Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є спільній частковій власності, в якому просить виділити [PERSON] (ідентифікаційниий номер [NUMBER] ) в натурі 32/100 частки спільного майна, як окремий майновий об`єкт нерухомості - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 75,0 м.кв., житловою площею 39,8 м. кв., який складається з приміщень: - 1 - житловий будинок, В-1 - Сарай, Г-1 - Літня кухня, г - Сарай, Л - Сарай, М - Погріб, Н - 1 - Гараж, Е - Вбиральня, N1 - Огорожа, N2 - Огорожа, N3 - Огорожа, N5 - ворота, що складають цілий окремий об`єкт - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знахаодиться у [ADDRESS] . Припинити право спільної часткової власноті на 32/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] , ща зареєстроване за [PERSON] (ідентифікаційниий номер [NUMBER] ). Позов мотивований тим, що 07 травня 2018 року [PERSON] прийняв у приватну власність як дарунок 32/100 (тридцять дві сотих) частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; об`єкт нерухомого майна, частка у праві власності на який відчужується, згідно технічного паспорту складається з: А-1 - житловий будинок, Б-1 - Сарай, В-1 - Сарай, Г-1 - Літня кухня, [ADDRESS] , Д-1 - Сарай, д - Сарай, Л - Сарай, М - Погріб, Е - Вбиральня, 3 - Вбиральня, К - Вбиральня, №1 - Огорожа, №2 - Огорожа, що підтверджується договором дарування 32/100 (тридцяти двох сотих) частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фесюк Т.В. та зареєстрованим в реєстрі за №466 (додаток №1). Вартість об`єкту, відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна, виданого ТОВ «МЕТР-ЕКСПЕРТ ПЛЮС» від 05.05.2018 року, становить 33 971,00 (тридцять три тисячі дев`ятсот сімдесят одна грн. 00 коп.) гривень (2.1. договору дарування). Земельна ділянка, кадастровий номер 5610100000:01:006:0117, площею 0,0333 га, на якій розташовано 32/100 частки житлового будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07.05.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фесюк Т.В. та зареєстрованим в реєстрі за №467 (додаток №2). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №451543094 від 11.11.2025 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] знаходиться у спільній частковій власності двох осіб: 32/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами належить [PERSON] , 20/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та 28/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами належить [PERSON] , 20/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в КП РМБТІ не зареєстроване (додаток №3). Він виявив бажання скористатися своїм правом на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та замовив у Комунальному підприємстві «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» висновок щодо технічної можливості виділу частки з об`єкту нерухомого майна №4632 від 30 грудня 2025р. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна №4623 від 30 грудня 2025 року, долученого до Позовної заяви можливо виділити частку належну [PERSON] як окремий об`єкт. Відповідно виділити в натурі належне [PERSON] майно: А-1 - житловий будинок, В-1 - Сарай, Г-1 - Літня кухня, г - Сарай, Л - Сарай, М Погріб, Н -1 -Гараж, Е - Вбиральня, N1 - Огорожа, N2 - Огорожа, N3 - Огорожа, N4 - Огорожа, N5 - Ворота, що складають цілий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Відповідно до приміток висновку, будівництво гаражу літ. «Н-1» проведено до 05.08.1992 року, що не потребує оформлення дозвільних документів, сарай літ. «Б- 1», сарай літ. «Д-1», сарай літ. «д», вбиральня літ. «З», вбиральня літ. «К» - знесені. На земельній ділянці зведено огорожу літ. «№3», огорожу літ. «№4», ворота літ. «№5». Загальна площа будинку змінена і становить 75,0 кв.м. за рахунок перепланування без втручання в огороджувальні та несучі конструкції житлового будинку. Фактично всі будівлі і споруди знаходяться на одній стороні подвір`я, отже, територія кожного співвласника індивідуально визначена і не має спільних проходів. Отже, вищезазначений житловий будинок може бути поділений згідно висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкту нерухомого майна виготовленого КП РМБТІ №4623 від 30 грудня 2025 року. Ухвалою від 10.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. У підготовче засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шендера О.М. не з`явилися, від представника до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечувала щодо їх задоволення. Згідно з частиною 3статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України. У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно паспорта серії [NUMBER] , виданого Гощанським РВ УМВС України у Рівненській області 31.12.1997, [PERSON] , [INFO] , народився в с. Задовже, Зарічнянський район, Рівненська область, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 07 травня 2018 року [PERSON] прийняв у приватну власність як дарунок 32/100 (тридцять дві сотих) частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; об`єкт нерухомого майна, частка у праві власності на який відчужується, згідно технічного паспорту складається з: А-1 - житловий будинок, Б-1 - Сарай, В-1 - Сарай, Г-1 - Літня кухня, г - Сарай, Д-1 - Сарай, д - Сарай, Л - Сарай, М - Погріб, Е - Вбиральня, 3 - Вбиральня, К - Вбиральня, №1 - Огорожа, №2 - Огорожа, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фесюк Т.В. та зареєстрованим в реєстрі за №466.Вартість об`єкту, відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна, виданого ТОВ «МЕТР-ЕКСПЕРТ ПЛЮС» від 05.05.2018 року, становить 33 971,00 (тридцять три тисячі дев`ятсот сімдесят одна грн. 00 коп.) гривень (2.1. договору дарування). Земельна ділянка, кадастровий номер 5610100000:01:006:0117, площею 0,0333 га, на якій розташовано 32/100 частки житлового будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 07.05.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фесюк Т.В. та зареєстрованим в реєстрі за №467. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №451543094 від 11.11.2025 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] знаходиться у спільній частковій власності двох осіб: 32/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами належить [PERSON] , 20/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами та 28/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами належить [PERSON] , 20/100 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в КП РМБТІ не зареєстроване. Технічний паспорт на будинок садибного типу за господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] виданий [PERSON] , розмір частки 32/100. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна №4623 від 30 грудня 2025 року, А-1 - житловий будинок, В-1 - Сарай, Г-1 - Літня кухня, г - Сарай, Л - Сарай, М Погріб, Н -1 -Гараж, Е - Вбиральня, N1 - Огорожа, N2 - Огорожа, N3 - Огорожа, N4 - Огорожа, N5 - Ворота, що складають цілий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами може бути виділено. Відповідно до приміток висновку, будівництво гаражу літ. «Н-1» проведено до 05.08.1992 року, що не потребує оформлення дозвільних документів, сарай літ. «Б- 1», сарай літ. «Д-1», сарай літ. «д», вбиральня літ. «З», вбиральня літ. «К» - знесені. На земельній ділянці зведено огорожу літ. «№3», огорожу літ. «№4», ворота літ. «№5». Загальна площа будинку змінена і становить 75,0 кв.м. за рахунок перепланування без втручання в огороджувальні та несучі конструкції житлового будинку. Фактично всі будівлі і споруди знаходяться на одній стороні подвір`я, отже, територія кожного співвласника індивідуально визначена і не має спільних проходів. Отже, вищезазначений житловий будинок може бути поділений згідно висновку щодо технічної можливості виділу частки з об`єкту нерухомого майна виготовленого КП РМБТІ №4623 від 30 грудня 2025 року. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Як роз`яснено в П.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до П.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року. Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Перешкод, які заважали б виділу майна в натурі, судом не встановлено. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved