Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернулася до суду з заявою про встановлення факту ,що має юридичне значення, а саме те. що за виконавчим провадженням ВП31693435, що перебуває на виконанні у Відділу державної виконавчої служби Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьк, Код 35035938, 83030, Донецька обл., м. Донецьк, вул. Октября, 25, боржником не є громадянка України, [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ). В обґрунтування вимог посилається на те, що мала намір розпорядитися своїм нерухомим майном, але при зверненні до нотаріуса з`ясувалось, що на її майно накладено арешт постановою державного виконавця від 23.04.2012р. Боржником за виконавчим провадженням зазначено [PERSON] , зареєстроване місце проживання [ADDRESS] . Будь яких інших даних для ідентифікації особи - відсутні. Зазначене стало підставою для звернення до суду. Заявник в судове засідання не з`явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Від заінтересованої особи будь яких заяв та пояснень не надходило. Рішення ухвалено за відсутності учасників справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 257 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так встановлено, та підтверджується наданими доказами, що громадянка України, [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ), не є боржником виконавчого провадження, ніколи не проживала і не мала зареєстрованого місця проживання в м. Донецьк, Донецької області. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON] , обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст. 315 ЦПК України,

Outcome: approved