судових засідань № 2, вул. Героїв Євромайдану, 7, м.Городенка Івано-Франківської області). Справу №342/456/22 (провадження №2/342/10/2026) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за кредитним договором, яка була призначена до розгляду на 12:50 год. 10.02.2026 знято з розгляду у зв`язку з тим, що суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Федів Л.М. з 10 лютого 2026 року по 11 лютого 2026 року перебувала у відпустці, згідно Наказу № 02-13/1/2026 від 04.02.2026 «Про надання відпустки [PERSON] ». Позивач [PERSON] в судове засідання 04.03.2026 не з`явилася. Подала до суду заяви, в яких просила судовий розгляд справи завершувати без її участі Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштового відправлення (судової повістки) за адресою зареєстрованого місця проживання та адресою фактичного місця проживання, що зазначена у позовній заяві, що повернулися до суду без вручення, з довідкою «Укрпошта», причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».Причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 31 липня 2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2022 року по справі № 342/1427/21, яке 23.05.2022 набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 08 лютого 2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №8. Неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишено на проживанні з матір`ю [PERSON] . Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України). Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені позивачем підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст. 181-183 СК України, відсутність даних про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних дружину, батьків, дочки, сина, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття,. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 09.06.2022 тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій міститься вимога щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 331,20 грн в дохід держави. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved