Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] через представника звернувся до суду з позовною заявою, в обгрунтування якої зазначив, що з 2020 року по 2024 рік він та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільну дитину : [PERSON] , [INFO] . 13.02.2025 року судовим наказом Основ`янського районного суду міста Харкова було задоволено заяву [PERSON] та видано судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.02.2025 року і до досягнення дитиною повноліття (справа № 646/1175/25). За вказаним судовим рішенням по справі № 646/1175/25 14.03.2025 року державним виконавцем Основ`янського ВДВС у м. Харкові було відкрите виконавче провадження № 77509870, в рамках якого примусово стягується 1/4 його щомісячного заробітку (доходу). Також, у період з 2011 року по 2016 рік він та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу, в результаті чого мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . 23.05.2025 року судовим наказом Основ`янського районного суду міста Харкова заяву [PERSON] було задоволено та видано судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, тобто з 22.05.2025 року та до досягнення дитиною повноліття (справа № 646/4777/25). За вказаним судовим наказом по справі № 646/4777/25 державним виконавцем 23.06.2025 року також відкрите виконавче провадження № 78425839, в рамках якого з нього примусово стягується 1/4 щомісячного заробітку (доходу). Тобто, в рамках двох зазначених виконавчих проваджень стягується 1/2 всього його щомісячного заробітку (доходу) на двох дітей. Вважає, що такий розмір аліментів, що стягується щомісячно на двох дітей, є надмірним та підлягає зменшенню, виходячи з наступного. Факт наявності та одночасного виконання двох судових наказів про стягнення аліментів в сукупному розмірі 1/2 заробітку (доходу) є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів на 1/3 заробітку (доходу) на двох дітей. Саме такий розмір аліментів встановлений законом до стягнення в наказному порядку на двох дітей, відповідно до приписів статті 183 СК України. Після звернення до суду [PERSON] та отримання нею судового наказу про стягнення аліментів, за наявності ще одного такого наказу, та стягнення таким чином половини його щомісячного доходу на двох дітей, коли такий розмір законом визначений до стягнення лише за наявності трьох і більше дітей, у нього змінився в сторону погіршення його матеріальний стан. Просив зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.02.2025 року і до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати віднести на позивача. Ухвалою суду від 15.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлялись про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що відповідно до копії судового наказу від 13.02.2025 року виданого Червонозаводським (Основ`янським) районним судом м. Харкова з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.02.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно вищезазначеного судового наказу від 13.02.2025 року, який набрав законної сили 13.02.2025 року, 14.03.2025 року виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Крім того, відповідно до копії судового наказу від 23.05.2025 року виданого Основ`янським районним судом м. Харкова з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, тобто з 22.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно вищезазначеного судового наказу від 23.05.2025 року, який набрав законної сили 23.05.2025 року, 23.06.2025 року виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Утримання інших осіб впливає на матеріальне становище утримувача. Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Матеріали справи свідчать про те, що позивач має двох доньок: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії судового наказу від 13.02.2025 року виданого Червонозаводським (Основ`янським) районним судом м. Харкова з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12.02.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено в ході судового розгляду, після винесення судового наказу від 13.02.2025 року, 23.05.2025 року судовим наказом Основ`янського районного суду м. Харкова з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, тобто з 22.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане свідчить про суттєве погіршення матеріального стану платника аліментів. З урахуванням наявності на утриманні позивача окрім доньки [PERSON] , [INFO] , на утримання якої стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини ще і доньки [PERSON] , [INFO] , на утримання якої також стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини, а в загальному розмірі позивач сплачує аліменти в розмірі 1/2 частки від свого заробітку (доходу), суд вважає можливим зменшити розмір аліментів на утримання, як доньки [PERSON] , [INFO] , так і [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини від всіх видів заробітку позивача, оскільки такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення потреб дітей, відповідатиме рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання, так як позивач буде платити аліменти на кожну дитину по 1/6 частині, а в загальному розмірі на утримання двох у розмірі 1/3 частини від усіх видів (заробітку) доходу. При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання. Таким чином, з урахуванням наявності на утриманні позивача двох дітей необхідним і достатнім розміром аліментів на утримання доньок, для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/6 частина від всіх видів заробітку позивача на кожну, з урахуванням вимог ст. 182 СК України. Щодо зменшення розміру аліментів починаючи з 22.05.2025 року, суд вважає вірним зменшити розмір аліментів, починаючи з дня набрання даного рішення суду законної сили і до повноліття дитини. Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial