Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач 09.10.2025 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та просив суд стягнути з Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі: 359 837,22 грн. та вирішити питання про стягнення судових витрат. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачем зазначено, що Наказом ДП «Укравтогаз» №353-к від 20 березня 2023 року його звільнено з роботи, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням чисельності штату працівників, п.1 ст.40 КУпП України. 19 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року частково задоволено позов до Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" Національної Акціонерної Компанії "НАФТОГАЗ України" про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вирішено: - визнати незаконним наказ Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» №353к від 20.03.2023 р. про звільнення [PERSON] з посади провідного інженера відділу ремонту та технічного обслуговування ремонту Управління технічного забезпечення; - поновити [PERSON] на посаді провідного інженера відділу ремонту та технічного обслуговування ремонту Управління технічного забезпечення Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України; - стягнути з Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України», код ЄДРПОУ: 36265925, юридична адреса: м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 2 на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 14 772 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 78 коп. На виконання вказаного рішення суду наказом директора НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» №158к від 25 липня 2025 року, наказом ДП «УКРАВТОГАЗ» з кадрових питань №353к від 20 березня 2023 року про звільнення [PERSON] , провідного інженера відділу ремонту та технічного обслуговування Управління технічного забезпечення скасовано; поновлено [PERSON] на роботі на посаді провідного інженера відділу ремонту та технічного обслуговування Управління технічного забезпечення з 20 березня 2023 року; допущено [PERSON] до роботи на посаді провідного інженера відділу ремонту та технічного обслуговування Управління технічного забезпечення з 24 липня 2025 року; відповідальну особу за нарахування та виплату заробітної плати зобов`язано негайно виплатити мені заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць, решту суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу заплатити з моменту набрання рішенням законної сили. Тобто на підставі рішення суду [PERSON] було допущено до роботи 24 липня 2025 року. Таким чином, з 20 березня 2023 року (з дня винесення наказу про звільнення) по 24 липня 2025 року (день допущення до роботи) [PERSON] фактично перебував у стані вимушеного прогулу не з власної вини. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року набрало законної сили 25 серпня 2025 року, однак до цього часу розрахунок із [PERSON] не проведено, заробітню плату за час вимушеного прогулу не виплачено. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. (а.с.32). Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. (а.с.33). Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї.(а.с.34). 30 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 25 листопада 2025 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у задоволенні клопотання представника відповідача Слесарчук В., про розгляд справи у загальному позовному провадженні відмовлено. Крім того, від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому не визнає позов, вважає його необґрунтованим та надав свої заперечення, щодо наведених обставин, правових підстав та позовних вимог. Крім того, зазначив, що в даній справі наявні всі підстави для закриття провадження у справі оскільки вже є судове рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, посилаючись на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року у справі №759/7113/23, яке набрало законної сили, позивача поновлено на роботі та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14772,78 грн. (а.с.40-45). 05.11.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якому останній заперечує про тотожність справ та заперечує проти закриття провадження у справі. Також відхиляє доводи відповідача щодо пропуску строку позивачем на подання позовної заяви та вважає їх необґрунтованими. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. ( а.с. 65-71). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом ДП «Укравтогаз» №353-к від 20 березня 2023 року [PERSON] звільнено з роботи, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та скороченням чисельності штату працівників, п.1 ст.40 КУпП України. 19 квітня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року частково задоволено позов до Дочірнього підприємства "УКРАВТОГАЗ" Національної Акціонерної Компанії "НАФТОГАЗ України" про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вирішено: - визнати незаконним наказ Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» №353к від 20.03.2023 р. про звільнення [PERSON] з посади провідного інженера відділу ремонту та технічного обслуговування ремонту Управління технічного забезпечення; - поновити [PERSON] на посаді провідного інженера відділу ремонту та технічного обслуговування ремонту Управління технічного забезпечення Дочірнього підприємства «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України; - стягнути з Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» НАК «Нафтогаз України», код ЄДРПОУ: 36265925, юридична адреса: м. Київ, вул. Григоровича-Барського, 2 на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 14 772,78 грн. На виконання вказаного рішення суду наказом директора НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» №158к від 25 липня 2025 року, наказом ДП «УКРАВТОГАЗ» з кадрових питань №353к від 20 березня 2023 року про звільнення [PERSON] , провідного інженера відділу ремонту та технічного обслуговування Управління технічного забезпечення скасовано; поновлено [PERSON] на роботі на посаді провідного інженера відділу ремонту та технічного обслуговування Управління технічного забезпечення з 20 березня 2023 року; допущено [PERSON] до роботи на посаді провідного інженера відділу ремонту та технічного обслуговування Управління технічного забезпечення з 24 липня 2025 року; відповідальну особу за нарахування та виплату заробітної плати зобов`язано негайно виплатити мені заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць, решту суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу заплатити з моменту набрання рішенням законної сили. На підставі рішення суду [PERSON] було допущено до роботи 24 липня 2025 року. З 20 березня 2023 року (з дня винесення наказу про звільнення) по 24 липня 2025 року (день допущення до роботи) [PERSON] фактично перебував у стані вимушеного прогулу не з власної вини. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року набрало законної сили 25 серпня 2025 року, однак до цього часу розрахунок із [PERSON] не проведено, заробітню плату за час вимушеного прогулу не виплачено. 08 вересня 2025 року [PERSON] було подано на ім`я директора ДП «УКРАВТОГАЗ» [PERSON] заяву із вимогою виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20 березня 2023 року по 24 липня 2025 року. Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. Вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, внаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця (таке поняття дав Верховний Суд у постанові від 17.01.2024 у справі № 708/447/23). Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату. Вказана норма права, крім превентивної функції, виконує функцію соціальну, задовольняючи потребу працівника в засобах до існування на період незаконного звільнення. Відтак, за умови встановлення факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим і спір розглянутим в одному позовному провадженні з вирішенням питання про поновлення на роботі, або в різних провадженнях, що не впливає на розрахунок середнього заробітку, оскільки період за який він обраховується є сталим для звільненого працівника. Таке тлумачення відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, сприяє дотриманню балансу прав і законних інтересів незаконно звільнених працівників, які були позбавлені можливості працювати та отримувати гарантовану на конституційному рівні винагороду за виконану роботу, та стимулює несумлінних роботодавців, які порушили таке конституційне право працівників, у подальшому дотримуватися норм чинного законодавства. Отже, суд може обмежити нарахування середнього заробітку одним роком лише в тому разі, якщо одночасно дотримано дві умови: судова трудова справа розглядається у суді понад один рік; затягування розгляду справи відбувалося саме з вини працівника. Верховний Суд у постанові від 17.01.2024 у справі № 708/447/23 вказав, що виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість належним чином реалізовувати працівником своє право на працю. За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є різновидом матеріальної відповідальності роботодавця перед працівником і не входить до структури заробітної плати. Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП і вони не підлягають розширеному тлумаченню. Отже, оплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями КЗпП випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, внаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові. Верховний Суд у постанові від 07.02.2024 у справі № 522/7990/17 вказав, що вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати. У постановах Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 234/15372/17 та від 05.01.2024 у справі № 204/8655/21, у справі № 132/3064/21 від 20.03.2024 викладено такі висновки: оплата середнього заробітку за весь час понад один рік провадиться за вимушений прогул за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалася більше одного року і в цьому не було вини працівника; при частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена; висновок суду про наявність вини працівника (не з`являвся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивованим. Верховний Суд у постанові від 25.10.2023 у справі № 209/2875/21 вказував, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Отже, хоч КЗпП не містить визначення, в чому полягає вина працівника щодо затягування судового розгляду, суди вже визначили, що така вина може полягати у безпідставному нез`явленні на судове засідання працівника або його представника, дії щодо зволікання розгляду справи (безпідставні заява та клопотання тощо). Але якщо тривалий час розгляду та відкладення засідань відбувалися не з вини працівника, то підстав для зменшення розміру стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу немає. Таким чином, позивач вважає, що тривалий розгляд справи про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відбувався не з вини [PERSON] . У зв`язку з цим право позивача на своєчасне отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу - з дня видання наказу про звільнення від 20 березня 2023 року до дня видання наказу про допуск до роботи 24 липня 2025 року - було порушено відповідачем. Отже, зазначене право підлягає судовому захисту шляхом ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь [PERSON] середнього заробітку за вказаний період. Простій виник не з вини працівника, тому час простою працівникам оплачується відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України із розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Отже, розрахунок по стягненню середнього заробітку за час вимушеного прогулу наступний: -Середньомісячна заробітна плата становить 19518,00 грн. -Період: з 21.03.23 по 23.07.25 ( [PERSON] не працювавав у зв`язку із простоєм не зі своєї вини). Березень 2023 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 23; середня з/п в день - 832,95 грн.; простій 2/3 за день - 555,30 грн.; простій за місяць - 5553,04 грн.; Квітень 2023 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 20; середня з/п в день - 957,90 грн.; простій 2/3 за день - 638,60 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Травень 2023 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 23; середня з/п в день - 832,95 грн.; простій 2/3 за день - 555,30 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Червень 2023 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 22; середня з/п в день - 870,81 грн.; простій 2/3 за день - 580,54 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Липень 2023 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 21; середня з/п в день - 912,28 грн.; простій 2/3 за день - 608,19 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Серпень 2023 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 23; середня з/п в день - 832,95 грн.; простій 2/3 за день - 555,30 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Вересень 2023 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 21; середня з/п в день - 912,28 грн.; простій 2/3 за день - 608,19 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Жовтень 2023 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 22; середня з/п в день - 870,81 грн.; простій 2/3 за день - 580,54 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Листопад 2023 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 22; середня з/п в день - 870,81 грн.; простій 2/3 за день - 580,54 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Грудень 2023 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 21; середня з/п в день - 912,28 грн.; простій 2/3 за день - 608,19 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Січень 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 23; середня з/п в день - 832,95 грн.; простій 2/3 за день - 555,30 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Лютий 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 21; середня з/п в день - 912,28 грн.; простій 2/3 за день - 608,19 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Березень 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 21; середня з/п в день - 912,28 грн.; простій 2/3 за день - 608,19 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Квітень 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 22; середня з/п в день - 870,81 грн.; простій 2/3 за день - 580,54 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Травень 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 23; середня з/п в день - 832,95 грн.; простій 2/3 за день - 555,30 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Червень 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 20; середня з/п в день - 957,90 грн.; простій 2/3 за день - 638,60 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Липень 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 23; середня з/п в день - 832,95 грн.; простій 2/3 за день - 555,30 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Серпень 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 22; середня з/п в день - 870,81 грн.; простій 2/3 за день - 580,54 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Вересень 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 21; середня з/п в день - 912,28 грн.; простій 2/3 за день - 608,19 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Жовтень 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 23; середня з/п в день - 832,95 грн.; простій 2/3 за день - 555,30 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Листопад 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 21; середня з/п в день - 912,28 грн.; простій 2/3 за день - 608,19 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Грудень 2024 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 22; середня з/п в день - 870,81 грн.; простій 2/3 за день - 580,54 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Січень 2025 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 23; середня з/п в день - 832,95 грн.; простій 2/3 за день - 555,30 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Лютий 2025 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 20; середня з/п в день - 957,90 грн.; простій 2/3 за день - 638,60 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Березень 2025 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 21; середня з/п в день - 912,28 грн.; простій 2/3 за день - 608,19 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Квітень 2025 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 22; середня з/п в день - 870,81 грн.; простій 2/3 за день - 580,54 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Травень 2025 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 22; середня з/п в день - 870,81 грн.; простій 2/3 за день - 580,54 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Червень 2025 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 21; середня з/п в день - 912,28 грн.; простій 2/3 за день - 608,19 грн.; простій за місяць - 12772,00 грн.; Липень 2025 року: з/п - 19158,00 грн.; кількість робочих днів - 23; середня з/п в день - 832,95 грн.; простій 2/3 за день - 555,30 грн.; простій за місяць - 9440,17 грн. (17 днів по 23 число). Загальна сума розрахунку простою за вказаний період з 21 березня 2023 року по 23 липня 2025 року становить 359837,22 грн. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved