Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний Суд» звернулась з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1442-5451, укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» 02.09.2024 року, у розмірі 77192 грн, яка складається з 18000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 55512 грн. заборгованості за відсотками, 2700 грн. заборгованості по комісії, 980 грн заборгованості по штрафам. Мотивувала позовні вимоги тим, що 02.09.2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1442-5451. Позичальнику було надано одноразовий індентифікатор А7508, для підписання кредитного договору № 1442-5451 від 02.09.2024 року. Згідно умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 18000 грн; строк кредитування 365 днів; базовий період 30 днів; комісія за видачу кредиту 15 % від суми кредитування; знижена відсоткова ставка 1 % в день; стандартна відсоткова ставка 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору та 0,75 % за кожен день користування кредитом протягом наступного строку кредитування. ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору, однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув кредитні кошти позивачу, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем навіть після спливу строку, встановленого в договорі. Зазначає, що усвідомлюючи про виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 1442-5451 від 02.09.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Таким чином, з боку відповідача по відношенню до позивача має місце порушення зобов`язання, визначеного в кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 20.01.2026 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 09.02.2026 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а у випадку обґрунтованості позовних вимог, зобов`язати позивача надати повний прозорий перерахунок з первинними документами та алгоритмом платежів, провести судовий перерахунок із урахуванням всіх його платежів, застосувати зменшення неустойки як неспівмірної та інші імперативні обмеження відповідальності споживача. Повідомив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення з ним договору, в тому числі, скерування йому електронного ідентифікатора. Стверджує, що в матеріалах справи відсутній факт перерахування йому кредитних коштів, а долучений розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки не може вважатись первинним документом. Крім цього, повідомив, що комісія повинна відповідати реальній послузі. Долучив клопотання про витребування доказів. Ухвалою від 10.02.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів. В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встанволення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В силу ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, що 02.09.2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 1442-5451, шляхом підписання одноразовим електронним ідентифікатором А7508 такого, правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих послуг) та таблиці обчислення вартості кредиту, внаслідок чого відповідач отримав кошти на задоволення особистих потреб у виді встановленого кредитного ліміту в розмірі 18000 грн. строком на 365 календарних днів зі сплатою 1 % за кожен день користування кредитом, що застосується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, та 0,75 % за кожен день користування кредитом протягом наступного строку кредитування. Так, позивач здійснив перерахування коштів відповідачу 02.09.2024 року у розмірі 18000 грн. відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1442-5451 від 02.09.2024 року та квитанцією № 2511828440 від 02.09.2024 року. Таким чином, судом встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за електронним кредитним договором № 1442-5451 від 02.09.2024 року. Суд критично ставиться до покликань відповідача про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами факту укладення договору № 1442-5451, в тому числі скерування йому електронного ідентифікатора, а також отримання грошових коштів. З цього приводу слід вказати, що такі твердження не знайшли свого підтвердження в матеріалах цивільної справи, оскільки в розділі 13 «Реквізити сторін» договору про відкриття кредитної лінії № 1442-5451 від 02.09.2024 року та всіх долучених стороною позивача документах, що стосуються умов кредитування, вказано електронну адресу [INFO] , на яку генерувались та відправлялись одноразові ідентифікатори для підписання кредитного договору. Вказанна електронна адреса [INFO] зазначена відповідачем як особиста у відзиві на позовну заяву. Таким чином, електронна адреса [INFO], на яку генерувався та відправлявся одноразовий ідентифікатор [NUMBER] для підписання договору № 1442-5451 від 02.09.2024 року, належить відповідачу [PERSON] , а тому наведені у відзиві на позовну заяву мотиви не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовується викладеним вище. Крім цього, суд звертає увагу на недобросовісну процесуальну поведінку відповідача, який спершу заперечує позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що кредитний договір між ним та ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» не укладався, а грошових коштів він не отримував, однак в подальшому просить у випадку обґрунтованості позовних вимог при проведенні перерахунку врахувати сплачені ним суми в якості погашення заборгованості. Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 623/99/17 прийшов до висновку, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Враховуючи, що відповідач [PERSON] у період з 02.09.2024 року до 26.11.2025 року вніс на користь ТзОВ «Бізнес Позика» грошові кошти на загальну суму 1530 грн. на виконання зобов`язань за договором № 1442-5451 від 02.09.2024 року, в суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо укладення згаданого вище кредитного договору саме відповідачем [PERSON] та визнання ним свого зобов`язання за таким. Не знайшли також свого підтвердження покликання відповідача [PERSON] в частині відсутності у матеріалах цивільної справи доказів на підтвердження скерування йому грошових коштів, оскільки в матеріалах справи міститься квитанція № 2511828440 від 02.09.2024 року, відповідно до якої [PERSON] здійсненно переказ грошових коштів у сумі 18000 грн. на банківську картку № [NUMBER] , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», яка зазначена останнім особисто під час укладення кредитного договору № 1442-5451 від 02.09.2024 року. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не отримував від позивача вказані грошові кошти, не підписував відповідний кредитний договір, а також неналежності йому банківської картки № [NUMBER] , відкритої в АТ КБ «ПриватБанк», суду не надано. Окрім наведеного, суд відхиляє покликання відповідача про те, що долучений розрахунок заборгованості не є належним доказом, оскільки такий є первинним документом, в якому відображені операції за кредитним договором і нарахування, які проведено відповідно до умов кредитного договору № 1442-5451 від 02.09.2024 року. Щодо покликань відповідача в частині відповідності комісії реальній послузі, судом встановлено, що п. 4.11. Договору № 1442-5451 від 02.09.2024 року передбачена комісія за видачу кредиту, що становить 15 % від суми виданого кредиту та складає 2700 грн. Нарахована комісія за видачу кредиту відповідає реально наданій послузі, а відповідач був достеменно обізнаний із умовами кредитного договору № 1442-5451 від 02.09.2024 року, в тому числі обов`язку сплати комісії за даним договором та надав добровільну згоду на застосування передбачених умов кредитного договору № 1442-5451 від 02.09.2024 року шляхом його підписання електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Водночас, суд не може в повній мірі погодитись із наведеною позивачем сумою заборгованості відповідача за кредитним договором № 1442-5451 від 02.09.2024 року в повному обсязі з огляду на наступне. Окрім заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією за надання кредиту, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 980 грн. заборгованості по штрафам. Разом з тим, у відповідності до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, заявлена представником позивача заборгованість по штрафам в розмірі 980 грн не підлягатиме стягненню з відповідача на користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс». Зі змісту ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивувала позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1442-5451 від 02.09.2024 року у розмірі 76212 грн, яка складається з 18000 грн заборгованості за тілом кредиту, 55512 грн заборгованості за відсотками та 2700 грн заборгованості по комісії. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп.

Outcome: partial