Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

26 листопада 2025 року представник ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокат Усенко М.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує вимоги позовної заяви тим, що 24 грудня 2022 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №101025594, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу кредит на умовах строковості, зворотності і платності, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Взяті на себе зобов`язання кредитор виконав, надавши кредитні кошти в розмірі 3000 грн. 28 квітня 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТзОВ «ФК Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. Зазначає, що відповідач належним чином умови договору не виконав, заборгованість за кредитом та нараховані відсотки у встановленому договором порядку тривалий час не сплачував. Станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 12129 грн., з яких 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8730 грн. заборгованість за процентами та 399 грн. прострочена заборгованість за комісією. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача досудову вимогу, однак заборгованість не була ним сплачена. За таких обставин, просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №101025594 у загальному розмірі 12129 грн., а також понесені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою від 09 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідно до інформації, отриманої на запит суду з ВОМІРМП УДМС України у Волинській області, відповідач [PERSON] , [INFO] , змінив своє прізвище, та на даний час іменується прізвищем [PERSON] (а.с.57). Представник позивача ТзОВ «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, у п.6 позовної заяви [PERSON] просив суд розглядати справу у відсутності представника позивача (зворот а.с.5). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про надіслання поштового відправлення за місцем реєстрації відповідача (а.с.64-65), про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву, або будь яких доказів до суду не подав. Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 24 грудня 2022 року відповідач [PERSON] та ТзОВ «Мілоан» погодили умови кредитування відповідача, підписавши анкету заяву на кредит №101025594, паспорт споживчого кредиту, та ознайомившись з правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.14-16). В той же день між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №101025594, відповідно до якого надало відповідачу кредит у розмірі 3000 грн. на строк 105 днів (п.1.3) (зворот а.с.8-13). У п.1.5.3 договору обумовлено, що стандартна процентна ставка становить 3% в день від фактичного залишку кредиту, а орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом складає 12129 грн., а з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 4029 грн. (п.1.5). Вказаний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора та шляхом обміну електронними повідомленнями, що передбачено положеннями ст.3, ст.11, ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.6, ст.7, ст.12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, ухваленій 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. З вищевикладеного, суд приходить до висновку, що договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, ст.207 ЦК України). Згідно з п.2.1 договору кошти надані первісним кредитором позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] . На підтвердження виконання зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором позивачем надано платіжне доручення №56428280 від 24 грудня 2022 року про перерахування коштів за договором відповідачу (зворот а.с.16). 28 квітня 2023 року ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №96-МЛ/Т (зворот а.с.18-23). Згідно з вищевказаним договором та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТзОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором №101025594 від 24 грудня 2022 року, що підтверджується долученим витягом з реєстру боржників до договору (а.с.28). Те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання та не дотримався термінів повернення наданого йому кредиту вказує розрахунок (відомості про щоденні нарахування та погашення), що наданий первісним кредитором ТзОВ «Мілоан», а також виписка з особового рахунку за кредитним договором (а.с.17-18). Дослідженими у судовому засданні доказами підтверджується, що заборгованість відповдача [PERSON] за кредитним договором №101025594 від 24 грудня 2022 року становить 12129 грн., з яких 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8730 грн. заборгованість за процентами та 399 грн. прострочена заборгованість за комісією. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу місця реєстрації та місця проживання відповідача досудову вимогу -претензію (зворот а.с. 28), однак зазначена заборгованість ним не була сплачена. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При ухваленні рішення у справі суд бере до уваги і те, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за договором суду не надав як і не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що відповідач за договором про надання споживчого кредиту №101025594 від 24 грудня 2022 року заборгував кошти у розмірі 12129 грн., суд приходить висновку про необхідність задоволення позову, та стягнення зазначеної заборгованості з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "Кредит - Капітал". Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн. судового збору, що сплачений позивачем та підтверджується документально (а.с.1). Разом з тим, частковому задоволенню підлягає вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем долучено наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 року (зворот а.с.31); копію акту наданих послуг №Д/7456 від 12 листопада 2025 року (зворот а.с.32), детальний опис наданих послуг (а.с.33), копію ордеру (а.с.32). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява №19336/04, п. 269). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, реальність та розумність їхнього розміру, усталеної практики у даній категорії справи, ціну позову та приходить до висновку що розмір витрат на правову допомогу адвоката у даній справі, який підлягає відшкодуванню на користь позивача з відповідача, підлягає зменшенню до 3000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням того, що спір, який виник між сторонами відноситься до категорії типових спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, зміст позовної заяви та інших документів потребує мінімального індивідуального підходу і мінімальних часових витрат (1-2 години роботи є достатніми для написання та укомплектування типової позовної заяви у кредитній справі), а з наданої копії договору суд дійшов висновку про постійне представництво адвокатом позивача і в інших подібних справах. Більше того, компенсація судових витрат не повинна перетворюватися на спосіб додаткового збагачення фінансових установ за рахунок людей з мінімальними доходами в період воєнного стану. Також суд бере до уваги ту обставину, що розгляд справи було здійснено без участі адвоката (представника позивача) у судовому засіданні.

Outcome: approved