Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Єльчанінової І.О. звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , відповідно до якої позивач просить розірвати шлюб, який укладений, 23 квітня 2024 року актовий запис № 438, між ним та відповідачкою . В обгрунтування позову позивач посилається на те, що між ним та відповідачкою 23 квітня 2024 року було укладено шлюб. Вказує, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, продовжувати шлюбні відносини неможливо. Спільне проживання неможливо. Між ними відсутні спільні інтереси, у них немає спільного дозвілля, спільного проведення часу, спільної любові, але відповідачка не дає згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин вважає, що нормальні шлюбні відносини між подружжям не можуть бути поновлені, а тому надання терміну на примирення неможливо. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 02.02.2026 позовну заяву передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 10.02.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання, яке призначене на 09.03.2026, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку. До суду електронним шляхом надійшла заява позивача [PERSON] з проханням провести судове засідання без його присутності, позов просить задовольнити, шлюб розірвати. Відповідачка у судове засідання, яке призначене на 09.03.2026, не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку. До суду електронним шляхом надійшла заява відповідачки [PERSON] з проханням слухати справу за її відсутності, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вказує, що вони з позивачем не змогли зберегти сім`ю, подальше примирення неможливе, з огляду на це, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Складу суду довіряє, відводів не заявляє. З правами та обов`язками відповідача ознайомлена. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.04.2024 Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований 23 квітня 2024 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №438. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України ). Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на час розгляду даної справи вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, та визнання позову відповідачкою, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаютьзадоволенню.

Outcome: approved