Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в обґрунтування якого вказав, що 30.12.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем в електронній формі укладено кредитний договір № 1323-9061 про відкриття кредитної лінії. Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в сумі 4000 грн на строк 300 днів, із заявленим базовим строком користування кредитними коштами 30 днів, знижена відсоткова ставка 2,5 % в день, стандартна ставка 2,5 % в день. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 17.12.2024 виникла заборгованість за кредитом 34000 грн, яка складається з простроченої заборгованості в сумі 4000 грн та простроченої заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 30000 грн. Однак, позивачем було застосовано програму лояльності, а саме частково списано 14000 грн за умови погашення відповідачем решти заборгованості 20000 грн, яка складається з простроченої заборгованості в сумі 4000 грн та простроченої заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 16000 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача до судового засідання не з`явився, позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без участі його представника, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач та її представник до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у порядку передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило. Представником відповідача заявлено клопотання про долучення до справи всіх документів, які надійшли в паперовому вигляді. Судом задоволено вказане клопотання, однак суд зауважує, що позовна заява з додатками подана через систему «Електронний суд» і всі матеріали справи вже знаходяться в електронному вигляді.. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 17.03.2025, справу передано за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 15.05.2025, позовна заява була залишена без руху для усунення недоліків. 20.05.2025 ухвалою судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд справи по суті призначено на 26.06.2025. В судовому засіданні, у зв`язку з неявкою відповідача, яка була повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання нею відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що між сторонами по справі в електронній формі укладено кредитний договір № 1323-9061 від 30.12.2023 про відкриття кредитної лінії, внаслідок чого відповідачу надані кредитні кошти в сумі 4000 грн на строк 300 днів, стандартна ставка 2,5 % в день. Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - Веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, що підтверджується Договором про відкриття кредитної лінії № 1323-9061 від 30.12.2023, Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) від 14.12.2023, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за Договором № 1323-9061 (Графік платежів за Договором) відповідно до методики НБУ. Згідно довідки АТ «КБ «Приватбанк» від 16.12.2024, позивач перерахував відповідачу 30.12.2023 грошові кошти у сумі 4000 грн. Відповідачем не виконувались умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 17.12.2024 загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 34000,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості з основного боргу у сумі 4000 грн та простроченої заборгованості за відсотками у сумі 30000,00 грн. Позивачем 26.12.2023 затверджені Правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» пункт 3.1 яких зазначає, що метою Акції є сприяння виконанню клієнтами Товариства своїх зобов`язань шляхом їх зменшення за рахунок часткового прощення (припинення) зобов`язань Учасника Акції за укладеним ним Кредитним договором з Товариством. V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договорів сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Як унормоване в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зміст статей 610, 612 ЦК України, регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто є належним та допустимим доказом на підтвердження укладання між сторонами спірного правочину. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Оскільки відповідачем порушені зобов`язання з повернення грошових коштів, що встановлені умовами Договору, у нього виникла заборгованість, яка обрахована позивачем у відповідних розрахунках, наданих суду. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд доходить висновку про стягнення з відповідача заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1323-9061 від 30.12.2023 в сумі 20000,00 грн, з яких: 4000,00 грн сума заборгованості за кредитом; 16000,00 грн сума заборгованості за нарахованими відсотками, відповідно до наданих позивачем розрахунків, оскільки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права та інтереси позивача. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Судові витрати у справі складаються з судового збору, який в силу ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2422,40 грн. На пiдставi ст.ст. 11, 526, 610, 612, 626, 629, 630, 652, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved