Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

09.12.2025 до Перечинського районного суду Закарпатської області, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 передано на розгляд за територіальною підсудністю цивільну справу за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Самойленко М.О., до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу. Вказана ухвала Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.10.2025 року сторонами не оскаржена та набрала законної сили. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає про те, що 14 лютого 2019 року між нею, [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 лютого 2019 року. Від шлюбу у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 06 липня 2019 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Малолітня дитина на даний час проживає з нею, позивачкою у справі, як зазначено у позові. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. За час спільного проживання з`ясувалося, що у них різні погляди на життя і частко виникають сварки. З вини обох сторін сумісне життя та збереження сім`ї стали неможливими. Позивачка вказує, що шлюбні відносини між сторонами припинені фактично з квітня 2022 року та з того ж часу спільне господарство ними не ведеться. Спір про поділ спільного майна подружжя на даний час відсутній. Позивачка вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження між сторонами шлюбу буде суперечити їх інтересам, примирення з відповідачем вважає неможливим. На даний час шлюб між ними носить суто формальний характер, та подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї вважає неможливим, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом про розірвання шлюбу та у позові позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 14 лютого 2019 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 41. Після розірвання шлюбу прізвище позивачка просить залишити без змін « [PERSON] ». Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 23.12.2025 позов [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 175/14562/25 та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, проте 25.02.2026 року представником позивача адвокатом Самойленко М.О. до суду подано через систему «Електронний суд» письмову заяву, в якій просить розглянути справу про розірвання шлюбу без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги [PERSON] підтримують у повному обсязі за наведеними у позові підставами та обґрунтуваннями. Просять позовні вимоги задовольнити, строк на примирення просять не надавати, після розірвання шлюбу просять залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою про доставками смс-повідомлення, також сповіщення відповідача здійснено судом відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача [PERSON] . Проте, подав 09.03.2026 року письмову заяву, в якій виклав прохання розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення за підставами, наведеними у позовній заяві. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, представників сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Всебічно та повно дослідивши матеріали цивільної справи 175/14562/25, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 14 лютого 2019 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копія якого є в матеріалах справи (а.с.5). Після державної реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] » було змінено на прізвище « [PERSON] ». Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та у свідоцтві про народження якої батьком записаний [PERSON] , відповідач у справі, а в графі «мати» - [PERSON] (позивачка) та копії вказаного свідоцтва серії [NUMBER] від 06.07.2019 року, є в матеріалах справи (а.с.4). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу обґрунтовані та підлягають задоволенню та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в ході розгляду справи не доведено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог про розірвання шлюбу, відсутність відзиву (заперечень проти позову) відповідача [PERSON] суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони тривалий час не підтримують, мешкають окремо один від одного, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх малолітньої дитини. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, а саме судовий збір в сумі 1211,20 грн., який понесений позивачкою при пред`явленні нею позову до суду, згідно копії квитанції № 4989-5883-2951-3489 від 09.09.2025 року (а.с.3). Враховуючи викладене та

Outcome: approved