Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 18973,88 грн. за кредитним договором та судові витрати в сумі 2422,40 грн. судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 15.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2942049 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Однак, всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення боргу за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше. Дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.02.2022 р. між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2942049. Даний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором М801. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» взяло на себе зобов`язання надати відповідачеві кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 5000 грн. (п. 1.2 Договору); строк кредитування - 360 днів (п. 1.3 Договору); тип процентної ставки - фіксована; знижена відсоткова ставка 1,99 % в день; стандартна відсоткова ставка 1,99 % день (п. 1.4 Договору) (а.с. 7-15). 23.05.2023 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Росвен Інвест Україна" укладений договір факторингу № 01.02-25/23, у відповідності до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ "Росвен Інвест Україна" за плату, а ТОВ "Росвен Інвест Україна" приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитним договором вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками (п. 2 Договору) (а.с 32-34). В подальшому ТОВ "Росвен Інвест Україна" згідно рішення учасників товариства № 1 від 25.03.2024 року змінило назву товариства з ТОВ "Росвен Інвест Україна" на "ТОВ "Свеа Фінанс" (а.с. 39). Відповідно до умов вищезазначеного Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим Договором, ТОВ "Росвен Інвест Україна" заміняє ТОВ «Лінеура Фінанс» у кредитних договорах, що входять до Реєстру боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Лінеура Україна» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Так, згідно з п. 2.2 укладеного Договору факторингу загальний розмір заборгованостей складає 105 497 574 грн. 60 коп. згідно з Рестром боржників, який складається сторонами в паперовому вигляді та у формі електронного документа. Пунктом 2.3 Договору факторингу також зазначено, що реєстр боржників на паперовому носії (з основною інформацією за Кредитними договорами) підписується уповноваженими представниками Сторін і скріплюється печатками Сторін і є невідємною частиною цього Договору. Відповідно п. 3.1.3 зазначеного Договору право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання цього Договору, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам (відповідно до Реєстру боржників). Разом з правами вимоги Фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором. Разом з тим, пунктами 4.1, 4.2 Договору факторингу визначено, що Сторони домовились, що Фінансування (ціна Договору) складає: 807 531 грн. 32 коп. Фактор сплачує Клієнту Фінансування шляхом перерахування Клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена в п. 4.1 Договору, на рахунок Клієнта, вказаного в розділі № 14 цього Договору, протягом 5 банківських днів з дати підписання Сторонами цього Договору. Як вбачається з платіжного доручення № 9152 від 24.05.2023 року, ТОВ "Росвен Інвест Україна" здійснило перерахування Первісному кредитору - ТОВ «Лінеура Україна» грошових коштів в сумі 807531,32 грн., що дорівнює розміру фінансування, зазначеному в п. 4.1 Договору (а.с. 35). Відповідно до Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023, який є Додатком № 1 до нього, ТОВ "Росвен Інвест Україна" набуло право грошової вимоги до зазначених в даному реєстрі боржників (а.с. 36-37). Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом достовірно встановлено, що 15.02.2022 р. між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2942049 (а.с. 7-15). Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що право грошової вимоги за даним кредитним договором перейшло до позивача у справі - ТОВ "Свеа Фінанс" (до перейменування - ТОВ "Росвен Інвест Україна"), оскільки згідно наданого позивачем суду Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023, який є Додатком № 1 до нього і його невідємною частиною, боржник [PERSON] в ньому відсутня. Наданий позивачем Реєстр Боржників № 1, як Додаток № 1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 на одному аркуші (а.с. 38), в якому зазначений боржник [PERSON] , яка має заборгованість за кредитним договором № 2942049 від 15.02.2022 року в сумі 18973,88 грн., суд не бере до уваги, оскільки даний реєстр боржників складений з порушенням п. 2.3 Договору факторингу № 2-15072022 від 15.07.2022, підписаний лише позивачем і не погоджений первісним кредитором ТОВ "Лінеура Україна". Належним чином оформлена копія Витягу з Додатку 1 до Договору, який містить дані стосовно заборгованості Миллер за договором № 2942049, про який позивач зазначає в своєму позові, в матеріалах справи відсутній. Згідно статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13. Слід зазначити, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення. Неподання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази переходу права грошової вимоги позивача до відповідача, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed