Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Представник ТОВ«Фінансова компанія «Ейс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №623284849 від 19.05.2021 в розмірі 23120,50 грн. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 19.05.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір №№623284849 за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позичило відповідачу 6500 грн., шляхом переказу на його платіжну картку. Договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який було введено відповідачем, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 за яким право вимоги до [PERSON] передано іншому кредитору - ТОВ «Таліон Плюс». За договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 ТОВ «Таліон Плюс» передало право вимоги до [PERSON] іншому кредитору - ТОВ «ФК Онлайн Фінанс». За договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» передало право вимоги до [PERSON] іншому кредитору - ТОВ«Фінансова компанія «Ейс». Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, Позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 23120,50 грн., що складається з тіла кредиту в сумі 6500 грн. та процентів у сумі 16620,50 грн. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду вона повідомлялася вчасно та належним чином, однак про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Порядок укладення електронного договору визначено ст. 11 вищезазначеного Закону. Згідно ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. АТ «Сенс Банк» надано інформацію на підтвердження оформлення на ім`я відповідача [PERSON] банківської карти №5355-57XX-XXXX-6118 та зарахування 19.05.2021 на цю карту коштів у сумі 6500 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих грошових коштів не повернула, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 6500 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 16620,50 грн., що не відповідає умовам укладеного кредитного договору, яким процентну ставку визначено у розмірі 1,70 відсотка від суми кредиту за кожний день користування. Пролонгація строку кредитування та зміна відсоткової ставки пов`язана з діями позичальника. Позивачем не надано доказів оплати позичальником всіх фактично нарахованих процентів протягом Дисконтного періоду, що має наслідком його продовження. Сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача, як фактора, щодо стягнення процентів за кредитним договором, підлягають задоволенню частково - у межах строку кредитування 30 днів. Таким чином, з Відповідач на користь Позивача підлягає стягненню сума кредиту 6500 грн. та відсотки в сумі 3315 грн. Всього - 9815 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Згідно платіжної інструкції від 29.08.2025 Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн. До позовної заяви додано копію договору № 09/07/25-01 про надання юридичних послуг від 09.07.2025 між Позивачем та адвокатським бюро "Тараненко та партнери" (а.с. 40-41). Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви, а також часткове задоволення позовних вимог, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень. Решта частина виплати позивача у даній справі на користь адвоката в сумі 5000 грн. є необгрунтованою, отже - не підлягає відшкодуванню. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про часткове відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги. Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно частині задоволених позовних вимог - у розмірі 1028,35 грн. Таким чином, загальна сума судових витрат, що стягується судом з відповідача на користь позивача становить 3028,35 грн.

Outcome: partial