Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася до Франківського районного суду м. Львова з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 03 травня 2008 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запит №133. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03 травня 2008 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Сторони мають трьох неповнолітніх дітей. Позивачка зазначає, що сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на сім`ю та шлюб, на даний час у їх взаємовідносинах немає жодних позитивних змін. Вказує, що з вересня 2024 року вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, у сторін відсутнє взаєморозуміння, спільні інтереси та повага один до одного, без яких повноцінна сім`я не може існувати. У зв`язку з вищевикладеним позивачка і була змушена звернутися до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 25.02.2026 відкрито провадження в справі. Розглядати справу визначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, проти ухвалення рішення не заперечував, також просив розглядати справу за його відсутності. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.05.2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №133. (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08.01.2026). Під час шлюбу у сторін народилось троє дітей [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.01.2026 року), [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.01.2026 року), [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.01.2026 року). До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України). Так, згідно з положеннями частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Приписом частин 3 та 4 статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, суд застосував норми статей 24, 104, 110 СК України, які визначають добровільність шлюбу, підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак більше не проживають разом та не підтримують жодних стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги визнав, у зв`язку з цим, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов необхідно задовольнити повністю. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved