Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

21.10.2025 [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей, зазначивши, що вони з відповідачем з 04.08.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 16.03.2027. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . 15.06.2021 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу діти проживають та зареєстровані разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Дочка [PERSON] навчається у 7 класі, а дочка [PERSON] - у 5 класі гімназії «Троєщина» ІІ ІІІ ступенів Деснянського району м. Києва. З моменту розірвання шлюбу між сторонами діти перебувають на повному утриманні позивачки, яка також здійснює їх догляд, забезпечення, організовує відпочинок та розвиток, піклується про їх духовний розвиток, стан здоров`я, відвідує з ними лікарів, контролює процес навчання, постійно відвідує батьківські збори, розвиває дітей, водить їх на додаткові заняття. Батько малолітніх [PERSON] та [PERSON] - відповідач [PERSON] тривалий час не займається вихованням дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям, самопочуттям, не надає у належному розмірі матеріальну допомогу, не приймає участі в їх шкільному житті, не цікавиться їх успіхами, не надає у належному розмірі матеріальну допомогу на утримання дітей, не бере участі у духовному та фізичному розвитку дітей, становлення їх свідомості та сприйняття світу, тобто фактично самоусунувся від своїх батьківських обов`язків з виховання дочок. За наявною інформацією відповідач [PERSON] з лютого 2022 року не має офіційного місця роботи в Україні та тривалий час перебуває за межами України, проживає та працює у Польщі, проте розмір доходу, який він отримує, позивачці невідомий. На даний час відповідач надає матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей у розмірі 6400,00 грн щомісячно, однак така сума не покриває навіть 25 % потреб, необхідних для забезпечення належного рівня життя двох дітей. Позивач на даний час не працює, доходу не має, фактично матеріальне забезпечення як позивача, так і трьох малолітніх дітей взяв на себе чоловік позивачки [PERSON] , оскільки та сума коштів, що сплачується відповідачем, лише частково покриває витрати на харчування двох дітей. [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітніх дітей, проте ухвалою суду від 26.09.2025 у видачі судового наказу було відмовлено. Згідно з підрахунками позивачки її витрати на двох малолітніх дітей за період з липня по жовтень 2025 року склали: липень - 22386,00 грн, серпень - 29308,00 грн, вересень - 36403,00 грн, жовтень - 24447,00 грн, що підтверджується квитанціями, чеками та платіжними дорученнями, доданими позивачкою до позовної заяви. Ураховуючи наведене, позивачка, посилаючись на положення статей 7, 141, 150, 155, 180-182, 184, 191 СК України, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх двох дітей [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 10 000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 27.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив. 26.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача, у якому сторона відповідача просить задовольнити позов частково, а саме в розмірі по 5 000,00 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття. У відзиві, зокрема, зазначено у провадженні Подільського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа № 758/9598/24 за позовом позивача до відповідача про позбавлення батьківських прав, за результатами розгляду якої судом 24.04.2025 ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову. Постановою Київського апеляційного суду від 10.09.2025 вказане рішення суду залишено без змін. Відповідач звертає увагу на те, що в своїх показаннях в суді першої інстанції по справі № 758/9598/24 позивач підтвердила, що жодного разу не зверталась до відповідача з проханням надавати додаткові кошти на утримання дітей, що свідчить про те, що коштів, які перераховував відповідач, вистачало для забезпечення всіх їх потреб. Також позивач зазначала в судовому засіданні, що не було випадків, коли б позивач попросила якісь кошти, а відповідач їй відмовив. Отже, оскільки сплата коштів на утримання дітей відповідачем у період часу з квітня 2017 року по жовтень 2024 року вже досліджувалася судами, така обставина не потребує додаткового підтвердження. При цьому, починаючи з квітня 2017 року відповідач самостійно, без будь-якого примусу чи рішення суду сплачує на користь позивача аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а також додатково перераховував кошти на потреби дітей, у випадках, коли позивач зазначала на які потреби дітей потрібні кошти. Також відповідач перераховував дітям додатково грошові кошти на їх карткові рахунки на дні народження, Новий рік, свято Миколая та ін. Вказане свідчить про те, що відповідач жодним чином не ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей та готовий їх сплачувати у розмірі, вказаному у відзиві на позов. Водночас, відповідач не погоджується з розрахунками позивача, наведеними у позовній заяві, щодо понесених нею витрат на утримання дітей, оскільки із наданих позивачкою доказів вбачається, що такі витрати не могли були понесені лише з утриманням двох малолітніх дітей, виходячи з об`ємів відповідних покупок та виду та кількості придбаних товарів. 08.12.2025 до суду надійшли додаткові письмові пояснення від представника позивача, у яких вона підтримала позовні вимоги у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, просила задовольнити їх у розмірі, вказаному у відзиві на позовну заяву. Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що з 04.08.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Подільського районного суду міста Києва від 16.03.2027. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. В обґрунтування позову позивачка стверджує, що після розірвання шлюбу діти проживають разом із нею та повністю перебувають на її утриманні, розмір матеріальної допомоги, яку на даний час відповідач надає дітям, не задовольняє навіть 25% потреб, необхідних для забезпечення належного рівня життя двох дітей. Відповідач не заперечує обставину проживання дітей разом із матір`ю, а також не заперечує свого обов`язку щодо утримання дітей, проте просить стягнути з нього аліменти у розмірі по 5000,00 грн на кожну дитину щомісячно, вказуючи на те, що заявлений позивачкою розмір аліментів є завищеним та у нього відсутня можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК України). Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Як встановлено судом, відповідач фактично надає позивачці матеріальну допомогу на утримання двох дітей у розмірі 6400,00 грн щомісячно та готовий у подальшому сплачувати аліменти на дітей у розмірі по 5000,00 грн на кожну дитину. Суд вважає, що розмір допомоги, яку надає відповідач, не є таким, що зможе забезпечити належний рівень життя дітей. При цьому судом враховується, що відповідач інших утриманців не має, даних щодо його доходу чи його незадовільного стану здоров`я ним до суду не надано. На підставі викладеного, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків, стан здоров`я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 15 000,00 гривень на обох дітей щомісячно, що є наближеним до розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відповідатиме інтересам дітей, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та достойного рівня їх матеріального забезпечення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial