Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У лютому 2026 року заявниця звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої вказувала, що їй на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] . Крім того, зазначала, що також співвласниками квартири [ADDRESS] є її батьки, а саме: мати [PERSON] та батько [PERSON] . При цьому, зазначала, що у свідоцтві про право власності на житло від 22.11.1993 року не вірно зазначено її ім`я « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », як зазначено у паспорті громадянина України № [NUMBER] виданому 7310 від 04.03.2025 року. На підставі вищевикладеного, просила встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22.11.1993 року, виданого Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому, заявниці [PERSON] . У судове засідання заявниця не з`явилася, від представника [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Представник Чернівецької міської радив судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій просила ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З матеріалів справи убачається, що дані заявниці згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 7310 від 04.03.2025 року зазначено « [PERSON] » (а.с.7). При цьому, відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22.11.1993 року, виданого Управлінням по комунальній власності Чернівецького міськвиконкому, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS] , в якому зазначено її ім`я « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », як зазначено у паспорті громадянина України № [NUMBER] , виданий 7310 від 04.03.2025 року. Так, згідно із роз`ясненнями п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, при розгляді заяв про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Враховуючи викладене, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, оцінені в сукупності з іншими обставинами, встановленими судом, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved