Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування поданого позову вказано, щовін з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2023 по 04.2024 роки. В даному шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] , та донька [PERSON] [INFO] . Судовим наказом Славутського міськрайонного суду від 20.12.2024 року з позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку платника аліментів, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 17.12.2024 і до повноліття дітей. Позивач зазначає, що на даний час його матеріальне становище змінилось в сторону погіршення та зазнав змін сімейний стан, тому вважає, що розмір аліментів може бути зменшений з 1/3 частки його заробітку до 1/8 частки його заробітку, що буде достатнім для всебічного розвитку дітей. З 25.12.2024 позивач проживає однією сім`єю з [PERSON] , яка є вагітною, без реєстрації шлюбу. Крім того, позивач зазначає, що його мати [PERSON] проживає разом із ними, постійно хворіє, та перебуває на його утриманні, знаходиться на стаціонарному лікуванні та потребує постійного догляду. Зазначає, що відповідач [PERSON] проживає разом із [PERSON] , які працюють та отримують дохід. Таким чином, враховуючи те, що на момент звернення з цим позовом до суду матеріальний та сімейний стан позивача змінилось, тому він позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірах, визначених судовими рішеннями, у зв`язку із чим Позивач просить: зменшити розмір аліментів, з 1/3 частини з усіх видів заробітку до 1/8, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей. Ухвалою суду від 23.10.2025 провадження у даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 09.12.2025 підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 06.01.2026. 06.01.2026 розгляд справи було відкладено на 27.01.2026 за клопотанням представника позивача. 27.01.2026 судове засідання було відкладено на 16.02.2026 через технічний збій. 16.02.2026 представник позивача просила про відкладення судового засідання для надання оригіналів документів. Тому, по справі оголошено перерву до 05.03.2026. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Вказав, що на момент розгляду справи змінився його сімейний стан, оскільки він одружився та його дружина перебуває у стані вагітності. Крім того на його утриманні перебуває його матір, які потребує постійного догляду та лікування. Крім того зазначив, що є військовослужбовцем та щомісячно несе витрати на своє забезпечення та ремонт військової техніки. За таких обставин він енвзмозі сплачувати аліменти визначені у судовому наказі та просить їх зменшити. Представник позивача позов підтримала та просить його задовольнити. Вказує на наявність обставин, які підтверджують погіршення фінансових можливостей позивача та зміну сімейного стану. Вважає що ці обставини у сукупності є підставою для задоволення позову. Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечилаи. Вказують на те, що одруження позивача не може вказувати на зміну майнового стану, який би тягнув за собою неможливість сплачувати аліменти. Зокрема представник відповідача вказує, що народження третьої дитини у позивача могло б свідчити про зміну сімейного стану позивача , який би тягнув додаткові фінансові витрати. Разом з тим, факт перебування дружини позивача у стані вагітності не може свідчити про зміну майнового становища позивача. Крім того звертають увагу на те, що матір позивача є працездатною особою молодого віку, у неї відсутня інвалідність, а тому безпідставно стверджувати про необхідність її утримання. Також представник позивача вказує на те, що позивач не надав доказів несення додаткових витрат пов`язаних з проходженням військової служби, а тому такі його доводи є необгрунтованими. Враховуючи наведене просять у задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2023 по 04.2024. В даному шлюбі у них народився син [PERSON] [INFO] , та донька [PERSON] [INFO] . Судовим наказом Славутського міськрайонного суду від 20.12.2024 року з позивача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку платника аліментів, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 17.12.2024 і до повноліття дітей (а.с. 7). Віповідно до характеристики виданої Рівнянською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області від 16.02.2026, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . На даний час проходить службу у ЗСУ. Відповідно до довідки про доходи [PERSON] , він дійсно проходть військову службу в ВЧ [NUMBER] , та займає посаду оператор. Загальна сума доходу за період з 11.10.2025 по 31.12.2025 за винятком аліментів, становить 87255 грн. 87 коп. (а.с.74). Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.02.2026 №23, [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] та дружиною [PERSON] . Матір [PERSON] хворіє на протрузію хребця з частим відбиранням кінцівок, 4 стадія, про що свідчать надані довідки з лікарні (а.с. 12,13,14). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30.01.2026 Відповідно до консультативного висновку №8694183 від 18.02.2026 [PERSON] перебуває у стані вагітності, 30 тижнів. Надаючи правову оцінку вказаним обставинам суд враховує наступне. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Так, суд звертає увагу на те, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я платника аліментів. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення розміру аліментів. Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення статті 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, він сплачує аліменти на двох дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку платника аліментів, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 17.12.2024 і до повноліття дітей. Стороною позивача не надано доказів того, що після набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів з нього, погіршилось його матеріальне становище. Зміни позивача у його сімейному стані, а саме укладення шлюбу, не є підставою для зменшення розміру аліментів на дітей від попереднього шлюбу. Варто зазначити, що обов`язок утримувати дітей належить виконувати обом батькам. Доказів перебування на утриманні матері позивача суду не надано. Судом встановлено, що матір позивача є особою досить молодого та працездатного віку, у якої відсутня будь-яка інвалідність, а тому сам факт спільного проживання та перебування на лікуванні не може свідчити про зміну майнового стану позивача. Не підтверджено будь-якими доказами і твердження позивача про систематичні витрати пов`язані із проходженням ним військової служби . Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що матеріальний та сімейний стан змінився, через що він позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірах, визначених судовими рішеннями. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed