Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Маслякова Т.О. подала до суду позов до [PERSON] (відповідач), у якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, вирішити питання про розподіл судових витрат та повернути позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя. Відповідач вчиняв фізичне насильство відносно позивача, погрожував фізичною розправою та налаштовував дітей не спілкуватися з матір`ю. Між подружжям зникло почуття любові та взаєморозуміння, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сімейні відносини фактично втратили свій зміст. Подружжя не проживає разом та не веде спільного побуту 2 роки. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Заяви та клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с.23-25). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 02.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.15-16). Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 09.03.2026 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] одружились 14.10.2000 у Ланнівській сільській раді Карлівського району Полтавської області, актовий запис №14. Після одруження прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.10.2000 (а.с.4). [PERSON] народився [INFO] і його батьками є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.05.2014, серії [NUMBER] (а.с.7). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявністю у сторін малолітньої дитини, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя. Норми права, які застосував суд. Приписами частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 24, 104, 110 та 113 СК України, які визначають добровільність шлюбу, підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час не проживають разом та не підтримують шлюбних стосунків. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що вбачається з висловленої її представником у заявах позиції. Суд зауважує, що примушування до збереження шлюбу є неприпустимим та порушуватиме права дружини, чоловіка на свободу і особисту недоторканність. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити повністю. З огляду на приписи статті 113 СК України після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір у сумі 1 064,96 грн підлягає покладенню на відповідача у повному обсязі. На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved