Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Адвокат Ільченко І.В. звернулась до суду із заявою, поданою в інтересах [PERSON] , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. В обґрунтування заяви зазначено, що мати заявника, [PERSON] , має психічне захворювання та є інвалідом, у зв`язку з чим не здатна працювати, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом великий нейрокогнітивний розлад тяжкого ступеня (F03) та потребує постійного стороннього догляду. На підставі викладеного, [PERSON] змушений звернутись до суду та просить визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши заявника опікуном. Ухвалою від 09.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Ухвалою від 23.09.2025 у справі призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпровської філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертиз та моніторингу наркотиків» Міністерства охорони здоров`я України, в зв`язку з чим судове провадження зупинено. 19.02.2026 після проведення експертизи провадження у справі відновлено. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судовому засіданні 03.03.2026 підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Представник заявника адвокат Ільченко І.В. під час судового розгляду заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти заявлених вимог. Представник особи, щодо якої розглядається питання про визнання недієздатною, адвокат Мелешко І.В. не заперечував проти задоволення заяви та призначення [PERSON] опікуном. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Отже, дієздатність вказує на передбачену нормами права здатність особи самостійно, своїми усвідомленими діями, здійснювати (використовувати і виконувати) суб`єктивні права і юридичні обов`язки. За положеннями статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з частиною 3 статті 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що відповідно до наявних у справі документів, що підтверджують родинні зв`язки, [PERSON] , [INFO] , є матір`ю заявника [PERSON] (а.с. 12). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 52-ц від 11 лютого 2026 року [PERSON] виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі судинної деменції. За своїм психічним станом в теперішній час вона не може усвідомлювати (розуміти) значення своїх дій та (або) керувати ними. Зазначений висновок підтверджується відповідними медичними документами, з яких виходить, що [PERSON] тривалий час перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з приводу великого нейрокогнітивного розладу тяжкого ступеня. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] , оскільки вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За інформацією органу опіки та піклування Юріївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області [PERSON] , який за поданням органу опіки та піклування може бути призначений опікуном над своєю матір`ю, забезпечений житлом, для підопічної створені задовільні матеріально-побутові умови проживання. Заявник є військовослужбовцем, стан здоров`я та матеріальне забезпечення дозволяє йому виконувати обов`язки опікуна. Отже, [PERSON] відповідає вимогам до осіб, які можуть бути опікунами, встановленим статтями 63-64 ЦК України. Надаючи оцінку тому чи є інші родичі або члени сім`ї [PERSON] , які здатні бути над нею опікуном, суд звертає увагу, що інші родичі недієздатної першого ступеня споріднення померли, зокрема, чоловік [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ), а син [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть від 04.04.1997). Також зазначене підтверджується інформацією про обслуговування [PERSON] мультидисциплінарною мобільною паліативною бригадою КНП «Юр`ївська лікарня» та висновком № 35 про необхідність отримання особою соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Суд також зауважує, що на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення її опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку. Оскільки під час судового розгляду доведено, що саме військовозобов`язаний заявник є тією єдиною особою, що здатен та має бажання здійснювати права та обов`язки опікуна, оскільки відсутні інші родичі або члени сім`ї, заява в частині вимог призначення опікуна може бути задоволена. Відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved