Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Свалявського районного суду від 09.11.2018 року (справа №306/1760/18) розірвано. В шлюбі в них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З моменту розірвання шлюбу діти проживають разом з матір`ю, яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Вказує, що позивач забезпечує дітей належним доглядом, матеріально утримує їх, займається їх вихованням. Відповідач не цікавиться розвитком та вихованням дітей, ухиляється від своїх батьківських обов"язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей. Позивач звернулася до Керецьківської сільської ради із заявою про реєстрацію місця проживання дітей разом з нею, однак у реєстрації їй було відмовлено через ненадання згоди батька для реєстрації за адресою матері. Зазначає що з 2022 року, ще до початку повномасштабного вторгнення, відповідач виїхав за межі України, і не цікавиться життям дітей. Окрім того в помешканні позивача є всі необхідні умови для поживання та належного розвитку дітей, позивач є працездатною особою, має стабільний дохід. Тому просить суд визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір"ю [PERSON] . Учасники в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують повністю (а.с.39). Відповідач в судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.32, 34) Представник третьої особи подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника ССД Керецьківської сільської ради, просить приєднати заяву батька [PERSON] від 08.12.2025 року. До заяви від 27.01.2026 року додано рішення виконавчого комітету Керецьківської сільської ради №06 від 15.01.2026 року та висновок ООП Керецьківської сільської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з одним із батьків №30/02-06 від 15.01.2026 року (а.с.21-23, 36-38). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовну заяву належить задовольнити зважаючи на наступне. Згідно чинного рішення Свалявського районного суду від 09.11.2018 року (справа № 306/1760/18) шлюб між сторонами розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). В шлюбі в сторін народилилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №21, проведений виконавчим комітетом Кушницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області та дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис №36, проведений виконавчим комітетом Кушницької сільської ради Іршавського району Закарпатської області (а.с.8,9). Позивач після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.15). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 16.06.2015 року (а.с.12). Відповідно до заяв про реєстрацію місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] , у реєстрації місця проживання останніх відмовлено через ненадання згоди батька для реєстрації за адресою мами (а.с.13,14). Як вбачається із заяви [PERSON] , отриманої від ССД Довжанської селищної ради, останній не заперечує щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з їх мамою [PERSON] , оскільки діти фактично і так проживають разом з нею (а.с.23). Відповідно до висновку ООП виконавчого комітету Керецьківської сільської ради від 15.01.2026 року №30/02-06, оскільки [PERSON] , [INFO] не заперечує щодо проживання дітей з матір"ю, а мама [PERSON] , [INFO] , має все необхідне для виховання, розвитку та зростання своїх дітей - даний орган визнав доцільним визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з мамою (а.с. 37"на звороті"-38)., Згідно ч.1 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За правилами ст. 155, 161 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини і якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За ст. 11 ЗУ Про охорону дитинства, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 14 вказаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Тобто перевага надається матері. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, статтею 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають значення. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, з метою захисту найвищих інтересів дітей, та враховуючи, що позивач створила належні умови для проживання дітей, займається їх вихованням, піклується про їх фізичний та духовний розвиток, дбає про матеріальне забезпечення, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю.

Outcome: approved