Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №96934768000, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредиту на суму 44 923,00 грн на придбання товару та відкрито кредитну картку. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №247 від 21.06.2023 укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 9 115,20 грн. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №96934768000 від 31.10.2020 в загальному розмірі 9 115,20 грн, судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, попередньо надавши заяву у якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Щодо витрат на правничу допомогу заперечував, вважає їх завищеними, не співмірними та такими, що задоволенню не підлягають. Справу просив розглянути без його участі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Предметом позову стягнення заборгованості за наданим кредитом у сумі 9 115,20 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. При укладанні кредитного договору сторони керувались ч .1 ст.634 ЦК України. Відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що 31.10.2020 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №96934768000 (а.с.52-57). Відповідно до п.3.1, 3.3 договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №96934768000 від 31.10.2020 сума кредиту за договором становить 44 923,00 грн. Кредит надається позичальнику для особистих потреб. Згідно з п.3.9 вищезазначеного кредитного договору процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 0,00001% річних. Відповідно до п.4.1 кредитного договору банк відкриває позичальнику та обслуговує на умовах тарифного плану картка з лімітом «картка Sуперпокупця 55% Grace» (а.с.52-57). Згідно з п.4.2 сторони домовились, що банк може надати позичальнику додатковий кредит (кредитну картку) шляхом встановлення ліміту овердрафту на картковий рахунок позичальника на умовах, зокрема: сума ліміту кредитування до 50 000 грн; строк ліміту кредитування 24 місяці з дати встановлення ліміту кредитування (з можливістю подальшої пролонгації). Факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 44 923,00 грн підтверджується випискою за кредитним договором (а.с.26-31). Однак, позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Заборгованість за кредитним договором №96934768000 становить 9 115,20 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.32). Між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 21.06.2023 укладений договір факторингу №247 у відповідності до якого АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №96934768000 від 31.10.2020 (а.с.33-35). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №247 від 21.06.2023 за кредитним договором №96934768000 від 31.10.2020 заборгованість становить 9 115,20 грн (а.с.36). Таким чином, у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №96934768000 від 31.10.2020 у розмірі 9 115,20 грн Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України визнання позову не суперечить закону, не порушує права свободи та інтереси інших осіб та наявні законні підстави для задоволення позову в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 01.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» укладений договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 (а.с.43). Відповідно до акту №48 наданих послуг від 08.12.2025 виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025: боржник [PERSON] кредитний договір №96934768000, сума наданих послуг відповідно до договору складає 8 000,00 грн (а.с.45). Згідно з детальним описом наданих послуг від 08.12.2025 АО «Апологет» надані послуги, а саме: усна консультація клієнта, щодо перспектив та поряду стягнення заборгованості за кредитним договором 0 год 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год 00 хв; погодження правової позиції клієнта у справі 0 год 30 хв; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 год 30 хв; подання заяви до суду від імені клієнта 1 шт (а.с.46). Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акту №48 наданих послуг від 08.12.2025, детального опису наданих послуг від 08.12.2025, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, заперечення відповідача щодо не співмірності та вважає за необхідне, стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 142 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд вважає за можливе повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Решту судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved