Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У травні 2025 року позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк», в особі представника Шкапенка О.В., звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» (скорочена назва АТ «А-Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № АВН0СТ155101706800571675 від 01.02.2024 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01.02.2024 відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». На підставі вказаної Анкети-заяви та кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 35 місяців (тобто до 31.01.2027) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Кредитний договір складається із Заяви клієнта та Графіку погашення кредиту. Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 14.05.2025 року становить 17765,76 грн, з яких: 13468,46 грн - заборгованість за кредитом; 4104,99 грн - заборгованість по відсоткам; 192,31 грн - заборгованість за пенею. З огляду на те, що відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором і має прострочену заборгованість у розмірі 17765,76 грн., позивач вимушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість у розмірі 17765,76 грн. та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.05.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. В якому остання повністю не погоджується з позовними вимогами, з огляду на те, що Анкета-заява підписана електронним підписом, який згідно з банківською документацією, може не відповідати кваліфікованим вимогам. Разом з тим відсутні докази, що відповідач дійсно погодилась з усіма умовами договору. Звертала увагу суду, що процентна ставка 85% річних, реальна - 129,86 %, загальна сума повернення - 42211,57 грн при кредиті 15000,00 грн, що майже втричі перевищує основну суму. Не погоджувалась з нарахованою пенею у розмірі 192,31 грн. Вказувала, що строк для погашення заборгованості спливає 31.01.2027 і зважаючи на консультативний висновок ортопеда - травматолога від 24.03.2025 (діагноз: ураження іншого та неуточненого медіального меніска у зв`язку зі старим розривом, хондромаляція надколінника зліва, інший синовіт та тендосиновіт, гомілка лівого колінного суглобу, інший бурсит колінного суглоба зліва) банк мав запропонувати відповідачу план реструктуризації або розстрочки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 01.02.2024 відповідач звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». У відповідності до умов кредитного договору (п.п. 3 - 5) ліміт цього договору : 15000,00 грн. на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 31.01.2027 року, терміном на 36 місяців. Згідно до п. 6 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 85,00 річних. Відповідно до п. 7 позичальник сплачує банку комісію в розмірі 0,00 грн. Згідно Паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, «Швидкі гроші» тип процентної ставки фіксований, орієнтовна загальна вартість кредиту 42211,57 грн., загальні витрати за кредитом 27211,57 грн. Відповідно до п. 11 Заяви про надання послуги «Швидкі гроші» у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. У відповідності до п. 6 Паспорту споживчого кредиту в разі наявності заборгованості клієнта із сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, банк має право достроково розірвати кредитний договір та здійснити дії направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні клієнтом послуги «Швидкі гроші». На підставі вказаної Анкети-заяви та кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 31.01.2027), що підтверджується меморіальним ордером № TR.35126971.300997.65455 від 01.02.2024. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та належним чином, в свою чергу відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала. У результаті невиконання умов договору утворилась заборгованість, яка станом на 14.05.2025 року становить 17765,76 грн, з яких: 13468,46 грн - заборгованість за кредитом; 4104,99 грн - заборгованість по відсоткам, 192,31 грн - заборгованість за пенею. Причиною спору є неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Однак, відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідача суду надано не було. Відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено консультаційний висновок ортопеда - травматолога, в якому містяться рекомендації стосовно дієти, режиму та лікування. Вказаний висновок не підтверджує тривалу втрату працездатності. Інших доказів до відзиву на позовну заяву не приєднано. За змістом ст. 1056 - 1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі позову у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved