Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У листопаді 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент»звернулося до Голосіївського районного суду м. Києваіз позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.09.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2025972235, на підставі п.1.1. якого, відповідач отримує кредит на придбання товару. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Відповідно до п.1.4 договору банк надає позичальнику кредит безготівково, шляхом перерахування банком кредитних коштів на поточний рахунок продавця, зменшених на утримання банком комісійної винагороди. Кредитний договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надано декілька різних послуг - кредитування (продукт «POS») та видача і обслуговування картки (продукт «CARD»). Відповідачем власноручно підписано Заяву - Анкету, кредитний договір та паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за кредитним договором № 2025972235 від 10.09.2019 виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, останній платіж відповідачем було внесено 16.06.2020 року. Між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу, який було посвідчено 24.03.2023 року приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В. Відповідно до умов вищезазначеного договору факторингу АТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняло право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк» і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк», і боржниками, зокрема за кредитним договором № 2025972235. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 24.03.2023 р. за вказаним кредитним договором відповідач перед позивачем має заборгованість у загальному розмірі 49548,01 грн. Таким чином, у зв`язку з виникненням у відповідача вказаної заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Враховуючи викладене, позивач просить здійснювати судовий розгляд в порядку спрощеного провадження, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в сумі 49548,01грн, стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 8500,00 грн та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2025 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.09.2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2025972235, на підставі п.1.1. якого, відповідач отримує кредит на придбання товару. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Відповідно до п.1.4 договору банк надає позичальнику кредит безготівково, шляхом перерахування банком кредитних коштів на поточний рахунок продавця, зменшених на утримання банком комісійної винагороди. Кредитний договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надано декілька різних послуг - кредитування (продукт «POS») та видача і обслуговування картки (продукт «CARD»). Відповідачем власноручно підписано Заяву - Анкету, кредитний договір та паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за кредитним договором № 2025972235 від 10.09.2019 виконало в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 11287788 від 10 вересня 2019 на суму 36000,00 грн, меморіальним ордером № 11287790 від 10.09.2019 на суму 390,00 грн, розпискою відповідача про отримання картки з номером [NUMBER] від 10.09.2019, розрахунком заборгованості по кредитному договору, розрахунком заборгованості по картці та випискою по особовому рахунку. Згідно з випискою по особовому рахунку відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав, останній платіж відповідачем було внесено 16.06.2020 року. Разом з цим між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу, який було посвідчено 24.03.2023 року приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В. Відповідно до умов вищезазначеного договору факторингу АТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «Брайт Інвестмент» прийняло право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк» і стало кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк», і боржниками, зокрема за кредитним договором № 2025972235, що підтверджується витягом з Додатку № 1 до Договору Факторингу № 24/03/23. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 24.03.2023 за вказаним кредитним договором відповідач перед позивачем має заборгованість у загальному розмірі 49548,01 грн, яка складається з: за кредитним договором № 2025972235 від 10.09.2019 у розмірі 22944,05 грн, яка в свою чергу складається із заборгованості по тілу кредиту - 22942,59 грн та заборгованості по відсотках - 1,46 грн.; за Заявою - Анкетою про надання банківських послуг № 2025972235_CARD від 10.09.2019 у розмірі 26603,96 грн, яка в свою чергу складається із заборгованості по тілу кредиту - 19800,00 грн та заборгованості по відсотках - 6803,96 грн. Виписка по рахунку є первинним документом, оформленим відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», який підтверджує наявність заборгованості по кредиту та її розмір. Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 24.03.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого, АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Брайт Інвестмент» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 2025972235 від 10.09.2019 року. Відповідно до Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №24/03/23, укладеного 24.03.2023 р., до позивача ТОВ «Брайт Інвестмент» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2025972235 від 10.09.2019 року станом на 24.03.2023 р. у загальному розмірі 49548,01 грн., яка складається з: за кредитним договором № 2025972235 від 10.09.2019 у розмірі 22944,05 грн., яка в свою чергу складається із заборгованості по тілу кредиту - 22942,59 грн. та заборгованості по відсотках - 1,46 грн.; за Заявою - Анкетою про надання банківських послуг № 2025972235_CARD від 10.09.2019 у розмірі 26603,96 грн., яка в свою чергу складається із заборгованості по тілу кредиту - 19800,00 грн. та заборгованості по відсотках - 6803,96 грн. Вказаний розрахунок відповідачем спростовано не було. 06.10.2025 позивач направив [PERSON] досудову вимогу, втім заборгованість у позасудовому порядку погашена не була. Таким чином, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу в повному обсязі не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитом на загальну суму 49548,01 грн, яка складається з: за кредитним договором № 2025972235 від 10.09.2019 у розмірі 22944,05 грн, яка в свою чергу складається із заборгованості по тілу кредиту - 22942,59 грн та заборгованості по відсотках - 1,46 грн; за Заявою - Анкетою про надання банківських послуг № 2025972235_CARD від 10.09.2019 у розмірі 26603,96 грн, яка в свою чергу складається із заборгованості по тілу кредиту - 19800,00 грн та заборгованості по відсотках - 6803,96 грн. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 та 3 (п. 1) ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 ст. 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Матеріали справи містять договір №01/05 - 23 про надання правової (правничої) допомоги від 01.05.2023 року, Додаток № 1 до Договору, Акт про надання правової допомоги № 2810 - 25/Б, але не містять підтвердження здійснення такої оплати, наприклад, квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо. Таким чином суд приходить до висновку про відмову в компенсації витрат на правову (правничу) допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial