Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Адвокат Дороніна Інна Леонідівна звернулась в суд з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 серпня 2002 року у Київському відділі державної реєстрації шлюбів Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис № 1788, так як неповнолітніх дітей не мають, з 05 січня 2025 року між ними припинені будь-які шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть, наміру продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю не мають, питання про розподіл спільного сумісного майна врегульовано за допомогою усних домовленостей, строк на примирення позивачка просить не надавати. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні без участі сторін, відзив на позов не подав. У заяві до суду просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу . Відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Тому згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом частини третьої статті 109 СК України слідує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Дослідивши докази і позовну заяву, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 2002 року у Київському відділі державної реєстрації шлюбів Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис № 1788, що стверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 30 січня 2026 року (а.с.9). Позивачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Витягом з Реєстру територіальної громади № 2025/004961476 від 16.04.2025 (а.с.13). Відповідач повідомив, що перебуває за межами України. Отже, сторони неповнолітніх дітей не мають, з 05 січня 2025 року спільне господарство не ведуть, відносини як чоловік і дружина не підтримують, наміру продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю не мають, питання про розподіл спільного сумісного майна врегульовано за допомогою усних домовленостей . Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, підстав для надання сторонам строку для примирення не вбачається. На підставі викладеного суд знаходить, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті немайнові та майнові права сторін. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд вважає, що позов слід задовольнити. Позивачка не порушує питання про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved