Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання сина [PERSON] , [INFO] у фіксованій сумі 10 000,00 грн щомісячно до закінчення навчання, а саме до 31.05.2026 року. Вказаний позов обґрунтовує тим, що вони з відповідачем мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . На даний час сину вже виповнилося 18 років, але він продовжує навчання, що підтверджується довідкою Центральноукраїнського національного технічного університету №173/25 від 17.09.2025 року. Термін навчання до 31.05.2026 року. Вона самостійно утримує сина, оскільки він потребує допомоги від батьків для продовження навчання. [PERSON] є засновником та директором ПП «НЕОМАГНІТ ФОГОЛД», тобто має постійне місце роботи, має стабільний заробіток та можливість надавати фінансову допомогу на утримання сина, в зв`язку з чим вона була змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 23.10.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Дем`яненко Т.О. 10.11.2025 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила частково задовольнити позов, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання в розмірі 2 000,00 грн щомісячно. У відзиві зазначила, що [PERSON] навчається, тому з матір`ю не проживає і має право сам звернутися з цією позовною заявою до суду. У відповідача з сином нормальні стосунки, він по мірі можливості допомагає йому, переказуючи кошти на його банківську карту. Відповідач постійно хворіє та проходить лікування, потребує реабілітації. Відповідно до наказу від 03.01.2023 року приватне підприємство «Неомагніт Фоголд», де він є керівником припинило свою діяльність до завершення військового стану в Україні. У зв`язку з цим, він заробітну плату не отримує, доходів не має. На даний час він займається волонтерською діяльністю, допомагає військовим ЗСУ. Живе і лікується на заощадження, але вони також закінчуються. Крім того він утримує свою 84 річну матір, якій потрібні ліки, харчування, а пенсії їй не достатньо. Позивачка не надала доказів того, що він може сплачувати аліменти у сумі саме 10 000,00 грн щомісячно, вказавши лише, що він є керівником ПП. Це лише припущення, що він матеріально забезпечений. Враховуючи, що мінімальна заробітна плата в Україні становить 8 000,00 грн, то 1/4 частина доходів становить 2 000,00 грн, які він зможе виплачувати. Не можна стягувати аліменти на навчання у тому розмірі, який поставить його в тяжке матеріальне становище, і які він не зможе реально сплачувати. До відзиву представником відповідача додано роздруківку рахунку банківської карти, копію наказу по ПП від 03.01.2023 року, копії висновків лікарів. Позивач [PERSON] у судове засідання, яке відбулося 04.03.2026 року не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. У письмовій заяві від 04.03.2026 року просила розгляд справи проводити без її участі та долучити до матеріалів справи копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.08.2024 року та копію рішення суду від 08.12.2021 року. У судовому засіданні, що відбулося 12.01.2026 року позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Суду пояснила, що вважає, відповідача керівником двох підприємств та останній має дохід отримуючи кошти за земельні паї. Сину [PERSON] 22 роки, він навчається на комерційній основі в ЦНТУ на останньому курсі за спеціальністю «агрономія». За навчання по контракту вона сплачує 24 000,00 грн. Також [PERSON] одружений та працює. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. З заявами та клопотаннями до суду не звертався. Представник відповідача адвокат Дем`яненко Т.О. у судове засідання, яке відбулося 04.03.2026 року не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду подала письмову заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі. У судовому засіданні, що відбулося 12.01.2026 року позов визнала частково, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність учасників справи. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, розглянувши письмові заяви позивача та представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено та не заперечується сторонами, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є позивачка та відповідач по справі (а.с.10). Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 23.07.2024 року, [PERSON] , який народився [INFO] , Україна, Кіровоградська область, Новгородківський район селище міського типу Новгородка, змінив прізвище, про що 23.07.2024 року складено відповідний актовий запис № 4, та після державної реєстрації зміни імені став [PERSON] (а.с.14). [PERSON] згідно витягу з реєстру територіальної громади від 11.09.2024 року зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.12). РНОКПП [PERSON] [NUMBER] (а.с.13). Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2021 року, яке набрало законної сили 11.01.2022 року справа 393/332/21, стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь сина [PERSON] , [INFO] , аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 19.07.2021р., і до закінчення сином [PERSON] навчання, тобто до 30 червня 2024 року. Постановою старшого державного виконавця Новгородківського відділу ДВС від 15.08.2024 року було закінчено виконавче провадження № 68799296 по виконанню виконавчого листа № 393/332/21 від 25.03.2022 року, через повне фактичне виконання згідно з виконавчим документом. Згідно довідки виданої Центральноукраїнським національним технічним університетом Міністерства освіти і науки України 17.09.2025 року за № 173/25 [PERSON] , є здобувачем вищої освіти 2-го курсу магістратури Центральноукраїнського національного технічного університету, агротехнічного факультету, денна форма навчання. Навчається з 01.09.2024 року по 31.05.2026 року (а.с.15). Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до правового змісту ст.ст. 183, 184 СК України суд при стягненні аліментів визначає частку від заробітку доходу матері або батька дитини, яка буде стягуватися, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі та при інших обставинах, що мають суттєве значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Також відповідно до правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивача, що відповідач є батьком їх спільної дитини (сина), який досяг повноліття. Останній навчається в навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги з боку батька, пов`язаної з навчальним процесом, а тому, з огляду на наведене, у позивача виникає право вимоги за виниклими правовідносинами до відповідача. Крім того, судом встановлено, що позивачка [PERSON] звернулась з позовом в інтересах повнолітнього сина [PERSON] . З огляду на те, що [PERSON] є повнолітнім, отже має повну цивільну дієздатність, а суду не надано доказів протилежного, а отже може самостійно отримувати аліменти на своє утримання на період навчання та розпоряджатись ними, а тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь сина [PERSON] на період його навчання, а не на користь позивачки. Щодо визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню слід зазначити наступне. Так, в розумінні положень вищенаведеної ст. 199 СК України, відповідач має утримувати сина на період його навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом, позивачкою заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання у зв`язку із навчанням в розмірі 10 000,00 грн щомісячно до закінчення навчання, а саме до 31.05.2026 року, оскільки відповідач може надавати матеріальну допомогу. Проте, належних та допустимих доказів того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі, як просить позивачка, останньою не надано. Крім того стороною відповідача надано до суду, наказ директора ПП «НЕОМАГНІТ ФОГОЛД», [PERSON] від 03.01.2023 року про припинення діяльності підприємства до завершення військового стану в Україні, консультативний висновок спеціаліста (невролога) від 11.08.2025 року про необхідність лікування та реабілітації [PERSON] . Проте відповідачем не було надано доказів того, що на його утриманні перебуває 84 річна матір. При цьому відповідач бажає допомагати своєму синові та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на навчання сина, проте в тому розмірі в якому він має змогу їх надати, а саме в розмірі 2 000,00 грн, а тому позов визнає частково. З огляду на викладене, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, а також враховуючи, що позивачем суду не надано відомостей, щодо можливості надання відповідачем допомоги на навчання в розмірі саме 10 000,00 грн щомісячно, а також враховуючи матеріальне становище сина [PERSON] , який потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з його навчанням в навчальному закладі, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь сина [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 2000,00 грн щомісячно в період його навчання у навчальному закладі Центральноукраїнському національному технічному університеті Міністерства освіти і науки України до його закінчення, але не довше ніж досягнення ним 23 річного віку, оскільки на думку суду, відповідач визнав, що може надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі, а тому позов підлягає задоволенню саме в цій частині. В решті частини позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Вирішуючи питання в частині розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, а позов задоволено частково, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 242,24 грн, іншу частину судового збору в розмірі 968,96 грн необхідно компенсувати за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial