Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (надалі - позивач, кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 1454-1784 продукту "CreditKasa" від 30.09.2024 з додатковими угодами (надалі - кредитний договір) у розмірі 27104,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач уклали кредитний договір. Кредитор свої обов`язки виконав - надав кредит. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання, визначені кредитним договором, не виконав, що є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку. 16 січня 2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд не визнавав явка сторін обов`язковою. Судове засідання, призначене на 12 лютого 2026 року, суд відклав на 24 лютого 2026 рік, а згодом оголосив перерву до 11.03.2026 рік. В судове засідання, призначене на 11 березня 2026 рік, сторони не з`явилися. Позивач повідомлений про дату час та місце судового засідання через електронний суд. В розділі ХІ позовної заяви та в заяві від 05.01.2026 року міститься повідомлення, що позивач не заперечує проти розгляду справи без його участі. Судову повістку про виклик до суду відповідач отримав 24.02.2026 року. 11.03.2026 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. Суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 30.09.2024 року кредитор та відповідач уклали кредитний договір. Кредитор відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання йому кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язузався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим Договором у порядку, передбаченому цим Договором ( п.2.2.). Загальний розмір кредиту - 3000,00 грн. (пункт 4.1.). Дата надання/видачі Кредиту: 30.09.2024 (п. 4.2. кредитного договору). Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику - 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 29.09.2025 року (п. 4.13.). Мета отримання кредиту - для задоволення особистих потреб ( п. 2.4.) . Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 1,00 % за кожен день користування кредитом та застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору і 0,75% за кожен день користування кредитом та застосовується у період з 181 дня календарного дня дії договору і до закінчення строку його дії або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту ( до тієї з зазначених дат, яка настане раніше) ( п. 4.10). Комісія за видачу кредиту становить 15.00 % (п`ятнадцять цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) від суми виданого кредиту. Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за кредитним договором кредиту у день видачі кредиту (п. 4.11.). Детальні терміни ( дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в графіку платежів, що є невід`ємним додатком до кредитного договору ( додаток №2 до кредитного договору). Тіло кредиту позичальник має повернути 29.09.2025 року ( додаток №2 до кредитного договору). За порушення умов договору передбачено сплату штрафу ( п. 8.3.). Перед укладенням договору було здійснено електронну ідентифікацію та верифікацію відповідача для входу в особистий кабінет, відповідно до п.3.5. кредитного договору. Кошти кредиту надаються шляхом безготівкового переказу кредиту на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п. 4.6.). Номер особистого електронного платіжного засобу позичальника - [NUMBER] ( розділ 13). Кредитний договір містить і інші умови, пов`язані з його укладенням та виконанням. Додатковою угодою №1 від 03.10.2024 року до кредитного договору кредитор та відповідач домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 4 200,00 грн. Сторони домовилися продовжити строк кредитування на 365 днів з дня укладення цієї додаткової угоди (п. 2.11 додаткової угоди №1). Тіло кредиту позичальник мав повернути 02.10.2025 року ( додаток до додаткової угоди №1). Додатковою угодою №2 від 08.10.2024 року до кредитного договору кредитор та відповідач домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 800,00 грн. Сторони домовилися продовжити строк кредитування на 365 днів з дня укладення цієї додаткової угоди (п. 2.11 додаткової угоди №2). Тіло кредиту позичальник мав повернути 07.10.2025 року ( додаток до додаткової угоди №2). Директор позивача підписав кредитний договір, додатки та додаткові угоди до нього кваліфікованим електронним підписом. Відповідач підписав кредитний договір, додатки та додаткові угоди до нього електронним цифровим підписом (одноразовими ідентифікаторами А6503 , А0167, A0347 відповідно). 30.09.2024 року відповідач електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором A6503) підтвердив ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту "CreditKasa". На виконання п. 4.1., 4.6. кредитного договору 30.09.2024 року позивач перерахував кошти відповідачу в розмірі 3000,00 грн на платіжну картку [NUMBER] через систему платежів LiqPay, що підтверджується копією квитанції АТ КБ «Приватбанк» №2525399731. На виконання п. 2.1. додаткової угоди №1 03.10.2024 року позивач перерахував кошти відповідачу в розмірі 4200,00 грн на платіжну картку [NUMBER] через систему платежів LiqPay, що підтверджується копією квитанції АТ КБ «Приватбанк» №2526923506. На виконання п. 2.1. додаткової угоди №2 08.10.2024 року позивач перерахував кошти відповідачу в розмірі 1800,00 грн на платіжну картку [NUMBER] через систему платежів LiqPay, що підтверджується копією квитанції АТ КБ «Приватбанк» №2529432824. Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована позивачем, станом на 26.11.2025 рік становить 27104,00 грн, з яких заборгованість по основному боргу - 6000,00 грн., по процентам - 19224,00 грн, по комісії - 900,00 грн та по штрафу - 980,00 грн. Кредитор здійснював нарахування відсотків за ставкою 1,0 % з 30.09.2024 року до 05.04.2025 року, за ставкою 0,74% - з 06.04.2025 року до 07.10.2025 року (включно). Відповідач сплатив 3540,00 грн 02.10.2024 року. Позивач зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є кредитування, що підтверджується копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Свідоцтвом № ІК №116 від 01.08.2013 підтверджується, що позивач зареєстрований як фінансова установа. Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 ЦК України із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». Відповідач підписав кредитний договір та додаткові угоди за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яку суд враховує при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК. Кредитор виконав належним чином взятий на себе обов`язок надати кредит, що підтверджується копіями квитанцій №2525399731, №2526923506, №2529432824. У цих документах зазначено дату видачі, суму, номер договору та номер платіжної картки. Цей номер платіжної картки відповідає номеру платіжної картки, яку зазначив відповідач в кредитному договорі. У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу, відповідач не надав доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК. Суд погоджується із розрахованою сумою заборгованості по тілу кредиту та процентів, нарахованих відповідно до 4.10. кредитного договору, оскільки відповідач її визнав і не надав підтвердження сплати на день ухвалення рішення. Позивач врахував погашення, які здійснив відповідач на суму 3540,00 грн. Суд погоджується із розрахованою сумою комісії за надання кредиту. У кредитному договорі зазначено, що до загальних витрат включено комісію, пов`язану з наданням кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право фінансових установ встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно послідовності дій при укладення кредитного договору позивач вчиняв дії щодо підготовки та оброблення документів, а тому позивач має право на отримання комісії з позичальника за ініціювання кредиту. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду по справі № 756/6038/20 від 12 квітня 2022 року. А тому вимоги в частині стягнення несплаченої комісії за видачу кредиту в розмірі 900,00 грн є підставними. Однак суд не погоджується з аргументами позивача про відновлення права кредитора стягувати неустойку та вважає, що вона не підлягає стягненню з відповідача з таких підстав. Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: " У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) ". Цим же законом розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1 такого змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону". Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". В подальшому Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року пункт 6 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" викладено в такій редакції: "У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". Цим же Законом п. 6-1 був виключений. Тобто, Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року змінено обов`язок кредитодавця щодо списання неустойки в залежності від дати укладення договору про споживчий кредит. Для договорів, укладених після 24.01.2024 року, списання неустойки не передбачено. Водночас п. 18 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у зв`язку з прийняттям Законом № 3498-IX від 22.11.2023 змін не зазнав. Обов`язок кредитодавця списати неустойку у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування і надалі не залежить від дати укладення кредитного договору. Питання пріоритетності норм ЦК України Велика Палата Верховного Суду детально обґрунтувала у справі № 334/3161/17 ( п. 14-19 постанови від 22 червня 2021 року). А тому суд вважає, що до неустойки за кредитним договором, датою укладення якого є 30.09.2024 року, застосуванню підлягає п. 18 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України. Отже, неустойка (штраф) в розмірі 980,00 грн підлягав списанню кредитором. Враховуючи вищенаведене суд виснує, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 26124,00 грн, з яких заборгованість по основному боргу - 6000,00 грн., по процентам - 19224,00 грн, по комісії - 900,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2662,40 грн. судового збору. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 26124,00 грн, що становить 96,38 % (26124,00 х 100 %/27104,00), а тому судовий збір у пропорційному розмірі 2566,02 грн потрібно покласти на відповідача.

Outcome: approved