Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Кохар М.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного між сторонами виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] виданого 18 лютого 2023 року та зроблено актовий запис №38. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що 18 лютого 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис №38 від 18.02.2023 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , що було видане 18.02.2023 року. В позовній заяві зазначено, що сімейне життя сторін не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2025 року, шлюб носить тільки формальний характер, спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного, представник позивача просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] .. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідач не подав. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2025 року було прийнято до розгляду. У судове засідання 04 березня 2026 року: - позивач не з`явилася, представник позивача згідно прохальної частини позовної заяви просить розгляд справи провести у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує; - відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи, був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Будь яких заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, про що подав відповідну заяву, суд у відповідності до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового засідання. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 18 лютого 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис №38 від 18.02.2023 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , що було видане 18.02.2023 року. Сімейне життя не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, кожен з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2025 року, шлюб носить тільки формальний характер, спільного господарства не ведуть. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям. Відновлення стосунків суперечить їх інтересам. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. За час перебування у шлюбі сім`ї так і не утворилось, шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved