Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю ««ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернулось до Подільського районного суду м. Полтави з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, 23 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № ДП 0008937 (далі - Договір). Відповідно до умов Договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн строком на 98 днів зі сплатою відсотків за ставкою 0,90% за день користування кредитом. Також умовами Договору було визначена одноразова комісія за видачу кредиту в розмірі 30,00% від суми кредиту, що становить 750,00 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору. Однак [PERSON] не виконував належним чином умови Договору, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 4 658,40 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2 371,67 грн, процентами 1 793,40 грн та комісією за надання кредиту 493,33 грн. 14 жовтня 2025 року між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Майбіз» укладено договір факторингу № 14/10/2025. Відповідно до умов вказаного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Відповідно до копії Реєстру прав вимог № 14/10/25 до Договору факторингу № 14/10/25 від 14 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Майбіз» передало право вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до [PERSON] за кредитним договором № ДП 0008937 від 23.11.2024 року. Сума заборгованості становить 4 658,40 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2 371,67 грн, процентами 1 793,40 грн та комісією за надання кредиту 493,33 грн. Посилаючись на вищезазначені обставини, представниця позивача Ткаченко Юлія Олегівна просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки [PERSON] своє зобов`язання за договором не виконав. Ухвалою судді від 09 січня 2026 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 06 лютого 2026 року. Одночасно, ухвалою судді від 09 січня 2026 року витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; - виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «Універсал Банк», [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 23.11.2024 року по 26.11.2024 року. Від представниці позивача Ткаченко Ю.О. надійшла заява, у які вона просила розглядати справу за відсутності їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання 06 лютого 2026 року та 10 березня 2026 року не з`явився, судові повістки, направлені відповідачу за його зареєстрованою адресою місця проживання, повернулися до суду. Згідно з положеннями частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому з огляду на положення частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Судом встановлено, що 23 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту (далі Договір) № ДП 0008937, який відповідач підписав за допомогою одноразового ідентифікатора кодом «vb4Y665K». Відповідно до умов Договору кредит надається в розмірі 2500,00 грн строком на 98 днів. Кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] протягом двох банківських днів з дня підписання цього договору. Крім того, Договором передбачено, що процента ставка становить 0,9% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту вказаного в п. 3 цього договору (пункт 5 Договору). Згідно з пунктом 10 Договору комісія за надання кредиту становить 750,00 грн, яка нараховується одноразово в день підписання цього договору за ставкою 30,00% від суми наданого кредиту та погашається позичальником відповідно до графіку платежів. Також 23 листопада 2024 року за допомогою одноразового ідентифікаторакодом «vb4Y665K» [PERSON] підписав Графік платежів, який є додатком до Договору (а.с. 12, 35). Відповідно до довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «ФК «Майбіз», при укладенні договору № ДП 0008937 здійснювалась ідентифікація клієнта за допомогою одноразового ідентифікатора «vb4Y665K» відправленого 23.11.2024 року на номер 380958607372. 19 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Майбіз» та ТОВ «ПрофітГід» було укладено договір про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-922. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Майбіз» у листі від 10 грудня 2025 року зазначила, що за договором позики № ДП 0008937 [PERSON] , на банківську картку було здійснено видачу онлайн-позики, № платежу 43237-07029-67773.Також до позову було додано копію квитанції №43237-07029-67773, згідно з якою 23.11.2024 року на картку № [NUMBER] було здійснено переказ коштів в сумі 2500,00 грн. 07 січня 2026 року до суду надійшов лист АТ «Універсал Банк», зі змісту якого встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . До листа було додано виписку по вказаному картковому рахунку, згідно з якою 23 листопада 2024 року на карту № [NUMBER] були зараховані кошти в сумі 2500,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № ДП 0008937 від 23.11.2024 року у відповідача [PERSON] за Договором виникла заборгованість в сумі 4 658,40 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2 371,67 грн, процентами 1 793,40 грн та комісією за надання кредиту 493,33 грн. 14 жовтня 2025 року між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Майбіз» укладено договір факторингу № 14/10/2025. Відповідно до умов вказаного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Відповідно до копії Реєстру прав вимог № 14/10/25 до Договору факторингу № 14/10/25 від 14 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Майбіз» передало право вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до [PERSON] за кредитним договором № ДП 0008937 від 23.11.2024 року. Сума заборгованості становить 4 658,40 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2 371,67 грн, процентами 1 793,40 грн та комісією за надання кредиту 493,33 грн. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц. У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частини перша та друга статті 1046 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частинами першою та другою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису) договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Підписання договору відповідачем підтверджується змістом договору та заявки кредитного договору, які містять усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адресу місця проживання. Доказів підписання договору від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачем суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано. Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачем. Також суд вважає доведеним позивачем та не спростованим відповідачем факт видачі кредитором кредиту у сумі 2500,00 грн та перерахування коштів відповідачу. Отже, відповідач умови кредитного договору порушив та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернув. З цих підстав позовні вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором у сумі 2500,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Також сторонами були узгодженні істотні умови договору, зокрема процентна ставка. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проценти нараховувалися після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» за ставкою 0,90% у день, що свідчить про правомірність нарахування процентів в сумі 1793,40 грн. З огляду на вищезазначене суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом також підлягають задоволенню. Також сторонами Договору була узгоджена одноразова комісія в сумі 493,33 грн за видачу кредитних коштів у зв`язку з чим позов в частині стягнення комісії також підлягає до задоволення. Таким чином позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором у сумі 4 658,40 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 2 371,67 грн, процентами 1 793,40 грн та комісією за надання кредиту 493,33 грн. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції про сплату судового збору № 579937941.1 від 19 грудня 2025 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі з відповідача підлягають до стягнення судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які понесла сторона позивача слід зазначити наступне. Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем було долучено копії: договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року; витягу з акта № 2-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року та акта приймання передачі справ на надання правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025. Згідно з витягом з акта № 2-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ адвокат Ткаченко Ю.О. надала позивачу правову допомогу на загальну суму 4500,00 грн (а.с. 30). Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. Положеннями частини першої та другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з відповідача підлягають до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved