Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

16.12.2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Південь Агро Інвест» про стягнення орендної плати в сумі 26 404 грн. 09 к., мотивуючи тим, що він є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 4825486300:07:000:0435. 4825486300:01:000:0338, 4825486300:06:000:0417, 4825486300:01:000:1085, що знаходяться в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Між ним та ТОВ «Південь Агро Інвест» 09.11.2018 року було укладено договір оренди землі № б/н від 01.03.2018 року. Державну реєстрацію іншого речового права проведено за номерами 27895104, 27896280 від 05.09.2018 року та № 32202439 від 25.06.2019 року. Відповідно до пункту 4.1 умов договору оренди землі Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12,37 % нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що у грошовому еквіваленті становить 22 373,89 грн. Пунктом 4.5 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем не пізніше 01 вересня поточного року. Орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський розрахунковий рахунок орендодавця. Згідно з пунктом 4.7 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. У пункті 9.4 Договору передбачено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний вчасно сплачувати всі належні за договором оренди платежі. Ділянка з кадастровим номером 4825486300:07:000:0435 становить нормативну грошову оцінку (далі по тексту - НГО) в сумі 14 7466,44 грн., а 12,37% від НГО становить 18241,60 грн. Ділянка з кадастровим номером 4825486300:01:000:0338 становить НГО в сумі 23 173,30 грн., а 12,37% від НГО становить 2 866,54 грн. Ділянка з кадастровим номером 4825486300:06:000:0417 становить НГО в сумі 9 931,41 грн., а 12,37% від НГО становить 1 228,52 грн. Ділянка з кадастровим номером 4825486300:01:000:1085 становить НГО в сумі 300,95 грн., а 12,37 % від НГО становить 37,23 грн. Сплата орендної плати здійснювалась у безготівковій формі шляхом зарахування орендної плати на його картковий рахунок та на рахунок його дружини у АТ «Ощадбанк» із грубим порушенням строків сплати орендної плати у відповідності до умов Договору оренди землі. Орендна плата за 2025 рік не була виплачена. Прострочення суми боргу становить 107 днів. Пеня становить 2 393,59 грн.: 22 373,89 грн. * 0,1% = 22,37 грн. 22,37 грн. * 107 днів = 2 393,59 грн. пеня. Невиплачена орендна плата 22 373,89 грн. + пеня 2 393,59 грн. 24 767,48 грн. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.04.2025 року по справі № 484/656/25 було розірвано договір оренди земельних ділянок та стягнуто орендну плату і пеню. ТОВ «Південь Агро Інвест» не погодившись з рішенням першої інстанції подало апеляційну скаргу. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14.07.2025 апеляційну скаргу ТОВ «Південь Агро Інвест» частково задоволено та відмовлено у стягненні орендної плати та індексації. До сьогоднішнього дня земельні ділянки позивача знаходяться у користуванні відповідача. Відповідно до п. 7.1 Договору оренди землі після припинення дії договору орендар повертає за актом повернення орендодавцю земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. На момент подачі позовної заяви відповідач земельну ділянку не повернув, акт повернення земельної ділянки відповідач не направляв на його адресу для підписання. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності від 11.12.2025 року перереєстрація права оренди на нового орендаря відбулась уже в новому аграрному році, а саме: 15.07.2025 року у зв`язку з чим новий орендар не мав можливості забрати в обробіток земельні ділянки у зв`язку з тим, що відповідачем вже були оброблені земельні ділянки. Пунктом 3.1 договору передбачено, що договір укладено терміном на .......... сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Оскільки у 2025 році відповідач продовжує обробляти земельні ділянки і продовжують діяти договірні відносини, то у відповідності до умов договору відповідач до 01 вересня 2025 року повинен був провести розрахунок по орендній платі. Але знов таки в порушення умов договору оренди відповідач вкотре порушує умови договору оренди. Також при виплаті/нарахуванні орендної плати ТОВ «Південь Агро Інвест» не враховувало індексацію. Тож ТОВ «Південь Агро Інвест» повинен був виплати орендну плату за 2025 рік з урахуванням індексу інфляції. Сума невиплаченої індексації складає 1 636,61 грн. Отже ТОВ «Південь Агро Інвест» на момент звернення до суду заборгував орендну плату в розмірі 22 373,89 грн. Пеню за період несвоєчасної виплати орендної плати 2 393,59 грн. Індексацію в розмірі 1 636,61 грн. Загальний розмір заборгованості становить 26 404,09 грн. Зазначену суму заборгованості просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 22.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання; зобов`язано позивача надати до суду відомості про доходи за період 01.01.2025 року по 16.12.2025 року (дата звернення з позовом до суду) з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору. 14.01.2026 року до суду від представника відповідача Ряснянської І.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила у задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000 грн. Відзив на позовну заяву мотивований тим, що у позовній заяві Позивач порушує перед судом питання про стягнення з Відповідача орендної плати за користування належними йому на праві приватної власності земельними ділянками у 2025 році. Дійсно, як вірно вказує у позовній заяві Позивач, між ним та ТОВ «Південь Агро Інвест» 01.03.2018 року було укладено Договір оренди землі, за яким Відповідачу у користування було передано земельні ділянки з кадастровими номерами: 4825486300:07:000:0435, 4825486300:01:000:0338, 4825486300:06:000:0417, 4825486300:01:000:1085. Державна реєстрація права оренди №№27895104, 27896280 від 05.09.2018 р. та № 32202439 від 25.06.2019 р. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.04.2025 р. у справі №484/656/25 було розірвано вищевказаний Договір оренди землі, стягнуто орендну плату та пеню. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14.07.2025 р. вищеозначене рішення в частині розірвання Договору оренди землі залишено без змін. Таким чином з набранням 14.07.2025 р. законної сили рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.04.2025 р. між Позивачем та ТОВ «Південь Агро Інвест» були припинені правовідносини з оренди землі. Відповідно до п. 4.1., розірваного рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, Договору оренди землі від 01.03.2018 року, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 12,37 % нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає за усі чотири ділянки 22 373,89 грн.. Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У позовній заяві розрахунок індексу інфляції на суму 1 636,61 грн. виконаний правильно. Таким чином розмір орендної плати з урахуванням індексу інфляції становить 24 010,05 грн. Разом з цим пунктом 4.2, розірваного Договору оренди землі, Орендарем, як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Ставки податку на доходи фізичних осіб, що застосовуються до доходів фізичних осіб, отриманих у 2025 р. - 18 відсотків від бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 ст. 167 Кодексу) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (п. 167.1 ст. 167 Кодексу). Ставки військового збору, що застосовуються до доходів, отриманих у 2025 р. - 5 відсотків з доходів платників, визначених п. 162.1 ст. 162 ПК України, що включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу за 2024 звітний (податковий) рік та остаточний розрахунок податкових зобов`язань щодо яких проводиться в поданій річній податковій декларації про майновий стан і доходи, у тому числі з іноземних доходів (п. 1.16 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу). Таким чином із суми орендної плати з урахуванням індексу інфляції Орендарем утримується податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, що разом становить 23 %. Враховуючи, що розмір орендної плати за 2025 рік за Договором оренди землі від 01.03.2018 р. становить 22 373,89 грн., а також суми її індексації 1 636,61 грн., становить 24 010,22 грн., після вирахування податків та зборів 23%, сума орендної плати яка підлягає до виплати [PERSON] складає 18 487,87 грн. Згідно пункту 4.5. орендна плата вноситься Орендарем не пізніше 01 вересня поточного року. Отже розрахунковим періодом за користування земельною ділянкою є один рік, тобто 365 днів. Таким чином розмір орендної плати за користування належними Позивачу земельними ділянками в день становить 50,65 грн.. (18 487,87 : 365 = 50,65). Враховуючи, що Договір оренди землі укладений між Позивачем та Відповідачем вважається розірваним з 14.07.2025 р., вважає, що фактичне користування Відповідачем за Договором оренди землі становить 212 календарних днів, а розмір орендної плати за користування земельними ділянками за 212 днів складає - 10 737,80 грн.. Нарахування заборгованості з орендної плати після 14.07.2025 р. та відповідно пред`явлення її до стягнення зі сторони Позивача є протиправним та незаконним. Розірвання Договору оренди землі, що укладений між Позивачем та Відповідачем за рішенням суду свідчить про відсутність обов`язку зі сторони ТОВ «Південь Агро Інвест» сплачувати оренду плату. За змістом вищезазначених норм права, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 року (справа №629/4628/16-ц) і постанові від 13.02.2019 року (справа №320/5877/17). Враховуючи вищевикладене, пред`явлення Позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати після дати розірвання Договору оренди землі 14.07.2025 р. та розрахунок пені, свідчить про обрання Позивачем неналежного способу захисту свого порушеного права, а від так просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою суду від 14.01.2026 року за клопотанням представниці позивача Єщенко О.В. зобов`язано ГУ ДПС у Миколаївській області надати суду відомості про доходи [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 01.01.2025 року по 16.12.2025 року з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору. 02.02.2026 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що Відповідач у відзиві погоджується з тим фактом, що ним не виконано договірні умови щодо виплати орендної плати. Також зазначено, що відповідачем начебто були сплачені обов`язкові податки та збори у відповідності до п. 4.2 договору оренди. З даним твердженням неможливо погодитись, оскільки відповідачем не надано жодного документального підтвердження. Відповідач у відзиві зазначає той факт, що з моменту винесення постанови Миколаївським апеляційним судом від 14.07.2025 у нього начебто відсутній обов`язок зі сплати орендної плати. Даним твердженням відповідач погоджується з тим, що він повинен був виконати договірні зобов`язання за 2025 рік. Але всупереч умовам договору оренди та чинного законодавства не виконує свої зобов`язання. Відповідно до п. 7.1 Договору оренди землі після припинення дії договору орендар повертає за актом повернення орендодавцю земельні ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності від 11.12.2025, то перереєстрація права оренди на нового орендаря відбулась уже в новому аграрному році, а саме: 15.07.2025 у зв`язку з чим новий орендар не мав можливості забрати в обробіток земельні ділянки у зв`язку з тим, що відповідачем вже були оброблені земельні ділянки. Пунктом 3.1 договору передбачено, що договір укладено терміном на ........., сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Оскільки у 2025 році відповідач продовжував обробляти земельні ділянки і продовжували діяти договірні відносини, то у відповідності до умов договору відповідач до 01 вересня 2025 року повинен був провести розрахунок по орендній платі. Але знов таки в порушення умов договору оренди відповідач вкотре порушує умови договору оренди. Відповідачем не надано жодного документу, який би підтверджував той факт, що ним повернуті земельні ділянки позивачу. До сьогоднішнього дня земельні ділянки [PERSON] так і не повернуті, хоч і є законне рішення суду. Отже, виходячи з умов договору, то відповідач у відповідності до умов договору оренди використовує земельну ділянку позивача до сьогоднішнього дня і повинен виплатити орендну плату позивачу за 2025 рік у повному обсязі. 03.02.2026 року від ГУ ДПС у Миколаївській області до суду надійшли витребувані докази. Ухвалою суду від 12.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Сторонами, їх представниками не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. В судовому засіданні 05.03.2026 року клопотання представника позивача Єщенко О.В. про витребування від відповідача платіжного документу, який би підтверджував сплату орендної плати за 2025 рік, сплату обов`язкових податків та зборів та сплату суми у розмірі 28 928,46 грн., залишено судом без розгляду. Представник позивача Єщенко О.В. підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача Ряснянська І.С. просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у заявах по суті справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами, з врахуванням позицій сторін, викладених у поданих ними заявах по суті справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підстави вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17). Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 4825486300:07:000:0435. 4825486300:01:000:0338, 4825486300:06:000:0417, 4825486300:01:000:1085, що знаходяться в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.8-11/. Між позивачем та ТОВ «Південь Агро Інвест» 01.03.2018 року було укладено договір оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 4825486300:07:000:0435. 4825486300:01:000:0338, 4825486300:06:000:0417, 4825486300:01:000:1085, що знаходяться в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.12-13/. Державну реєстрацію іншого речового права проведено за номерами 27895104, 27896280 від 05.09.2018 року та № 32202439 від 25.06.2019 року. Відповідно до пункту 4.1 умов договору оренди землі Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 12,37 % нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що у грошовому еквіваленті становить 22 373,89 грн. Пунктом 4.5 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем не пізніше 01 вересня поточного року. Орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський розрахунковий рахунок орендодавця. Згідно з пунктом 4.7 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % від несплаченої суми за кожний день прострочення. У пункті 9.4 Договору передбачено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний вчасно сплачувати всі належні за договором оренди платежі. За таких обставин ТОВ «Південь Агро Інвест» зобов`язане щорічно до 01 вересня провести розрахунок по орендній платі. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до змісту ст.ст. 629, 526, 530 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Стаття 762 ЦК України встановлює обов`язок наймача вносити плату за користування майном у розмірах та строки визначені договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Підпункт 170.1.1 пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України визначає, що податковим агентом платника податку орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. За положеннями частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Рішенням Первомайського районного суду Миколаївської області від 15.04.2025 р. у справі № 484/656/25 позов [PERSON] до ТОВ "Південь Агро Інвест" про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати задоволено частково. Розiрвано договiр оренди землi № б/н від 09.11.2018 року, укладений між [PERSON] та ТОВ "Південь Агро Інвест" щодо оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 4825486300:07:000:0435, 4825486300:01:000:0338, 4825486300:06:000:0417, 4825486300:01:000:1085, який зареєстрований у Державному реєстрі іншого речового права за номерами 27895104, 27896280 від 05.09.2018 року та за номером 32202439 від 25.06.2019 року. Стягнуто з ТОВ "Південь Агро Інвест" на користь [PERSON] заборгованiсть по оренднiй платi в сумі 703,78 грн., пеню за несвоєчасний розрахунок по орендній плати в сумі 5 771,46 грн., а всього стягнуто з відповідача на користь позивача 6 475,24 грн. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ "Південь Агро Інвест" про стягнення індексації орендної плати в сумі 7 089,63 грн. відмовлено. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14.07.2025 р. апеляційну скаргу ТОВ «Південь Агро Інвест» задоволено частково. Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.04.2025 року в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості по орендній платі та індексації скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Південь Агро Інвест» про стягнення заборгованості по орендній платі та індексації відмовлено. Рішення суду в частині задоволення вимог про стягнення пені та розподілу судового збору змінено, зменшивши розмір стягуваної пені з ТОВ «Південь Агро Інвест» на користь [PERSON] з 5 771 грн. 46 к. до 4 726 грн. 66 к. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Тож вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині розірвання Договору оренди землі залишено без змін. Таким чином з набранням 14.07.2025 р. законної сили рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.04.2025 р. між Позивачем та ТОВ «Південь Агро Інвест» були припинені правовідносини з оренди землі. Відповідно до п.4.1., розірваного рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, Договору оренди землі від 01.03.2018 року, орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 12,37 % нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає за усі чотири ділянки 22 373,89 грн.. Відповідно до ч.3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Тобто орендна плата підлягає збільшенню на індекс інфляції, якщо інше не встановлено умовами договору. Так, розмір орендної плати за 2025 рік з урахуванням індексу інфляції становить 24 010,50 грн., де 22 373,89 грн. орендна плата за Договором, 1 636,61 грн. індексація ([Сукупний індекс інфляції] = 101,20% ? 100,80% ? 101,50% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,80% ? 99,80% ? 99,80% ? 100,30% ? 100,90% = 107,315% (за період Січень 2025 - Жовтень 2025). [Сума індексації] = 22 373,89 грн. (сума орендної плати) ? 107,315% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 22 373,89 грн. (сума орендної плати) = 1 636,61 грн.). Таким чином розмір орендної плати з урахуванням індексу інфляції становить 24 010,50 грн. Разом з цим, пунктом 4.2. розірваного Договору оренди землі, передбачено, що Орендарем, як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України. Відповідно до п. 164.2.5 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу. Відповідно до п. 170.1.1 ст. 170 ПКУ податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Відповідно до п. 141.9.2. ст. 142 ПК України до суми сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок відносяться податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з доходів фізичних осіб, які перебувають з платником податку у трудових або цивільно-правових відносинах (крім доходів, які сплачені за придбання товарів у фізичних осіб), з доходів за договорами оренди, суборенди, емфітевзису земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Ставки податку на доходи фізичних осіб, що застосовуються до доходів фізичних осіб, отриманих у 2025 р. - 18 відсотків від бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 ст. 167 Кодексу) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (п. 167.1 ст. 167 Кодексу). Ставки військового збору, що застосовуються до доходів, отриманих у 2025 р. - 5 відсотків з доходів платників, визначених п. 162.1 ст. 162 ПК України, що включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу за 2024 звітний (податковий) рік та остаточний розрахунок податкових зобов`язань щодо яких проводиться в поданій річній податковій декларації про майновий стан і доходи, у тому числі з іноземних доходів (п. 1.16 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу). Таким чином із суми орендної плати з урахуванням індексу інфляції Орендарем утримується податок з доходів фізичних осіб та військовий збір, що разом становить 23%. Враховуючи, що розмір орендної плати за 2025 рік за Договором оренди землі від 01.03.2018 р. становить 22 373,89 грн., а також суми її індексації 1 636,61 грн., становить 24 010,50 грн., після вирахування податків та зборів 23%, сума орендної плати яка підлягає до виплати [PERSON] складає 18 488,10 грн. Згідно пункту 4.5. орендна плата вноситься Орендарем не пізніше 01 вересня поточного року. Отже розрахунковим періодом за користування земельною ділянкою є один рік, тобто 365 днів. Таким чином розмір орендної плати за користування належними Позивачу земельними ділянками в день становить 50,65 грн.. (18 488,10 : 365 = 50,65). Враховуючи, що Договір оренди землі, який був укладений між Позивачем та Відповідачем, вважається розірваним з 14.07.2025 р., фактичне користування Відповідачем за Договором оренди землі становить 194 календарних дні, а розмір орендної плати за користування земельними ділянками за 194 днів складає 9 826,10 грн. Тож оскільки договір оренди розірвано, відповідач втратив право користування належною позивачу земельною ділянкою. З часу набрання рішенням суду законної сили 14.07.2025 року відповідач користується земельною ділянкою без належних правових підстав, тож позовні вимоги з підстав, зазначених у позові з договірних відносин між сторонами можуть бути задоволені лише за період до 14.07.2025 року. З 14.07.2025 року позивач може вимагати відшкодування шкоди на підставі ст. 1212 ЦК України. Нарахування заборгованості з орендної плати після 14.07.2025 р. та відповідно пред`явлення її до стягнення зі сторони Позивача є протиправним та незаконним. Відповідно до ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Як регламентовано ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою та другою ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Розірвання Договору оренди землі, що укладений між Позивачем та Відповідачем за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області свідчить про відсутність обов`язку зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» сплачувати оренду плату. За змістом вищезазначених норм права, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року (справа №629/4628/16-ц) і постанові від 13 лютого 2019 року (справа №320/5877/17), яка в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами нижчих інстанцій при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи вищевикладене, пред`явлення Позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати після дати розірвання Договору оренди землі 14.07.2025 р. та розрахунок пені свідчить про обрання Позивачем неналежного способу захисту свого порушеного права. На підставі вищевикладеного сума, що підлягає до виплати, у якості орендної плати за 2025 рік з урахування індексації становить 9 826,10 грн. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 та 2 статті 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достовірність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує до свого внутрішнього переконання. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частинами 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. З огляду на зазначене, кожен факт та обставини, що підлягають доказуванню під час розгляду цивільної справи, має бути підтверджено повнотою зібраних доказів, а переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед судом, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку. Оцінюючи в сукупності надані сторонами докази з точки зору їх належності, достовірності, допустимості і взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати в сумі 9 826,10 грн. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі задоволено на 37,2 %, то судовий збір підлягає частковому відшкодуванню з урахуванням відсоткового співвідношення задоволених позовних вимог, що у цифровому відображенні складає 450,60 грн., що і слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial