Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

У вересні 2025 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду із позовом до до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб на опалення та абонентської плати. В обґрунтування позовних вимог вказав, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» є суб`єктом господарювання, яке надає послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води (постачання гарячої води) монопольно в межах власних мереж м.Хмельницького. Квартира Відповідача розташована в багатоквартирному житловому будинку, який приєднаний до системи централізованого опалення (теплопостачання). Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , його квартира відключена від системи централізованого опалення згідно вказаних технічних умов, про що складено відповідний Акт обстеження системи централізованого опалення, однак власник зобов`язаний оплачувати послуги надані позивачем на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі та плату за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії. Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку по [ADDRESS] , в частині, яка припадає на кв. [ADDRESS] за період з 01 грудня 2021 р. по 31.05.2025р. 5753,40 грн.; за надані послуги за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01.12.2021 року по 31.08.2025 року в розмірі 760,05рн.. Ухвалою судді від 01.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. 02.10.2026 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача [PERSON] згідно якого позов він не визнає, вказує на те, що від централізованого опалення його квартира відключена, а в самому будинку будь які опалювальні прилади відсутні. 27.02.2026 року до суду надійшла відповідь на відзив з обґрунтуванням аналогічним змісту позову. У судовому засіданні представник [PERSON] наполягає на задоволенні позову та додатково пояснила, що невстановлення опалювальних приладів (радіаторів, батарей) у під`їздах будинку не свідчить про відсутність теплопостачання на задоволення загально будинкових потреб, оскільки існують інші комунікації, до прикладу на горищі та у підвалі будинку. Останнє могло б бути спростовано відсутністю загального лічильника, або доведенням його некоректних показань, однак таких обставин не існує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав поданий ним відзив та наполягає на відмові у задоволенні позову з підстав викладених у ньому та стверджує, що жодного теплопостачання будинок, у якому розташована його квартира, не отримує. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на квартиру від 06.03.2000 року. Вказану квартиру було відключено від системи централізованого опалення згідно вказаних технічних умов, про що складено відповідний Акт обстеження системи централізованого опалення від 28.09.2005 року. Відповідно до п. 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. За заявлений позовний період, починаючи з грудня 2021 року, у зв`язку із зміною чинного законодавства, які регулюють питання надання житлово-комунальниих послуг, в тому числі договорів про їх надання та відповідної Методики нарахувань, згідно якої місця загального користування увійшли у послугу загальнобудинкових потреб на опалення, змінились договірні відносини з Відповідачем та відповідна методика здійснення нарахувань. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21.08.2019р. були затверджені типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 р. № 1022 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», якою затверджено типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії який є договором приєднання відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Вказані договори 08.10.2021 р. МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» розмістило на власному сайті за посиланням: https://www.teplo.km.ua/spogyvacham/ukladenya-dogovoriv.html, які набрали чинності з 09.11.2021 р. Отже, з 09.11.2021р. з Відповідачем, який є власником квартири [ADDRESS] укладено індивідуальний договір приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії. Житловий будинок по [ADDRESS] приєднаний до системи централізованого опалення, та обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії, який забезпечує загальний облік споживання теплової енергії в будівлі. Такий вузол було прийнято в експлуатацію 02.01.2001 р., згідно акту прийняття теплового вузла обліку встановлений та взятий на облік прилад обліку теплолічильник № 97020612, що підтверджується актом прийняття теплового вузла обліку. Щомісячно в опалювальний період здійснювалось зняття показань загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії встановленого у житловому будинку по [ADDRESS] про що свідчить довідка за період з 01.12.2021 по 14.04.2025 року. Квартира Відповідача обладнана системою індивідуального опалення, а отже не обігрівається від системи централізованого опалення і Позивач не здійснює Відповідачу нарахування за послугу з постачання теплової енергії в квартиру. Проте, багатоквартирний житловий будинок складається не тільки з квартир, а й має інші допоміжні приміщення та місця загального користування, на які витрачається теплова енергія, яка надійшла у будинок. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розрахунок нарахувань за послуги з постачання теплової енергії здійснюється на підставі Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315 із змінами. Відповідно до п. 8,9,12 Розділу IV Методики та укладеного договору приєднання, Позивач здійснив розрахунок та нарахував Відповідачу за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення житлового будинку по [ADDRESS] , в частині, яка припадає на кв. [ADDRESS] , опалювальною площею 71,60 кв.м. за період з 01 грудня 2021 р. по 31 серпня 2025 р. -5753,40 грн.. Відповідно до п. 38 Правил, п.п. 11 п. 41 Договору, Споживач (Відповідач) не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення і відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Незважаючи на неодноразові попередження про необхідність повного погашення заборгованості, Відповідач не здійснив оплату за надані підприємством послуги. Відповідно до п.33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 830 плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласником багатоквартирного будинку. Пунктом 1 ч. 2 Постанови КМУ «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» від 21.08.2019р. № 808 встановлено, що граничний розмір плати за абонентське обслуговування, визначений відповідно до цієї постанови, застосовується окремо за кожною комунальною послугою (постачання теплової енергії; постачання гарячої води; централізоване водопостачання; централізоване водовідведення; поводження з побутовими відходами) виконавцями послуг, що нараховують плату за абонентське обслуговування згідно з відповідними договорами. Наказом МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» від 01.11.2021р. № 121 з 01.12.2021р. плату за абонентське обслуговування в розмірі 16,89 грн. в місяць (з ПДВ) за послугу з постачання теплової енергії. Щомісячно Відповідачу виставлялись до оплати рахунки за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії. За період з 01.12.2021р. по 31.08.2025р. боржнику нараховано плату за абонентське обслуговування послуги з постачання: теплової енергії в сумі 760,05грн., боржником за вказаний період оплати за отримані послуги не проводились. Зазначені обставини також підтверджуються: довідкою-розрахунком про розмір заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] , виданою МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" за період з 01.12.2021 року по 14.04.2025 року; актом прийняття теплового вузла обліку на облік від 02.01.01 року; актами звірки від 11.04.2024р., 17.04.2025р., 26.04.2022р., 19.04.2023р.; наказами про встановлення та припинення опалювальних сезонів. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. В силу частин 2 та 7 ст.21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно з п.1 та п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Згідно п.п.36-39 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). У разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості виконавець проводить перерахунок вартості послуги в установленому законодавством порядку та сплачує споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законом або договором. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до ст.10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою. Згідно ч.6 ст.10 вказаного Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Також, згідно п.33 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії затверджених Постановою КМУ від 21 серпня 2019 р. № 830 плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно ч.4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.67, 162 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Пунктом 2 ч.1ст.1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг, якою регламентовано розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень (розділ ІІІ Методики). У ч.2 Розділу 1 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень. Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ч.1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] повністю відключений від системи централізованого опалення, та що у вказаній системі відсутня циркуляція. Не надано відповідачем суду належних та допустимих доказів і на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за наданні послуги. Не оспорено відповідачем у встановленому законом порядку і встановлення одного вузла обліку теплової енергії на житловий будинок по [ADDRESS] Натомість підключення житлового будинку по [ADDRESS] до системи централізованого опалення підтверджено вище дослідженими документами: актом прийняття теплового вузла обліку на облік та актами звірки показників загальнобудинкового лічильнику обліку теплової енергії. На підставі вищевикладеного, відповідач, як власник квартири [ADDRESS] , яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язаний нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, незалежно від фактичного проживання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до [PERSON] є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved