Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Сокирянського районного суд Чернівецької області із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позов вказував, що 16.02.2015 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №03. Від спільного шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що з квітня місяця 2025 року з відповідачкою сімейні стосунки погіршилися, а у вересні місяця 2025 року припинилися, перестали спілкуватися та не ведуть спільного господарства, сім`я розпалася по тій причині, що не знайшли спільного розуміння та втратили почуття один до одного. Також не планують в подальшому відновлювати сімейні стосунки, а тому вирішив розірвати шлюб з відповідачкою в судовому порядку, оскільки подальше перебування з нею в зареєстрованому шлюбі суперечить його інтересам, що стало підставою із зверненням до суду. При цьому має бажання вирішити в судовому порядку питання щодо здійснення ним батьківських прав та визначити місце проживання їхнього неповнолітнього сина [PERSON] з ним. Як батько неповнолітнього сина не позбавлений батьківських прав щодо нього, має можливість самостійно утримувати дитину, забезпечувати її здоровим харчуванням, одягом, засобами гігієни, необхідним обладнанням, зошитами та канцелярськими при приналежностями, створювати належні умови для її гармонійного розвитку. Крім цього зазначив, що є здоровим та працездатним, на диспансерному, наркологічному чи психіатричному обліку не перебуває, а тому протипоказання для виконання опікунства та/або піклування відсутні, до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. За спільною згодою з відповідачкою після припинення шлюбних стосунків менший син [PERSON] залишається проживати з мамою, а старший син [PERSON] , який більше прихильний до нього, залишається проживати з позивачем в домоволодінні, в якому він зареєстрований та проживає до теперішнього часу. Проте відповідачка не погоджується з цим та заперечує щодо місця проживання старшого сина, а хоче, щоб він проживав з нею, про що виник спір між сторонами. З позицією відповідачки не погоджується, оскільки з часу припинення сімейних стосунків і до теперішнього часу, як батько дитини, фактично самостійно виховує та утримує сина, так як на утриманні відповідачки залишився менший син, тому вона не бере участі у вихованні, фінансової та матеріальної допомоги не надає та спільно з ними не проживає. Враховуючи, що відповідачка самоусунулася від участі у вирішенні питань життя їхнього спільної дитини, весь тягар виховання. Утримання та піклування про нього покладено на позивача З огляду на те, що син знаходиться на його одноособовому утриманні та вихованні, виникає необхідність щодо встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини. Встановлення факту має для позивача важливе юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокий батько», що згідно норм Податкового Кодексу України дасть позивачу підстави для отримання допомоги на утримання дитини в розмірі 150% від соціальної пільги, змінити місце проживання дитини та після закінчення воєнного стану виїжджати разом з нею за кордон без документального оформлення згоди матері, а також мати право на додаткову відпустку. Таким чином, враховуючи те, що встановлення факту самостійного виховання та утримання для позивача має важливе значення, оскільки від цього залежить виникнення та можливість реалізації його прав, а іншим способом підтвердити даний факт неможливо, вважає що є підстави для встановлення цього факту судом щодо залишення проживання його неповнолітнього сина разом із батьком на його повному самостійному утриманні та вихованні. А тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, а також залишити проживати з ним його неповнолітнього сина, який самостійно його виховує і утримує. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позивачем вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення Представник Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, в судове засідання також не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про проведення розгляду справи без присутності представника за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, з наведених у позовній заяві обставин, які згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 09.02.2011 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області та картки платника податків, прізвище, ім`я та по батькові позивача зазначені як [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із копії витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2025/016415995 від 06.11.2025 року зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] . Згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] виданого 07.08.2019 року, орган, що видав 7321, прізвище, ім`я та по батькові відповідачки зазначені як [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із копії витягу з реєстру Сокирянської територіальної громади №2025/009797331 від 15.08.2024 року зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] . Також судом встановлено, що 16.02.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу у сторін народилися [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.12.2015 року Виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №37 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.08.2024 року Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецькій області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом №162. З копії акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 06.11.2025 року, складеного та підписаного комісією Грубнянського старостинського округу, підтверджується зареєстроване та фактичне проживання позивача разом зі своїм сином за адресою: [ADDRESS] . Також зазначено, що [PERSON] забезпечує сина всім необхідним, а саме: матеріальними засобами, засобами особистої гігієни, лікарськими засобами, продуктами харчування та створює всі необхідні умови для комфортного проживання сина. Виховує його належним чином, піклується про його здоров`я, психічний стан, фізичний і духовний розвиток, забезпечує його догляд і лікування, створює належні побутові умови та умови для здобуття дитиною освіти. Мати, [PERSON] зі слів зареєстрована та проживає в с.Білоусівка, Дністровського району, Чернівецької області. Як вбачається з довідки-характеристики №920/19-21/6 від 06.11.2025 року, виданої старостою Грубнянського старостинського округу Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , за час проживання в селі зарекомендував себе з позитивної сторони, спиртні напої не вживає, в побуті та місцях громадського користування веде себе відмінно, в громадському житті села завжди активно приймає участь, зі сторони сусідів та жителів села, характеризується, як порядна та доброзичлива людина, скарг немає. Статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється відсутність взаєморозуміння між ними, втрата поваги та любові один до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Подружні відносини між ними фактично припинені. Позивач переконаний, що подальше збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Задовольняючи позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даною вимогою, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Що стосується встановлення факту, що має юридичне значення, позивач вказує, що встановлення даного факту має для нього важливе юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокий батько» і дасть можливість оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, які виховуються лише одним з батьків, змінити місце проживання дитини без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом із ними, реалізувати право одинокого батька на першочергове отримання житла. Судом встановлено, що у позивача та відповідачки з квітня місяця 2025 року сімейні стосунки погіршилися, а не проживають разом однією сім`єю з вересня місяця 2025 року, не підтримують між собою шлюбні відносини, відповідачка проживає окремо, участі у вихованні та утриманні старшого сина практично не бере, позивач проживає разом зі своїми сином, самостійно його виховує та утримує, а також створив належні умови для його виховання та розвитку. Таким чином факт виховання сина батьком свідчить про його повну відповідальність, а також самостійне утримання та виховання, що повністю підтверджується наданими доказами. Крім того зазначене не заперечувалось та визнано матір`ю, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання сина та його перебування на повному утриманні батька. Суд вважає, що відповідачкою [PERSON] свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні старшого сина є мінімальною та недостатньою. З урахуванням викладеного, відповідно до ст.89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved