Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 19.09.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №6320635 в електронній формі, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 5000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів згідно з умовами договору. Акцепт договору здійснено відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Кредитні кошти перераховано на платіжну картку відповідача, що підтверджується платіжними документами. У встановлені договором строки відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, унаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. 27.12.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 87-МЛ, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №6320635 від 19.09.2022 року. Відповідача включено до реєстру боржників за вказаним договором відступлення. Станом на момент звернення до суду заборгованість відповідача становить 18700 грн, з яких: 5000 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 13200 грн. прострочені проценти, 500 грн. заборгованість за комісією. Позивачем направлялася претензія від 12.08.2025 року щодо погашення заборгованості, однак добровільно борг відповідачем не сплачено. У зв`язку з невиконанням [PERSON] грошових зобов`язань за Кредитним договором №6320635 від 19.09.2022 року та переходом права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 87-МЛ від 27.12.2022 року, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 18700,00 грн, а також судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610, 611 ЦК України визначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що 19.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 6320635 в електронній формі шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами договору Позичальнику надано кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 105 днів, який складався з пільгового та поточного періодів: пільговий період 15 днів (до 04.10.2022 року); поточний період 90 днів (до 02.01.2023 року дата остаточного погашення заборгованості). Процентна ставка за користування кредитом у пільговий період становила 1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, а у поточний період 3,00 % на день від фактичного залишку заборгованості. Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 1250 грн. в грошовому виразі та 22,711,00 відсотків річних у процентному значенні. Загальні витрати позичальника за кредитом ( за весь строк кредитування) складають 19750,00грн. в грошовому виразі ( п.1.2-1.5.3 Договору) ( а.с.6-8). Договір передбачав надання кредитних коштів у безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку Позичальника. З моменту зарахування коштів на рахунок Позичальника зобов`язання Кредитодавця вважаються виконаними. Умовами договору передбачено обов`язок Позичальника повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі у строки, визначені договором, а також відповідальність у вигляді нарахування процентів та можливих штрафних санкцій у разі прострочення виконання грошових зобов`язань відповідно до ст. 625 ЦК України. Договір містить положення щодо можливості пролонгації строку кредитування, порядку зміни умов договору, порядку дострокового повернення кредиту, а також передбачає право Кредитодавця на відступлення права вимоги третім особам без додаткового погодження з Позичальником. Факт укладення договору, погодження його істотних умов, ідентифікації Позичальника, а також електронного підписання підтверджується матеріалами справи. Таким чином, суд встановив, що між сторонами виникли договірні зобов`язання з надання та повернення споживчого кредиту, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування», а умови договору містять істотні умови кредитного зобов`язання: предмет, суму кредиту, строк, процентну ставку, порядок нарахування процентів, порядок та строки повернення коштів і відповідальність сторін. Відповідно до довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ «Мілоан», клієнт [PERSON] з яким укладено договір від 19.09.2022 р. №6320635, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор «J90699»( а.с.9 зворот). Анкета-заява на кредит від №6320635 містить підтверджену позичальником згоду, інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування по заяві (а.с.10). Відповідно до копії платіжного доручення №82965150 від 19.09.2022 р. ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] кредитні кошти згідно договору №6320635 в сумі 5000 грн.( а.с.10 зворот). Таким чином, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. П. 3.2.6. вищезазначеного кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Згідно з договором відступлення прав вимоги №87-МЛ від 27.12.2022р ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками (а.с.11-13). Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимог №87-МЛ від 27.12.2022 р. ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №6320635 від 19.09.2022 р., загальна сума заборгованості по якому становить 18700,00 грн.( а.с.15 зворот). Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №6320635 від 19.09.2022 р., новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, а також зі сплати процентів Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відсотками за користування кредитом, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору. Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за комісією- 500 грн., суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). За таких обставин, оскільки відповідачем не виконано своє зобов`язання з повернення тіла кредиту та обумовлених договором відсотків за користування кредитом, а також комісії за видачу кредиту, у встановлений Договором строк, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в сумі 2422, 40 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Щодо відшкодування витрат на оплату правничої допомоги, судом встановлено, що сума в розмірі 8000,00 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатом роботі, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. З огляду на викладене, суд враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Достатньою компенсацією витрат позивача на професійну правничу допомогу буде менша сума, ніж розмір відшкодування, вказаний представником позивача у своїй заяві.

Outcome: approved