Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 19 квітня 2004 року та зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області України, за актовим записом № 21. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей дочка [PERSON] , [INFO] , яка вже повнолітня та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що вона з відповідачем має різні характери та погляди на життя через, що в сім`ї виникали безпідставні сварки та непорозуміння. Відповідач не поважав її як свою дружину, не рахувався з її думкою, безвідповідально ставився до своїх сімейних обов`язків. Основною причиною для розірвання шлюбу є те, що у них з відповідачем велика різниця у віці, а саме 25 років. Сімейним життям вони не проживають разом з липня 2025 року і до цього часу вони неодноразово припиняли спільне проживання. Весь цей час вони не ведуть спільного господарства та майже не спілкуються. Враховуючи викладене просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. 08 січня 2026 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, згідно позовної заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 19 квітня 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 21 (а.с. 4). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5,8). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, у них відсутнє взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved