Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представника позивача Ковтун Микола Васильович в інтересах [PERSON] у листопаді 2025 року звернулася до суду з позовом до Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер рідний брат [PERSON] [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані у [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна померлого [PERSON] є його рідний брат [PERSON] . Інших спадкоємців, в тому числі, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає. [PERSON] нотаріально оформив своє право на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 0,0581 га, кадастровий номер 5323810100:50:016:0135, що розташована у [ADDRESS] . З метою нотаріального оформлення свого права на житловий будинок [PERSON] звернувся за місцем оформлення спадщини до Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, проте йому було у цьому відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Житловий будинок [PERSON] побудував у 1979 році, що підтверджується технічним паспортом, на земельній ділянці, що розташована у [ADDRESS] . Проте у спадкоємця [PERSON] відсутні первісні документи, на підставі яких спадкодавець [PERSON] отримав у безстрокове користування вказану земельну ділянку. З часу будівництва житлового будинку у 1979 році до дня набуття [PERSON] у власність 29 серпня 2008 року вказана земельна ділянка перебувала у комунальній власності територіальної громади у особі Пирятинської міської ради Полтавської області. Як убачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №642101, виданого Пирятинською міською радою 29 серпня 2008 року, [PERSON] рішенням сесії Пирятинської міської ради 5 скликання №26 від 07.12.2007 року земельну ділянку площею 0,0581 га за цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5323810100:50:016:0135, що розташована у [ADDRESS] передано безоплатно у приватну власність. Враховуючи, що [PERSON] постійно з 1979 року до дня смерті [INFO] постійно володів житловим будинком у [ADDRESS] , а з дня його смерті вказаним будинком володіє його спадкоємець [PERSON] , останній звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Пирятинської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний брат [PERSON] [PERSON] (а.с.9-11), який був власником земельної ділянки, що розташована у [ADDRESS] . Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №642101, виданого Пирятинською міською радою 29 серпня 2008 року, [PERSON] рішенням сесії Пирятинської міської ради 5 скликання №26 від 07.12.2007 року земельну ділянку площею 0,0581 га за цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5323810100:50:016:0135, що розташована у [ADDRESS] передано безоплатно у приватну власність (а.с.49-50). З часу будівництва житлового будинку у 1979 році до дня набуття [PERSON] у власність 29 серпня 2008 року вказана земельна ділянка перебувала у комунальній власності територіальної громади у особі Пирятинської міської ради Полтавської області. На вказаній земельній ділянці [PERSON] за життя побудував у 1979 році житловий будинок загальною площею 82,8 кв.м, житловою площею 47,8 кв.м, що підтверджується технічним паспортом (а.с.18-22). Згідно інформаційної довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 15.09.2023 № 1564 станом на 29.12.2012 житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано в КП « Лубенське МБТІ» (а.с.13,14). [PERSON] нотаріально оформив своє право на частину спадкового майна, а саме на земельну ділянку площею 0,0581 га, кадастровий номер 5323810100:50:016:0135, що розташована у [ADDRESS] (а.с.13-14). З метою нотаріального оформлення свого права на житловий будинок [PERSON] звернувся за місцем оформлення спадщини до Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області, проте йому було у цьому відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно (а.с.23). В 2023 році позивач звернулася із заявою до виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області про присвоєння адреси указаному житловому будинку, розташованому на земельній ділянці у [ADDRESS] , однак наказом відділу містобудування та архітектури Пирятинської міської ради від 09.10.2023 № 6, йому було відмовлено у присвоєнні адреси (а.с.17). Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.Відповідно до ч.2 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Відповідно до ч.2 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. При цьому судом враховується чи володіння є: добросовісним (якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності); відкритим ( якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні); володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту статті 344 ЦК,право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Таким чином, встановлено, що позивач [PERSON] з 2022 року добросовісно заволодів житловим будинком по [ADDRESS] , яким з 1979 року до дня смерті [INFO] володів його спадкодавець [PERSON] , підтримує його у належному технічному стані. Позивач на момент заволодіння чужим майном був впевнений, що на нього не претендують інші особи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивач фактично безперервно та відкрито володіє чужим нерухомим майном з 2022 року, а його спадкодавець [PERSON] відкрито та безперервно володів ним з 1979 року до дня смерті (понад 40 років), позивач добросовісно ним заволодів,у зв`язку з чим набув право власності на вказане майно на підставі ст. 344 ЦК України. Інакше як у судовому порядку визнати її право власності на це нерухоме майно неможливо. Тому позов про визнання за позивачем права власності за набувальною давністю є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved