Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

28.10.2025 через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшла вище вказана позовна заява. Позов мотивовано тим, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В. В., перебуває на виконанні ВП №68588732 від 09.02.2022, сторонами якого є [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Про існування ВП №68588732 від 09.02.2022 боржник дізналась на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В. було додано матеріали виконавчого провадження за ВП №68588732 до АСВП, з якими представник позивача ознайомилась за допомогою ідентифікатору доступу: А545ВБВ240А4. 23.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. на підставі статей 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 було вчинено виконавчий напис, в якому запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за договором №127397-ВН1-003 від 14.05.2021, укладеним з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Строк платежу за договором №127397-ВН1-003 від 14.05.2021 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Сума заборгованості становить 269 307, 19 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 640, 00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 269 947, 19 грн. Виконавчий напис пред`явлено для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В. В., яким винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за ВП №68588732 від 09.02.2022. Всупереч умовам договору нотаріус вчиняє виконавчий напис та проводить стягнення по сумі, яка нарахована поза межами строку договору, щодо суми, яка перевищує суму, встановлену графіком платежів, що підтверджує спірність вчиненого виконавчого напису. Нотаріус не вчинив жодної дії, спрямованої на встановлення факту безспірності заборгованості, а вона очевидно що є спірною. Крім того, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. мав право вчиняти виконавчий напис виключно щодо нотаріально посвідченої угоди. Оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, він є незаконним та вчинений з порушенням вимог законодавства. Позивач також вважає, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню в зв`язку із таким: нарахування заборгованості суперечить п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12, нотаріус вчиняє виконавчий напис та незаконно стягує заборгованість в сумі 14 607, 00 грн за період з 17.02.2020 по 22.05.2020, хоча за вказаний період згідно з умовами заявки до кредитного договору не могло бути нараховано жодної заборгованості окрім заборгованості в порядку статті 625 ЦК України; нотаріусом не перевірено факт безспірності заборгованості на що звертає увагу Верховний Суд в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16; нотаріус вчинив виконавчий напис, на підставі документів які не підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; відсутня виписка з особового рахунка, що є обов`язковою для вчинення виконавчого напису; нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався п. 2 Переліку, який постановою Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 визнано незаконним та нечинним; вчинення виконавчого напису на нотаріально непосвідченому договорі суперечить висновкам Верховного Суду, що викладені в п. 83 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17; вчинення виконавчого напису на не нотаріально посвідченому договорі суперечить правовій позиції Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17 та від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Позивач просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості у сумі 269 947, 19 грн таким, що не підлягає виконанню, розглядати справу у відсутність позивача та її представника, не заперечує щодо заочного розгляду справи та просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 10 500, 00 грн та судовий збір в сумі 968, 96 грн. Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 28.10.2025 головуючим суддею визначено суддю Березовську О. А. Справа передана судді 29.10.2025. Ухвалою суду від 07.11.2025 позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Суд направляв копію ухвали про відкриття провадження відповідачеві ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та третій особі приватному виконавцю Тимощуку В. В. на електронну адресу, зазначену в позовній заяві та до електронного кабінету в системі «Електронний суд». Доставка ухвали суду на електронну адресу та до електронного кабінету підтверджується відповідними довідками (а.с.34, 34 зворот, 35). Третій особі приватному нотаріусу Золотих О. О. копія ухвали була направлена засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, однак рекомендоване повідомлення повернулось на адресу суду 12.01.2026 з відміткою «адресат відсутній» (а. с. 47-48). Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, суд розцінює всіх учасників справи такими, що належним чином повідомлені про розгляд справи судом. Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав; треті особи письмові пояснення щодо позову до суду не подали; також до суду від сторін не надходило клопотань про слухання справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 26.11.2025 через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Крилової С. С. про зменшення витрат на правничу допомогу, в якій відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2 000, 00 грн, посилаючись на те, що в ухвалі від 22.03.2023 по справі №758/2592/22 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що стягнення такої суми є співмірним зі складністю справи. Крім того, представник відповідача посилається на судову практику в аналогічних справах, в яких суди критично ставляться до необґрунтовано завищених витрат в цій категорії справ та суттєво зменшують розмір витрат на правничу допомогу та задовольняють лише обґрунтований розмір витрат, які підлягають стягненню з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Також представник відповідача зазначає, що на його думку, вартість юридичних послуг завищена в декілька разів, підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже зазначена справа не є складною, а необхідні процесуальні документи є шаблонними, матеріальний стан позивача як боржника у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишається незмінним. Позивач не позбавляється заборгованості за кредитним договором. Реальне значення справи для позивача полягає в отриманні певної відстрочки в виконанні взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, судова практика в цій категорії справ є сталою, відповідачем не подавались будь-які заяви по суті справи. Фактично в цій справі відсутня змагальність сторін. В справі наявні лише заяви по суті справи, подані позивачем. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив нижче зазначені фактичні обставини та дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 14.05.2021 в електронній формі між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ФОП [PERSON] укладено договір №127397-ВН11-003 про надання кредиту в сумі 100 000, 00 грн строком на 24 тижні, процентна ставка 0, 82147500 в день, фіксована; комісія за надання кредиту 15 000, 00 грн, термін дії договору до 29.10.2021 (а. с. 23). 23.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №23302 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ідентифікаційний код юридичної особи 41084239) суми заборгованості за кредитним договором №127397-ВН1-003 від 14.05.2021, укладеним з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у розмірі 269 307, 19 грн, з яких 144 183, 23 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 125 123, 96 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Окрім того, нотаріусом стягнуто плату за вчинення виконавчого напису в сумі 640, 00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника зазначена 269 947, 19 грн. У виконавчому написі також зазначено, що строк платежу за кредитним договором №127397-ВН1-003 від 14.05.2021 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.05.2021 по 26.11.2021 (а.с.22). Стягувачем виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання, що підтверджується заявою про примусове виконання рішення (а.с.21). Приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В., 09.02.2022 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 68588732 з виконання вказаного виконавчого напису (а. с. 24). З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що код 41084239 має відповідач (а. с. 20). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтями 87-91Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». На зазначений пункт посилався нотаріус у виконавчому написі. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 на час його застосування, а саме 23.12.2021, був визнаний судом незаконним та нечинним, а саме постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акту протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Отже, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у простій письмовій (електронній) формі, оскільки пункт 2 Переліку визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 23.12.2021 в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим № 23302 від 23.12.2021 приватний нотаріус керувався нечинними положеннями законодавства, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судом не надається оцінка всім підставам, які зазначені позивачем в позовній заяві як підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки неможливість вчинення виконавчого напису за договором, укладеним в простій письмовій формі, на думку суду, є основною підставою, встановлення якої є достатнім для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, потреба в перевірці законності інших дій нотаріуса в такому випадку відсутня. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 968, 96 грн за подання позовної заяви, сплата якого підтверджується квитанцією № 2.375075229.1 (а. с. 13). Щодо витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, то суд враховує, що відповідно до ст. 131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано копію договору №1373 про надання професійної правничої допомоги від 16.09.2025, укладеного між [PERSON] та адвокатом Цокало Т. М. (а. с. 17-19), копію ордеру на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Цокало Т. М. (а. с. 16 зворот), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а. с. 19 зворот), акт прийому-передачі наданої правничої допомоги №1 до Договору №1373 про надання правничої допомоги від 16.09.2025 та додаткову угоду №1 до цього договору (а. с. 26-26 зворот), копія квитанції №1373 від 24.10.2025 (а.с.27), детальний опис робіт (надання послуг) (а.с.27 зворот-28). Представник відповідача надав суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до 2 000 грн, в клопотанні представник відповідача зазначає, що цієї суми буде достатньо, враховуючи критерії розумності, співмірності та необхідності. Вирішуючи питання про задоволення вимог зі стягнення витрат на правничу допомогу, суд дослідив умови договору №1373 про надання професійної правничої допомоги від 16.09.2025 (а.с.17-19). П. 1.1 цього договору передбачено, що у відповідності до статті 59 Конституції України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору на умовах визначених даним договором. В Акті приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору №1373 про надання правничої допомоги від 16.09.2025, зазначено, що адвокат виконав, а клієнт прийняв наступні послуги за договором, вчинені адвокатом за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», третя особа 1 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О. О., третя особа 2 - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В. В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню: надання усної консультації фіксована оплата 1 500, 00 грн, дата надання 16.09.2025; надання повторної усної консультації фіксована оплата 1 000, 00 грн, дата надання 24.10.2025; підготовка та написання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню фіксована оплата 8 000, 00 грн, дата надання з 27.10.2025 по 28.10.2025. Станом на 28.10.2025 надано правничої допомоги на суму 10 500, 00 грн, клієнтом внесено гонорар в сумі 6 000, 00 грн, борг за надані адвокатські послуги становить 4 500, 00 грн (а. с. 26). Аналогічна інформація зазначена в детальному описі робіт (наданих послуг ) від 28.10.2025 (а. с. 27 зворот). З квитанції № 1373 від 24.10.2025 вбачається, що одержано адвокатом Цокаль Т. М. від [PERSON] за договором №1373 про надання правничої допомоги від 16.09.2025 гонорар в сумі 6 000, 00 грн (а.с.27). При розподілі витрат на правничу допомогу суд враховує такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Отже, оцінивши в сукупності письмові докази, надані позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу, суд встановив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та підтверджуються наданими доказами. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги вид позову, обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги, а також заяву представника відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката. З огляду на це суд дійшов висновку, що предметом позову є немайнова вимогам, справа визначена судом як малозначна та не є складною, розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; не потребувала значного обсягу процесуальних дій; в цій категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, що пов`язано з вище зазначеним рішенням адміністративного суду; обсяг наданих суду для дослідження доказів є невеликим. Суд також враховує, що хоча предметом спору є немайнова вимога, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконаннню виконавчий напис на суму 269 947, 19 грн, яка є значною. У цій справі адвокат надав позивачу послуги, зокрема, з надання усної консультації та зі складання позовної заяви. Позовна заява не містить складних розрахунків чи обґрунтувань. Участь в судових засіданнях адвокат не приймала, просила розгляд справи здійснювати у її відсутність. Суд вважає, що дії адвоката не вимагали значного обсягу юридичної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність позовної заяви не є занадто значними, інші заяви по суті справи адвокатом не готувались. Отже, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума 10 500, 00 грн є надмірною. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд враховує правову позицію, викладену в постанові від 19.02.2020 Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (провадження N 14-382цс19), що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 000, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Outcome: approved