Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

03.12.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до Подільського районного суду міста Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №5477674, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 2700 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за його надання та проценти за користування кредитом. Вищевказаний кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Так, ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 2700 грн безготівково з використанням картки відповідача, строком на 100 днів з 23.02.2023 року, що складається з пільгового (10 днів до 05.03.2023 року) та поточного періодів (90 днів до 03.06.2023 року). 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №5477674 від 23.02.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором: не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на дату подачі позовної заяви до суду, заборгованість становить 10 327,50 грн та складається: заборгованості за тілом кредиту 2700 грн; заборгованості за процентами 7 492,50 грн; заборгованості за комісією 135 грн. Враховуючи викладене, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №5477674 від 23.02.2023 року в розмірі 10 327,50 грн та понесені судові витрати. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 08.01.2026 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання. Крім того, вказаною ухвалою задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «Приват Банк» інформацію про надходження на банківську картку з номером № [NUMBER] , що належить [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) кредитних коштів сумі 2700 грн.. У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено судом, 23.02.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 5477674, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 2700 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за його надання та проценти за користування кредитом. Вищевказаний кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора L58352, на підтвердження чого позивачем надано довідку про ідентифікацію. Так, ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 2700 грн безготівково з використанням картки відповідача №473121*62, строком на 100 днів з 23.02.2023 року, що складається з пільгового (10 днів до 05.03.2023 року) та поточного періодів (90 днів до 03.06.2023 року). Умовами договору також визначені складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту у розмірі 135 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 5 % від суми кредиту; проценти за користування кредитом у розмірі 7290 грн, що нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування ним. Отже, кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та перерахував позичальнику кредитні кошти у сумі 2700 грн безготівково з використанням картки відповідача, про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення про успішне перерахування коштів за кредитним договором № 5477674 від23.02.2023 року. 20.01.2026 на адресу суду надійшов лист АТ КБ «Приват Банк» від 22.01.2026 №20.1.0.0.0/7-260119/77058, відповідно до якого на ім`я [PERSON] в Банку не відкривався рахунок № [NUMBER] . Так, встановлено, що судом помилково витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію про надходження на банківську картку з номером № [NUMBER] , що належить [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) кредитних коштів сумі 2700 грн, однак зі змісту матеріалів позовної заяви, а саме платіжного доручення №94286229 встановлено, про необхідність витребування інформацію про зарахування коштів на кредитн. рах. № [NUMBER] що належить [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) кредитних коштів сумі 2700 грн. Так, ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 05.02.2026 повторно витребувано у АТ КБ «Приват Банк» письмові докази, а саме, інформацію про надходження на банківську картку з номером № [NUMBER] , що належить [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) кредитних коштів сумі 2700 грн.. 26.02.2026 на адресу суду надійшов лист АТ КБ «ПриватБанк», зі змісту отриманої судом інформації від АТ КБ «Приват Банк» слідує, що на ім`я [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). При цьому, по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) відбулось зарахування коштів на суму 2700 грн. за період з 23.02.2023-23.02.2023. Факт підписання договору та отримання кредитних коштів стороною відповідача не спростовано. Разом з цим, відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на дату подачі позовної заяви до суду, заборгованість становить 10 327,50 грн та складається: заборгованості за тілом кредиту 2700 грн; заборгованості за процентами 7 492,50 грн; заборгованості за комісією 135 грн. 26.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 99-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 5477674 від 23.02.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №99-МЛ від 26.06.2023 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10327,50 грн. 04.11.2025 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» направило [PERSON] досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № № 5477674 від 23.02.2023 року, проте відповідачем було проігноровано даний лист. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд приходить до наступного. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Отже, враховуючи положення вказаних норм, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що на підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року; копію акту наданих послуг №Д/8939 від 12.11.2025 року; копію детального опису наданих послуг до акту наданих послуг №Д/8939 від 12.11.2025 за договором ро надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року; ордер на надання правничої допомоги від 20.10.2025 року. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, відповідач не довів обставин щодо неспівмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved