Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

12.01.2026 до суду за підсудністю, визначеною ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.11.2025, надійшла зазначена цивільна справа в обґрунтування якої вказано, що 29.10.2024 між відповідачем [PERSON] та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»було укладено договір про надання фінансового кредиту №1864212 та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 11 000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1 % в день. 31.03.2025 згідно з умовами Договору факторингу №01.02-06/25, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступлено право вимоги за кредитним договором №1864212 від 29.10.2024 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а відповідно ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуто право вимоги до [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 33 330,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. - за тілом кредиту; 16 830,00 грн. - за відсотками; 5 500,00 грн. - пеня. Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою від 02.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09.03.2026, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.03.2026 ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи. Представник позивача разом з позовною заявою подала клопотання про розгляд справи без її участі, заявила про підтримку позовних вимог та надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, а саме за допомогою направлення судової повістки за зареєстрованим його місцем проживання, яка повернута на адресу суду з відміткою пошти «адресат відмовився». Відзив на позовну заяву відповідач не подав, будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило. Згідно з положеннями ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положеннями частини 1 статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 29.10.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1864212. Укладення договору здійснювалося в електронній формі шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця. На номер мобільного телефону позичальника було надіслано одноразовий ідентифікатор С728, який [PERSON] ввів у відповідному розділі інформаційно-телекомунікаційної системи, чим підтвердив прийняття пропозиції (акцепт) щодо укладення договору про надання споживчого кредиту №1864212 (а.с. 9-12). Відповідно до паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором М121, сума кредиту становить 11 000 грн., строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка складає 1,00%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 50 600, 00 грн. (а.с.12 на звороті-13). ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу грошові кошти, шляхом їх перерахування на картку № [NUMBER] . Це підтверджується довідкою № 20250404-4550 від 04.04.2025 (а.с.19 на звороті). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що заборгованість відповідача станом на дату складання позовної заяви за Договором про надання споживчого кредиту №1864212 від 29.10.2024 складає 33 330,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. - за тілом кредиту; 16 830,00 грн. - за відсотками; 5 500,00 грн. - пеня (а.с.18 на звороті 19 на звороті). 31.03.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір Факторингу №01.02-06/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с.20-25). Згідно з Витягом з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025, загальна сума заборгованості [PERSON] становить 33 330,00 грн, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 11 000,00 грн., заборгованість по відсотках 16 830,00 грн., пеня 5 500,00 грн. (а.с.27). Ця сума також узгоджується з вищевказаним розрахунком заборгованості ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за кредитним договором у загальному розмірі 33 330,00 грн. Згідно з п. 2.1. Договору факторингу, Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки, встановлені цим Договором. Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №10049 від 30.04.2025 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перераховано на рахунок ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 2 935 927,65 гривень за право вимоги відповідно до договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025 (а.с.25 на звороті). Отже, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» виконало умови договору факторингу щодо оплати на умовах, визначених тим Договором, у зв`язку з чим набуло право вимоги за кредитним договором до відповідача [PERSON] . За таких обставин позивачем доведено наявність чинних між сторонами кредитних правовідносин, наявність обов`язку відповідача щодо виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а також порушення такого зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, а тому право кредитора підлягає захисту у судовому порядку. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. З досліджених судом доказів вбачається, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти, проте останній порушив свої зобов`язання, вчасно не повернувши отриманого кредиту та не сплативши відсотки за його користування. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини першої статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Як передбачено статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до приписів частини першої статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Таким чином, суд вважає, що позивач отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в грошовому зобов`язанні, передбачені в Договорі про надання споживчого кредиту №1864212 від 29.10.2024. У суду відсутні докази того, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач не надав будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач; доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитним договором позивачу матеріали справи не містять, а тому з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеною заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту та відсоткам відповідно до наданого розрахунку. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені, то суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Положеннями п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки [PERSON] уклав Договір про надання споживчого кредиту №1864212 від 29.10.2024 з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України пеня в розмірі 5 500,00 грн. підлягає списанню кредитодавцем, а тому підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не виконав умови Договору про надання споживчого кредиту №1864212 від 29.10.2024, ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі 27 830,00 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 11 000,00 грн., заборгованість по відсотках 16 830,00 грн.. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом через систему «Електронний суд» сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору 0,8, що становить 2 422,40 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на суму 27 830,00 грн. (83,49 % позовних вимог), то з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 022 грн 46 коп. (2 422 грн 40 коп. х 83,49%). На підставі викладеного,

Outcome: partial