Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

25 лютого 2026 року Чорнухинським районним судом Полтавської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до СТОВ «Дружба-Нова» про визнання недійсним договору оренди. Розгляд справи проводився судом у порядку загального позовного провадження. 02 березня 2026 року представником відповідача СТОВ «Дружба-Нова» адвокатом Литвиненко Д. Г. була подана заява про стягнення судових витрат по справі № 549/470/25 на правничу допомогу адвоката, що понесені відповідачем, в якій представник відповідача, просив суд ухвалити додаткове судове рішення та стягнути з позивача [PERSON] на користь СТОВ «Дружба-Нова» витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 гривень. [PERSON] до заяви надала наступні докази щодо розміру понесених відповідачем судових витрат: - акт надання послуг №16 від 27 лютого 2026 року, загальна вартість виконаних робіт становить 10000 грн. - договір про надання правничої (правової) допомоги від 18 листопада 2024 року -договір про внесення змін №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 18 листопада 2024 року. Ухвалою суду від 09 березня 2026 року призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом за позовом [PERSON] до СТОВ «Дружба-Нова» про визнання недійсним договору оренди. У судове засідання сторони та їх представники не з`явились. Представник відповідача Литвиненко Д.Г. надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Надаючи оцінку питання необхідності розподілу судових витрат після постановлення рішення у справі, суд виходив з наступного. Судом встановлено, що рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25.02.2026 в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено в повному обсязі. Статтею 270 ЦПК України визначено виключний перелік обставин, у зв`язку з якими суд може ухвалити додаткове рішення у цивільній справі, зокрема, відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. З матеріалів цивільної справи та рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25.02.2026 вбачається, що під час ухвалення рішення судом, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, не було вирішене питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК). Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За правилами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок щодо попереднього (орієнтовного) визначення суми судових витрат встановлено ст.134 ЦПК України. Представником відповідача СТОВ «Дружба-Нова» адвокатом Литвиненко Д.Г. протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду на підтвердження надання професійної правничої допомоги надано копію договору про надання правничої (правової) допомоги від 18 листопада 2024 року та копію договору про внесення змін №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 18 листопада 2024 року, укладений між СТОВ «Дружба-Нова» та адвокатським об`єднанням «Правнича колегія». Згідно п.4.3 Договору про внесення змін №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 18 листопада 2024 року сторони домовилися, що з метою належного надання послуг адвокатським об`єднання по зверненням клієнта в межах цього договору та оперативного реагування на всі звернення клієнта, клієнт сплачує адвокатському об`єднанню аванс в розмірі, що буде узгоджений між сторонами шляхом виставлення адвокатським об`єднанням рахунку-фактури та його оплатою Клієнтом. Такий аванс в подальшому буде зарахований сторонами в рахунок оплати гонорарів адвокатського об`єднання по кожному окремому зверненню клієнта згідно відповідної додаткової угоди до цього договору. Згідно акту надання послуг №16 від 27 лютого 2026 року розмір гонорару в сумі 10000 грн, який сплачує клієнт на користь виконавця за надання правничої допомоги: представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції при розгляді справи №549/470/25 за позовом [PERSON] до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» про визнання відсутнім права оренди, ознайомлення з матеріалами справи; формування правової позиції та процесуальної стратегії клієнта у справі; підготовка та подання відзиву та заперечення, подання витребуваних судом документів, участь у судових засіданнях. Верховним Судом у постанові від 20.10.2021 №757/29103/20-ц сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц. За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23. У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням суду, який розглядав конкретну справу і має визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення. Зважуючи всі обставини справи, аргументи обох сторін, суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 10000,00 грн не повною мірою відповідають критерію розумності їхнього розміру, а також обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді. Таким чином, оцінюючи надані докази, застосовуючи положення п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що заява представниці відповідача підлягає частковому задоволенню, тож з позивача слід стягнути на користь відповідача сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова» витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн, які суд вважає співмірними з наданими правничими послугами і складністю справи. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial