Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У грудні 2025 року до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя звернулось ТОВ «Діджи Фінанс» з позовом про стягнення з [PERSON] (надалі - відповідач) заборгованості за Кредитним договором № 1322350418618 від 11.08.2023 у розмірі 16000,00 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 11.08.2023 між ТОВ «ФК «Віват Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1322350418618. На виконання умов договору ТОВ «ФК «Віват Капітал» перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 4000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав. 22.07.2024 між ТОВ «ФК «Віват Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 22072024, за яким ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 16000,00 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн., заборгованості за відсотками 12000,00 грн. Ухвалою від 06.01.2026 року було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи був наданий час для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. Позивач в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі його представника. Відповідач в судове засідання тричі не з`явився, письмового відзиву на позов не надав, про причини неявки не повідомив, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що відповідно до ст. 280 ЦК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 10.03.2026 була постановлена ухвала суду. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 11 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «Віват Капітал» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено кредитний договір № 1322350418618. 11 серпня 2023 року [PERSON] на сайті ТОВ «ФК «Віват Капітал» заповнив анкету-заявку на отримання кредиту та просив надати кредит в розмірі 4000,00 грн., терміном на 120 днів, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок [NUMBER] , зазначив ПІБ, дату народження, паспортні дані, РНОКПП, зазначив адресу реєстрації, електронну пошту та номер мобільного телефону, вказана анкета заява підписана електронним підписом [NUMBER] . Відповідно до паспорта Договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» до договору №1322350418618 від 11.08.2023 проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2.50% за кожен день строку користування кредитом, що становить 915,00%. Відповідно до п. 1.1-1.7 договору [PERSON] отримав кредит на таких умовах: сума кредитного ліміту 4000,00 грн., строк користування кредитом 120 днів; тип процентної ставки фіксована, дисконтна процентна ставка становить 2.5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, але не більше перших 20 днів користування кредитом; базова процентна ставка складає 2,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, після 20-го дня користування кредитом; орієнтована річна процентна ставка 184361,03%; орієнтована загальна вартість кредиту 16000,00 грн. В п. 1.14 договору зазначено, що продовження строку кредитування не передбачено. Вказаний Кредитний договір був укладений у виді електронного документу з використанням можливостей, встановлених Законами України «Про споживче кредитування», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронну комерцію», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Факт укладення Кредитного договору, а також факт використання ним кредитних коштів відповідач не оспорював. Відповідач зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними належним чином не виконував. Доказів повернення відповідачем кредитних коштів та сплати процентів за користування ними до суду надано не було. 22.07.2024 між ТОВ «ФК «Віват Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 22072024 за яким ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 1322350418618 від 11.08.2023 у розмірі 16000,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн., заборгованості за відсотками 12000,00 грн. Будь-яких інших нарахувань за кредитним договором позивач не здійснював і до стягнення не пред`явив. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, договір факторингу є підставою для заміни сторони кредитора у грошовому зобов`язанні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідач жодних заперечень проти позову не надав, факт укладання ним кредитного договору не оспорював, факт невиконання зобов`язань за цим договором також не оспорював, як і наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів погашення заборгованості на користь позивача або первісного кредитора не надав. Таким чином, виходячи із закріпленої у ст. 614 ЦК України презумпції вини боржника у зобов`язанні, яка відповідачем не спростована, суд вважає позовом таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі, і факт надання правової допомоги підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, Договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, з Додатковою угодою № 1322350418618 від 17.11.2025. На підтвердження здійснення позивачем відповідних витрат по сплаті зазначеного розміру правничої допомоги, суду надано Акт про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 17.11.2025 та Детальний опис наданих послуг на суму 6000,00 грн., підписані адвокатом і представником позивача. Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, є обґрунтованим, співмірним зі складністю справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також суд бере до уваги, що відповідач не оспорював обґрунтованість і співмірність витрат на професійну правничу допомогу, заявлених позивачем до стягнення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, у розмірі 2422,40 гривень. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved