Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліметів на період навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі до 29.03.2010 року. Під час спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час син навчається у Відокремленому структурному підрозділі Кам`янець-Подільського фахового коледжу Навчально-реабілітаційному закладі вищої освіти «Кам`янець-Подільський державний інститут» (наказ на зарахування від 31.07.2024 року) на 1 курсі денної форми навчання, ОПС «Фаховий молодший бакалавр», за державним (регіональним) замовленням, спеціальність 015 Професійна освіта 015.39 «Цифрові технології», із строком закінчення навчання до 30.06.2027 року. Навчання сина потребує певних витрат на проїзд, підручники, харчування, одяг, взуття, проте вона не взмозі самостійно утримувати його, а відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча за своїм матеріальним станом може і зобов`язаний це робити, оскільки є військовослужбовцем, отримує стабільну заробітну плату, інших утриманців на утриманні немає. Крім того, син [PERSON] має інвалідність з дитинства, 3 група, що також потребує додаткових коштів на обстеження у лікарів та купівлю ліків. А тому звернулася до суду з даним позовом та просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , на період навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення ним віку 23-х років. Ухвалою судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.01.2026 року відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, 10.02.2026 року через канцелярію суду подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , на період навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення ним віку 23-х років і розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином, в тому числі оголошенням на сайті суду. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст.279 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі до 29.03.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.03.2010 року. Відповідач, [PERSON] , є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.08.2007 року. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою. З довідки № 1235 від 10.09.2025 року вбачається, що [PERSON] з 01.09.2024 року навчається у Відокремленому структурному підрозділі Кам`янець-Подільського фахового коледжу Навчально-реабілітаційному закладі вищої освіти «Кам`янець-Подільський державний інститут» (наказ на зарахування від 31.07.2024 року) на 1 курсі денної форми навчання, ОПС «Фаховий молодший бакалавр», за державним (регіональним) замовленням, спеціальність 015 Професійна освіта 015.39 «Цифрові технології», із строком закінчення навчання до 30.06.2027 року. Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, номер витягу10476/25/1292/В, дата прийняття рішення 14.08.2025 року, номер рішення 10476/25/1292/Р вбачається, що [PERSON] , [INFO] , встановлено помірний ступінь обмеження основних критеріїв життєдіяльності, а саме здатності до навчання, контролю поведінки та трудової діяльності, комісія прийшла до висновку встановити йому 3 групу інвалідності на 1рік. [PERSON] знаходиться на утриманні матері, яка самостійно не може в повній мірі матеріально забезпечувати дитину і потребує матеріальної допомоги, що підтверджується відомостями відділу реєстрації місця проживання Департаменту правового супроводу та контролю Кам`янець-Подільської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за вих. № 2581/04-09 від 18.07.2025 року. Суд, після встановлення фактичних обставин, дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Як слідує з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Приписами ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Із системного аналізу положень ст.199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання за будь-якою із форм; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). На цьому також акцентована увага в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17. Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Верховний Суд в постанові від 13 квітня 2021 року по справі № 308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При вирішенні спору, суд враховує, що [PERSON] є повнолітнім, навчається на денній формі навчання у Навчально-реабілітаційному закладі вищої освіти «Кам`янець-Подільський державний інститут», є інвалідом 3 групи, що унеможливлює його трудову діяльність поза часом навчання, і те, що батьки мають змогу утримувати його в період навчання, оскільки обоє є працездатними особами. Предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітнього сина, який продовжує навчання, так як обов`язок по його утриманню покладається на обох батьків. Відомості про наявність у нього інших джерел доходів відсутні. Згідно зі ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З аналізу вказаної матеріальної норми слідує, що законом не встановлено мінімальної межі визначення судом аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи без визначення мінімальної межі. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі належним чином оцінених доказів, поданих позивачем, з урахуванням встановлених обставин і вимог, суд дійшов висновку про те, що заявлені уточнені позовні вимоги, а саме стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку ( доходу) щомісячно підлягають задоволенню, враховуючи те, що відповідач є військовослужбовцем, отримує стабільну заробітну плату, інших утриманів на утриманні немає і як батько зобов`язаний матеріально утримувати свою дитину, забезпечити її мінімально необхідними благами, які потрібні для її життя та навчання і спроможний сплачувати аліменти до закінчення сином навчання, тобто по 30.06.2027 року, але не більше як до досягнення ним віку 23-х років. В силу ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів присуджуються від дня пред`явлення позову - з 18.12.2025 року. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 198, 199, 200, 201 СК України та

Outcome: approved