Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго», користується послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг, що порушує право позивача на отримання плати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. З 01.02.2022 по 01.12.2025 сума заборгованості за особовим рахунком відповідачки склала 31053,76 грн. Також у відповідача виникла заборгованість по платі абонентського обслуговування в сумі 1209,89 грн. Просить суд стягнути з відповідача зазначені суми заборгованості, поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції за відправку в сумі 45 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у розмірі 41 грн., та судові витрати у розмірі 2662,40 грн. В подальшому представник позивача надала до суду уточнені позовні вимоги, в яких просить суд стягнути з [PERSON] заборгованості за теплову енергію в сумі 3302,36 грн. за період від 01.02.2022 р. до 01.04.2022 р., заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 120,64 грн., поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 45,00 грн., витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 41,00 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2662,40 грн. Представник позивача Луценко В.М. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Крім того надала суду відповідь на відзив в якій вказала, що загальна позовна давність становить три роки. Однак, починаючи з 12.03.2020 року, на всій території України діяв карантин, у період якого строки, визначені, зокрема, ст. 257 ЦК України, продовжувались на строк дії карантину (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ, чинного з 02.04.2020). Карантин тривав до 30.06.2023 року. Також, згідно із Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 (чинним з 17.03.2022), у період дії воєнного чи надзвичайного стану строки позовної давності також продовжуються на строк його дії (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Воєнний стан запроваджено Указом Президента №64/2022 від 24.02.2022 року і він тривав до 04.09.2025 р., коли набув чинності Закон №3550-ІХ від 03.07.2024 р., яким зазначені пункти 12 і 19 було виключено, а перебіг позовної давності відновлено. Отже, період із 12.03.2020 по 03.09.2025 не включається до розрахунку трирічного строку, оскільки перебіг позовної давності був зупинений законом. Збройна агресія РФ проти України та запровадження воєнного стану безпосередньо вплинули як на діяльність підприємства позивача, так і на можливість своєчасного здійснення претензійно-позовної роботи, оскільки позивач здійснює діяльність на території Донецької області, яка з 2022 року перебуває у зоні активних бойових дій. У цей період робота позивача відбувалася в умовах об`єктивних надзвичайних обставин, зокрема постійної загрози життю та здоров`ю працівників, пошкодження об`єктів інфраструктури, обмеженого доступу до приміщень і первинної документації, перебоїв у роботі засобів зв`язку та електропостачання, а також вимушеного переміщення працівників. З огляду на зазначені обставини законодавець спеціально врегулював питання перебігу строків позовної давності, передбачивши їх зупинення та продовження на період дії карантину та воєнного стану, що було прямо закріплено у пунктах 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України редакціях, чинних у відповідні періоди. Таким чином у період з 12.03.2020 по 03.09.2025 перебіг строку позовної давності був зупинений законом та не підлягав включенню до загального трирічного строку, визначеного статтею 257 ЦК України. Після відновлення звичайного перебігу строків позовної давності з 04.09.2025 року позивач звернувся до суду в січні 2026 року, тобто через 4 місяці, що свідчить про належну процесуальну поведінку, добросовісність позивача та відсутність будь-якого зволікання з реалізацією права на судовий захист. Отже, вплив воєнного стану на діяльність позивача має прямий причинно-наслідковий зв`язок із перебігом строків позовної давності та підтверджує, що звернення до суду здійснене у межах строків, встановлених чинним законодавством України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутність. Крім того, надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки з 05 квітня 2022 року по теперішній час він фактично не проживає за адресаю [ADDRESS] у зв`язку з військовою агресією рф та небезпечною ситуацією в регіоні. Його місце проживання як внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою ВПО № 1434-7000356380 від 05 квітня 2022 року. Відповідно до Постанови КМУ №206 від 05.03.2022 р., забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24.02.2022 р. з осіб, які залишили своє місце проживання та надали підтверджуючі документи. Також просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності (ст. 257 ЦК України) до вимог про стягнення боргу, що виник понад три роки тому до моменту звернення позивача до суду. У зв`язку з викладеним просить суд відмовити позивачу в позовних вимогах в повному обсязі. 24.02.2026 року відповідач надав заперечення на відзив, в якому зазначив, що будинок [ADDRESS] неодноразово ставав об`єктом обстрілів з боку агресора. Внаслідок влучань та вибухових хвиль будівля зазнала значних пошкоджень, що призводило до руйнування внутрішньобудинкових мереж та неможливості підтримання температурного режиму. Нарахування плати за теплопостачання у будинку, де пошкоджено тепловий контур (вибиті вікна у під`їздах, пошкоджені стіни або дах) та внутрішні мережі, суперечить нормам Закону України «Про житлово комунальні послуги». Позивач не надав актів готовності будинку до опалювального сезону у спірні періоди 2022-2024 рр. з урахуванням отриманих пошкоджень. Крім того загальновідомим фактом є те, що з травня 2022 року по жовтень 2022 року у Донецькій області, зокрема у м. Слов`янськ, було повністю відсутнє централізоване газопостачання. Також без природного газу котельні ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не мали технічної можливості виробляти теплову енергію. Таким чином, нарахування за цей період (та наступні періоди нестабільної роботи) є безпідставним збагаченням позивача за ненадані послуги. Також інтенсивні обстріли м. Слов`янськ та безпосередньо району вул. Поштової змусили його залишити квартиру з метою збереження життя ще у лютому-березні 2022 року. Відповідно до Постанови КМУ №206 від 05.03.2022, забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, нараховані після 24.02.2022 щодо осіб, які залишили місце свого проживання. У зв`язку з чим, просить врахувати факти руйнувань будинку внаслідок бойових дій як обставину, що виключає можливість надання послуг у повному обсязі та відмовити у задоволенні позову. 26.02.2026 року відповідач надав заперечення на уточнення позовних вимог, в якому зазначив, що позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.02.2022 по 01.04.2022. Однак, він фактично залишив місто Слов`янськ у березні 2022 року у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та веденням бойових дій. Таким чином, послуги у березні 2022 року ним фактично не споживалися. Довідка ВПО від 05.04.2022 лише фіксує дату реєстрації, а не фактичний момент переміщення. Крім того, позивач просить стягнути з нього судовий збір у розмірі 2662,40 грн., він категорично заперечує проти цього. Вказав, що позивач звернувся до суду, ігноруючи вимоги Постанови КМУ №206, і лише після його відзиву та надання доказів статусу ВПО уточнив вимоги, фактично визнавши їх безпідставність за період з квітня 2022 по грудень 2025 року. Позивачем не було здійснено досудової перевірки його статусу, що призвело до необґрунтованого позову. Крім того вимоги про стягнення 45,00 грн та 41,00 грн за поштові послуги та отримання інформації з реєстрів є витратами, пов`язаними з господарською діяльністю позивача, і не мають покладатися на відповідача в умовах воєнного стану. Враховуючи зазначене, просив суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у частині стягнення боргу за березень 2022 року та судового збору. 27.02.2026 представник позивача Луценко В.М. надала до суду відповідь на заперечення відповідача, в якій зазначила, що квартира [ADDRESS] , яка за законом належить відповідачу не включена до пошкоджених або зруйнованих будівель/житлових будинків Слов`янської міської територіальної громади за Листом Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 04.05.2023 № 01.01-15/792. Також в актах підключення будинку [ADDRESS] , які підписані між представником виконавця послуги (майстром виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа») та головою ЖБК «Автомобіліст-1», уповноваженою особою за 2021,2022,2023,2024 та 2025 роки, зокрема в 2022 році та 2023 році було прописано в яких квартирах проведено підключення чи не проведено, а саме квартира відповідача [ADDRESS] не була зазначена. Повністю будинок був підключений до теплопостачання з 2024 року. Щодо ствердження відповідача про відсутнє централізоване газопостачання в період з травня 2022 по жовтень 2022 зазначила, що Виробнича одиниця «Слов`янськтепломережа» ніякого відношення до цього не має, так як підприємство виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з централізованого опалення та за Розпорядженням Керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області від 30.03.2022 р. № 412 опалювальний період 2021-2022рр. було закінчено до травня 2022р., а початок опалювального періоду 2022-2023 рр. було розпочато з розпорядженням начальника Слов`янської міської військової адміністрації від 19.10.2022 р. №184 «Про початок опалювального періоду 2022-2023 рр.» та Актом підключення будинку по [ADDRESS] за 2022р. Отже вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а обставини які викладені у позовній заяві підтверджують обов`язок відповідача сплатити спожиті ними послуги з постачання теплової енергії у квартирі [ADDRESS] в спірний період. 02.03.2026 відповідач надав до суду відповідь на заперечення представника позивача, в якому зазначив, шо вважає доводи позивача необґрунтованими, оскільки внаслідок військової агресії у квартирі [ADDRESS] , повністю знищено скління вікон, що призвело до розгерметизації теплового контуру приміщення. Відповідно до ДБН В.2.6-31:2016 «Теплова ізоляція будівель», віконні конструкції є невід`ємним елементом теплоізоляційної оболонки та за їх відсутності підтримання нормативної температури повітря (+18°C відповідно до Постанови КМУ №830) є фізично неможливим. Таким чином об`єкт споживання послуги (житлове приміщення з відповідними теплотехнічними характеристиками) був відсутній. Нарахування плати за таких умов є вимогою оплатити «втрати тепла у навколишнє середовище», що не передбачено жодним нормативно-правовим актом України. Позивач помилково вважає, що сам факт подачі теплоносія до межі будинку є доказом надання послуги відповідачу. Крім того, посилання позивача на відсутність квартири [ADDRESS] у списках пошкодженого майна Слов`янської ВЦА не може бути належним доказом відсутності пошкоджень, оскільки адміністративні списки мають інформативний характер і не є виключним доказом стану майна. Також, листом ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 підтверджено, що військова агресія рф є обставиною непереборної сили. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОКП «Донецьктеплокомуненерго» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 441780181 від 02.09.2025, власником квартира за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 814 від 03.02.2025, посвідченого приватним нотаріусом Левочкою М.М. З відомостей щодо споживачів послуг з постачання теплової енергії ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , оформлений особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідно до розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 184 від 19.10.2022, з 01 листопада 2022 року розпочато опалювальний період 2022-2023 років. Згідно акту про підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) від 02.11.2022 складеного представником виконавця послуги з постачання теплової енергії - ВО «Слов`янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та представником виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком ЖБК-14 «Автомобилист -1», 02.11.2022 о 10 год. 00 хв. було проведено підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Причина: початок опалювального сезону 2022-2023, розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 184 від 19.10.2022. Відповідно до розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 1845 від 19.10.2023, з 01 листопада 2023 року розпочато опалювальний період 2023-2024 років. Згідно акту про підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) від 01.11.2023 складеного представником виконавця послуги з постачання теплової енергії - ВО «Слов`янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та представником виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком ЖБК-14 «Автомобіліст -1» в особі голови Чернявської Л.І., 01.11.2023 о 08 год. 05 хв. було проведено підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , окрім квартир з 51 по 65 включно. Причина: початок опалювального сезону 2023-2024, розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 1845 від 19.10.2023. Відповідно до розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 1596 від 02.09.2024, з 01 листопада 2024 року розпочато опалювальний період 2024-2025 років. Згідно акту про підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) від 01.11.2024 складеного представником виконавця послуги з постачання теплової енергії - ВО «Слов`янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та представником виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком ЖБК-14 «Автомобіліст -1» в особі голови Чернявської Л.І., 01.11.2024 о 08 год. 00 хв. було проведено підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Причина: початок опалювального сезону 2023-2024, розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 1596 від 02.09.2024. Відповідно до розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 2233 від 28.10.2025, внесено зміни до розпорядження начальника Слов`янської міської ВЦА № 1960 від 07.10.2025, «Про початок опалювального періоду 2025-2026 років в Слов`янській міській територіальній громаді» виклавши п.1 у наступній редакції «1. Підприємствами, що надають послуги з постачання теплової енергії, розпочати опалювальний період 2025-2026 років для населення та інших споживачів з 28 жовтня 2025 року». Згідно акту про підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) від 29.10.2025 складеного представником виконавця послуги з постачання теплової енергії - ВО «Слов`янськтепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та представником виконавця послуги з управління багатоквартирним будинком ЖБК-14 «Автомобіліст -1» в особі голови ЖБК, 29.10.2025 о 13 год. 20 хв. було проведено підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Причина: початок опалювального сезону 2025-2026, розпорядження керівника Слов`янської міської ВЦА № 2233 від 28.10.2025. Відповідно до листа начальника Слов`янської міської військової адміністрації № 01.01-15/792 від 04.05.2023 надано інформацію генеральному директору ОКП «Донецьктеплокомуненерго» щодо будівель та житлових будинків Слов`янської міської територіальної громади, які було пошкоджено або зруйновано внаслідок військової агресії російської федерації, у зв`язку із чим ними втрачена можливість отримувати теплову енергію, і відновлення яких або взагалі неможливе, або не зможе бути реалізовано протягом міжопалювального періоду 2023 року, зокрема житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з претензії (вимоги згідно ст. 1282 Цивільного кодексу України) № 0-551 від 04.11.2025, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернувся до боржника-спадкоємця [PERSON] з вимогою про сплату заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , яка виникла у період з 01.02.2022 до 01.11.2025 у розмірі 30200,56 грн. та абонентське обслуговування у розмірі 1335,36 грн. На адресу підприємства у спірний період не надходили звернення від споживачів за вказаною адресою щодо недоотримання або отримання неналежної якості послуги з централізованого теплопостачання. Відповідно до довідки від 05.04.2022 № 1434-7000356380 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки директора ВО ОКП «ДТКЕ» ЦППтаКО Вострецової Г.Р. від 12.12.2025 станом на дату видачі даної довідки жодних звернень споживачів за особовим рахунком № [NUMBER] по квартирі за адресою: [ADDRESS] , щодо не проведення стягнення з надаванням документів відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 (зі змінами) до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» не надходило. Згідно статей 67 і 68, 162 Житлового кодексу України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Зазначений обов`язок споживача також передбачений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 із змінами) та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830. Положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать зокрема: 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 вищевказаного закону визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, згідно ч. 1 ст. 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування виникає у випадку смерті фізичної особи або оголошення її померлою у встановленому законом порядку, де підставою виникнення спадкових правовідносин є рішення суду, яке ґрунтується на припущенні, що фізична особа (спадкодавець) померла. З цими юридичними фактами закон пов`язує появу у спадкоємців права на прийняття спадщини, а у всіх інших осіб обов`язку не перешкоджати їм у здійсненні цього права. Після прийняття спадщини спадкоємець стає учасником тих самих правовідносин, суб`єктом яких раніше був спадкодавець, тобто фактично відбувається заміна суб`єкта у правовідносинах, учасником яких був спадкодавець. Крім цивільних прав, до спадкоємців переходять також і майнові обов`язки спадкодавця (наприклад, сплата боргів, відшкодування заподіяної шкоди тощо). Права й обов`язки спадкодавця, що входять до складу спадщини переходять до спадкоємців як єдине ціле. Тому, якщо спадкоємець приймає якусь частину спадщини, то він вважається таким, що прийняв усю спадщину, що йому належить за законом і за заповітом. Такий перехід прав і обов`язків називається універсальним правонаступництвом, де спадщина переходить до спадкоємця як єдине ціле. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є Свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд приходить до висновку, що [PERSON] став спадкоємцем майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 26.12.2006 за реєстром № 3810, посвідченого приватним нотаріусом Соловар В.І., відповідно до [PERSON] перейшли майнові обов`язки спадкодавця. Таким чином між сторонами фактично виникли договірні відносини щодо надання позивачем послуг відповідачам з теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку. Позивач надавав відповідачу такі послуги, а відповідач прийняв їх. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за спожиті послуги з теплопостачання, які йому були надані позивачем, внаслідок чого утворилася заборгованість. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за теплову енергію з [PERSON] у розмірі 3302,26 грн. Згідно з п. 11 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Відповідне нарахування плати проводиться за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, які розподіляються рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, що затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року за № 1237/13111. Такі висновки також наведені у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі №703/4963/15-ц. Відповідно до розрахунку суми заборгованості, який міститься в матеріалах справи, заборгованість за абонентське обслуговування за адресою: [ADDRESS] у відповідача перед ОКП «Донецьктеплокомуненрго» за період з 01.02.2022 року по 01.04.2022 року складає у сумі 120,64 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо заперечень відповідача про заборону стягнення заборгованості за надані комунальні послуги відповідно до постанови КМУ №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» суд зазначає, що позивачем було уточнено період стягнення заборгованості з 01.01.2022 до 01.04.2022, до взяття на облік відповідача як внутрішньо переміщених осіб, тому заперечення відповідача задоволенню не підлягають. Щодо строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи є порушеним право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону. Суд враховує, що пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 02 квітня 2020 року, визначено, що під час дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який скасовано на всій території України з 01 липня 2023 року. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває і на час вирішення цього спору. Законом України № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року, розділ ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу продовжуються на строк його дії. Законом «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX від 14.05.2025 пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Перебіг позовної давності відновився після набрання цим законом чинності 04.09.2025. Позивач звернувся до суду із позовом 27 січня 2026 року з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.02.2022 по 01.12.2025. Таким чином, позовна давність у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає відповідно до пунктів 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки протягом всього часу існування спірних правовідносин на всій території України діяв карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та воєнний стан. Тобто, строк позовної давності є таким, що спочатку продовжився у зв`язку із карантином, а потім його перебіг зупинився у зв`язку із воєнним станом до 04.09.2025, тому вимоги позивача пред`явлені в межах строку позовної давності. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд звертає увагу, що відповідач заперечуючи проти позовних вимог, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень. В свою чергу, позивач є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення позивачів послугами з централізованого опалення та ним доведено факт надання до квартири відповідача відповідних послуг з теплопостачання. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідачем не спростований. Крім того, судом встановлено, що за період надання позивачем послуг теплопостачання, який вказаний у позові, відповідач жодного разу не звертався до позивача, як до постачальника теплової енергії із заявами щодо неотримання або отримання неналежної якості послуг з централізованого теплопостачання. Суд звертає увагу на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції не гарантує встановлення обставин, на існуванні яких наполягає одна зі сторін. Крім того, хоча вказаний пункт зобов`язує суди обґрунтовувати їхні рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення (див. mutatis mutandis § 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine, заява № 4909/04), § 54 рішення цього ж суду від 28 жовтня 2010 року у справі «Трофимчук проти України» (Trofimchuk v. Ukraine, заява № 4241/03)). З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» обґрунтовані та підлягають задоволенню, відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за теплову енергію за період з 01.02.2022 року по 01.04.2022 року у сумі 3302,36 грн., заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.02.2022 року по 01.04.2022 року у сумі 120,64 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним судовий збір в розмірі 2662,40 грн. Разом з цим, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Враховуючи положення ст. 133 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на суму 41 грн. та витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачам документів у справі на суму 41,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved