Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У грудні 2025 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 19 лютого 2022 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося: почуття любові, поваги та взаєморозуміння згасли, стосунки поступово погіршилися. Наразі сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейних відносин. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 02 лютого 2026 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Судові витрати залишає за собою. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 19 лютого 2022 року сторони зареєстрували шлюб у Печерському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Факт реєстрації підтверджується актовим записом № 158, відомості про який містяться у застосунку «Дія». Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Факт народження підтверджується актовим записом № 126, відомості про який відображені у застосунку «Дія». Зі змісту позовної заяви слідує, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя та сімейні обов`язки, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Позивач зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам, сім`я розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище позивача відновити на дошлюбне « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved