Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

16 грудня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, у якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя сторін не склалося у зв`язку зі зловживанням відповідачем алкогольними напоями, постійними сварками та несумісністю характерів. Спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. 16 січня 2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Позивач копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 22 січня 2026 року та в установлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надала. Направлені відповідачу на зареєстровану адресу його місця проживання [ADDRESS] копія позовної заяви з доданими до неї документами та копія ухвали про відкриття провадження у справі повернуті до суду установою поштового зв"язку з відміткою від 18 лютого 2026 року про відсутність адресата за вказаною адресою. За змістом п.4 ч.8 ст.128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, є днем вручення судового рішення (судової повістки), у зв"язку з чим відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи; клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву відповідач до суду не надав. Судом на підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розглянуто справу в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 15 серпня 2020 року (а.с.2) та разом не проживають; сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем (а.с.3, 4) Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Тому, зважаючи на взаємні відносини подружжя, та що в подальшому позивач не має наміру зберегти подружні відносини, тобто подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved