Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

«Моторне (транспортне) страхове бюро України» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. На обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що 24.02.2025 о 19:45 годині в м. Запоріжжя, на перехресті вул. Солідарності з вул. І. Сікорського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки ЗАЗ Ланос, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який є відповідачем по справі, та транспортного засобу Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником вказаного транспортного засобу є [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла 26.02.2025 звернулась до «Моторного (транспортного) страхового бюро України» (МТСБУ) з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2025 по справі № 336/2403/25 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Встановлення розміру матеріального збитку по даному випадку МТСБУ доручило ТОВ «СОС Сервіс Україна», оцінювач [PERSON] 05.04.2025 склав звіт №05-04-25 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, у якому було визначено, що вартість матеріального збитку автомобіля Opel Astra, д.н.з [NUMBER] , в результаті його пошкодження становить 18710,07 грн. з урахуванням ПДВ. Згідно заяви потерпілої МТСБУ здійснило перерахування потерпілій [PERSON] суму відшкодування в розмірі 17766,73 грн. Крім того, МТСБУ були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди експертом у розмірі 3000,00 грн., загальний розмір витрат позивача складає 20766,73 грн. Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено лист про відшкодування збитків в порядку регресу, однак, ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. У зв`язку з цим представник позивача просить суд стягнути з відповідача кошти на відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 17766,73 грн., на відшкодування вартості послуг експерта у розмірі 3000,00 грн. та судового збору у розмірі 3028,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судові засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце проведення судових засідань повідомлений належним чином шляхом публікації оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до вимог ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» і шляхом направлення судової повістки з повідомленням, але поштове відправлення повернулося до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній». Відзив на позов він не подав. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Взявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ухвалою судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 15.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані до суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 24.02.2025 о 19 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Ланос», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вул. Солідарності з вул. І. Сікорського в м. Запоріжжі, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попереду, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого при обранні у встановлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати можливість контролювати його рух і безпечно керувати ним, та п. 13.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих осіб немає. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2025 року по справі ЄУН 336/2403/25 (провадження № 3/336/2016/2025), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держав в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів, що складає 850 грн. На дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник пошкодженого автомобіля Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] 26.02.2025 звернулась до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди. Відповідно до Звіту №05-04-25 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, яка проведена ТОВ «СОС Сервіс Україна» і, зокрема, оцінювачем [PERSON] , встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля Opel Astra, д.н.з. [NUMBER] , становить 18710,07 грн. з урахуванням ПДВ. Вартість послуг, які позивач сплатив за складання цього Звіту ТОВ «СОС Сервіс Україна», складає 3000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 16711 від 26.05.2025. Крім того, МТСБУ перерахувало потерпілій [PERSON] суму відшкодування у розмірі 17766,73грн., що підтверджується платіжною інструкцією №20648 від 23.06.2025. Суд враховує, що відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. Транспортний засіб має бути забезпеченим до початку його використання у дорожньому русі на вулично-дорожній мережі загального користування на території України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, що є підставою для здійснення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, чинних на день настання такої події, а для регламентної виплати, визначеної пунктом 4 частини першої статті 43 цього Закону, - у межах страхових сум, встановлених на день укладення внутрішнього договору страхування, за яким здійснюється така виплата, зобов`язано у встановленому цим Законом порядку здійснити регламентну виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи. Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних із: 1) відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті; 2) евакуацією (доставкою) транспортного засобу в межах 150 кілометрів (якщо інша відстань не погоджена між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою) від місця дорожньо-транспортної пригоди на території України до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки на території України, або до місця здійснення відновлювального ремонту на території України, а також від місця проживання потерпілої особи або місця стоянки на території України до місця здійснення відновлювального ремонту на території України; 3) оплатою послуг стоянки, якщо транспортний засіб з поважних причин необхідно перемістити на стоянку, але не більше ніж до дати отримання страхової виплати. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним обов`язковим об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України, зокрема, транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до, зокрема, особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки на даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань та добровільно не відшкодовує витрати МТСБУ, пов`язані зі здійсненням регламентної виплати, тому порушенні ним законні права МТСБУ дійсно потребують захисту в судовому порядку. Таким чином, з урахуванням наведених норм чинного законодавства суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати МТСБУ, пов`язані зі здійсненням регламентної виплати потерпілій, в порядку регресу в розмірі 17766,73 грн. Крім того, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) має право для визначення (з`ясування) причин, обставин настання страхового випадку та визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залучати своїх працівників або осіб, які здійснюють професійну оціночну діяльність відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні. Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для визначення (з`ясування) причин, обставин настання подій, які є підставою для здійснення регламентних виплат, визначення розміру заподіяної внаслідок таких подій шкоди (у тому числі здійснює оплату послуг осіб, які надають МТСБУ інформацію чи інші послуги для визначення розміру регламентної виплати), оплату банківських витрат, судових зборів та інших обов`язкових платежів, пов`язаних із здійсненням та компенсацією регламентних виплат, оплату послуг осіб, які на договірній основі надають МТСБУ юридичні послуги щодо компенсації здійснених регламентних виплат. До суду надано копію Звіту №05-04-25 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, яка проведена ТОВ «СОС Сервіс Україна» і, зокрема, оцінювачем [PERSON] , з додатками і копію платіжної інструкції № 16711 від 26.05.2025, які у повному обсязі підтверджують факт проведення оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля потерпілої і факт понесення позивачем у зв`язку з цим витрат на суму 3000,00 грн. Тому суд вбачає підстави для задоволення позову в цій частині і стягнення з відповідача витрат позивача на проведення оцінки автомобіля у сумі 3000,00 грн. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є належним чином обґрунтованими і підтвердженими дослідженими судом доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн., а тому, оскільки позов задоволено в повному обсязі, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved