Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 28 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» (далі ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 141753, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 18750 гривень на строк 126 днів зі сплатою відсотків у розмірі 300 % річних. Право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору у нього виникла заборгованість в розмірі 28360,76 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у позовній заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без його участі (а. с. 4 на звороті). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 60), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 05 березня 2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 28 травня 2024 року [PERSON] уклав з ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» договір про споживчий кредит № 141753 (далі Договір), відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 18750 гривень, з яких 15000 гривень на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] у національній валюті; 3750 гривень на погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з пунктом 2.5 індивідуальної частини договору. Строк дії договору 128 днів (з 28 травня 2024 року до 01 жовтня 2024 року), процентна ставка фіксована 300 % річних, комісія за надання кредиту 20 % від загальної суми кредиту 3750 гривень, знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту 1 гривня, стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту 100 гривень (а. с. 23 - 26). Договір, графік платежів, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем ( а. с. 23-26, 33-34). Відповідно до повідомлення АТ «Ощадбанк» № 116/1211/21632/2026/БТ від 18 лютого 2026 року банківська картка № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) емітована на ім`я відповідача [PERSON] (а. с. 62). 28 травня 2024 року на картку відповідача було зараховано 15000 гривень (а. с. 63). ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за Договором виконало, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. З розрахунку заборгованості видно, що заборгованість [PERSON] за договором № 141753 від 28 травня 2024 року становить 28360,76 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 17456 гривень, за процентами 10203,76 гривень, за комісією 701 гривня (а. с. 37-38). Розрахунок є детальним і правильним, проведеним із врахуванням здійсненої відповідачем 11 червня 2024 року оплати на погашення заборгованості та з дотриманням узгоджених сторонами істотних умов Договору в межах строку його дії. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладений договір факторингу № 10102024 (а. с. 40 - 45). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідач [PERSON] є в Витязі до Додатку №1 до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором становить 28360,76 гривень (а. с. 46). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором № 141753 від 28 травня 2024 року, укладеним між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] . Враховуючи, що відповідач фактично отримав кредитні кошти та використовував їх, що й було предметом укладеного між первісним кредитором та відповідачем Договору, проте порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів, процентів за користування ними і комісії, то суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень позивач надав копію Договору про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, протокол погодження вартості послуг до Договору надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, додаткову угоду №25770797741 до Договору про надання правової допомоги 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10 від 19 жовтня 2018 року (а. с. 49-53). Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Відповідач відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовував. Таким чином, з урахуванням того, що позов задоволений повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2422.40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. На підставі викладеного, статей 516, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 634, 639, 1048, 1054, 1056-1, 1077 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved