Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі позивач, ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернулось в Рівненський районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року у розмірі 41663,19 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06 вересня 2019 року між Акціонерним товариством "Ідея Банк" (далі - АТ "Ідея Банк") та відповідачем укладено кредитний договір №Z62.00208.005664085. 07 липня 2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ". Так, відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу №07072023 від 07 липня 2023 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року в сумі 41663,19 грн, з яких 18332,68 грн заборгованість за основним боргом, 8349,08 грн заборгованість за відсотками, 14981,43 грн заборгованість за комісіями. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ "ФК "ЄАПБ" права грошової вимоги здійснювались безпосередньо Акціонерним товариством "Ідея Банк" станом на день відступлення права вимоги. ТОВ "ФК "ЄАПБ" не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07 липня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року в сумі 41663,19 грн, з яких 18332,68 грн заборгованість за основним боргом, 8349,08 грн заборгованість за відсотками, 14981,43 грн заборгованість за комісіями. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 41663,19 грн та судові витрати по справі. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача в поданій позовній заяві зазначила, що просить розгляд справи проводити без участі їх представника, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує щодо винесення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. З матеріалів справи судом встановлено, що 06 вересня 2019 року між АТ "Ідея Банк" та відповідачем укладено кредитний договір №Z62.00208.005664085, відповідно до пункту 1.1. договору банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 23576,00 грн, тип кредиту ідеальний, процентна ставка та тип відсотків річних 15 змінювана, строк кредиту 30 місяців. Вказаний договір відповідачем підписано власноручним підписом (а.с.5). Із копії паспорту споживчого кредиту від 06 вересня 2019 року судом встановлено, що відповідач своїм власноручним підписом погодила умови отримання кредиту, ознайомилася із графіком платежів (а.с.6). Із копії ордеру-розпорядження №1 про видачу кредиту судом встановлено, що 06 вересня 2019 року на підставі договору №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року на рахунок відповідача здійснено перерахунок коштів в сумі 20500,87 грн (а.с.8). Із копії ордеру-розпорядження №2 про виплату страхового платежу судом встановлено, що 06 вересня 2019 року на підставі договору №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року на рахунок відповідача здійснено перерахунок страхового платежу в сумі 3075,13 грн (а.с.8). Із копії виписки за період з 06 вересня 2019 року по 07 липня 2023 року судом встановлено, що 06 вересня 2019 року на рахунок відповідача здійснено переказ коштів у сумі 23576,00 грн на підставі договору №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року, а також користування коштами та часткове погашення боргу (а.с.9-11). Із копії довідки-розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 07 липня 2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року складає: 41663,19 грн, з яких 18332,68 грн заборгованість за основним боргом, 8349,08 грн заборгованість за відсотками, 14981,43 грн заборгованість за комісіями (а.с.12). 07 липня 2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року, укладеним між АТ "Ідея Банк" та відповідачем, перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ" (а.с13-14). Відповідно до реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року, в сумі 41663,19 грн, з яких 18332,68 грн заборгованість за основним боргом, 8349,08 грн заборгованість за відсотками, 14981,43 грн заборгованість за комісіями. Доказів повного погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі відповідач суду не надав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, судом встановлено, що відповідач умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконала, яке виявилося у неповерненні кредитних коштів, що стало наслідком звернення ТОВ "ФК "ЄАПБ", до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідач заперечень щодо незгоди із наданим кредитом та розміром нарахованої заборгованості суду не надала, доказів про відсутність заборгованості у розмірі, вказаному в розрахунку, суду також не надано, а тому права позивача порушені та підлягають захисту в судовому порядку. З огляду на викладене, суд вбачає правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань за кредитним договором у загальній сумі 26681,76 грн, з яких: 18332,68 грн сума заборгованості за кредитом, 8349,08 грн сума заборгованості за відсотками. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача комісії, пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 14981,43 грн за договором №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 року, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч. ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Разом із тим, згідно постанови Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Отже, за висновками Верховного Суду несправедливими є положення договору про споживчий кредит, який містить умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15. Суд дійшов висновку, що встановлення комісії за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки не зрозуміло, які саме послуги надавались відповідачу, як часто проводились консультаційні та інформаційні послуги з клієнтом, чи проводились вони за вимогою клієнта частіше одного разу на місяць. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 січня 2024 року в справі 727/5461/23, від 09 жовтня 2024 року в справі 582/202/22. При цьому будь-яких інших дій на користь позичальника, окрім надання безоплатної, відповідно до вимог закону, інформації про кредит, кредитор за сплачену комісію вчиняти незобов`язаний. За таких обставин і без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність в заяві домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Правила відкриття кредитної лінії не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, відповідні дії банку вносять дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. Аналогічних висновків щодо дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими дійшов Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20 (провадження №61-17825св21). Відтак, вимога позивача про сплату позичальником комісії пов`язаної з наданням кредиту у розмірі 14981,43 грн за договором №Z62.00208.005664085 від 06 вересня 2019 рокузадоволенню не підлягає. Відтак, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 26681,76 грн. Щодо стягнення із відповідача судових витрат, то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжної інструкції № 149239 від 19 грудня 2025 року, позивач сплатив за подання даного позову 3028,00 грн судового збору. Оскільки позов майнового характеру задоволено на 64,04% (26681,76/41663,19 х 100), то судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1939,13 грн (90,50 % від 3028,00 грн). На підставі викладеного,

Outcome: approved