Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До Садгірського районного суду м. Чернівці, через систему «Електронний суд», надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № LM703764193 від 27.07.2024 у розмірі 20 380,50 грн, а також судові витрати у справі на оплату судового збору у розмірі 2 442,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. У позові зазначає, що 27.07.2024 між ТОВ «Оптимальні кредити» та відповідачем укладено Кредитний договір № LM703764193 на суму 6 300, 00 грн, у електронному вигляді, у формі електронного документа з використанням електронного підпису (договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора UKNA-5228) в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Зазначає, що саме відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Вказує, що відповідно до умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 6 300,00 грн. Розрахунки заборгованості, підготовлені Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Кредитним договором за відповідні періоди перебування прав вимог у Первісного кредитора та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 23 869,05 грн, яка складається з: 5 085,01 грн - заборгованість по тілу кредиту; 18 784,04 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Щодо переходу права вимоги, посилається на укладені договори, зокрема: -02.10.2024 між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № ОК-ТП/2; -28.05.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28/0525-01; -16.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Право вимоги по Кредитному договору відступлено Первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги/ Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, які оформлені належним чином та вже після укладення Кредитного договору. Представник позивача також наводить розрахунок суми судових витрат, що включає в себе окрім судового збору також витрати понесені із зверненням Позивача за наданням правничої допомоги згідно з Договором правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 та Додаткової угоди до нього № 25771229334 від 11.09.2025. Відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] до суду не надходив. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості сформовано у системі «Електронний суд» та подано до Садгірського районного суду м. Чернівці. Згідно із відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа 24.12.2025 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 29.12.2025 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, судове засідання призначено на 20.01.2026. Також ухвалою суду витребувано докази у справі. 05.01.2026 до суду надійшли витребувані докази у справі від АТ «ПУМБ». В подальшому за клопотанням відповідача судовий розгляд у справі відкладався. У позові представник позивача просить розгляд позовної заяви здійснювати за відсутністю Позивача, і у випадку неявки в судове засідання Відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив. Зважаючи факт належного повідомлення відповідача про розгляд справи вважаю за можливе провести розгляд справи за його відсутності. Участь захисника у справі відповідач не забезпечив. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення позову не вживалося. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Суд дослідив матеріали справи та наявні у ній докази, надав їм відповідну оцінку, а тому доходить таких висновків. Фактичні обставини встановлені судом. Суд встановив, що 27 липня 2024 року між ТОВ «Оптимальні кредити» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір (Договір кредитної лінії) № LM703764193, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до п.2.1 якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в сумі Кредитного ліміту у розмірі 6300 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптимальні кредити». Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 6300 грн 00 коп 27.07.2024. Згідно з п. 3.1 Договору Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може отримати черговий Транш в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. Відповідно до п. 3.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. В обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: -п. 7.2.1 закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; -п. 7.2.2 дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 26.08.2029. Базова процентна ставка або Стандартна процентна ставка - процентна ставка, зазначена в Паспорті кредиту та Істотних характеристиках продукту «Оптимальний кредит» як максимально можливий розмір плати за користування кредитом, з урахуванням обмеження максимального значення Денної процентної ставки встановленої Законом України «Про споживче кредитування» на момент отримання кожного окремого Траншу за цим Договором. Відповідно до п. 8.3 Договору на момент укладення цього Договору та отримання першого Траншу за цим Договором Базова процентна ставка складає 1,500 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,500 відсотків річних. У разі отримання додаткових Траншів за цим Договором після 21.08.2024 Базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковим Траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру Денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає що складає 1% за день користування таким Траншем. Згідно із п. 5.1 Договору кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки [NUMBER], що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором. Відповідно до п. 12.3 Договору за порушення будь-якого з платежів передбачених цим Договором на 14 (чотирнадцять) і більше календарних днів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5000% від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання, але не більше половини суми Кредиту, одержаної споживачем за цим Договором. Передбачені обмеження максимальної суми штрафу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі Договору, зокрема процентів передбачених пунктом 12.4 Договору, не може перевищувати половини суми Кредиту, одержаної Позичальником за цим Договором, і не може бути збільшена за домовленістю Сторін (п.12.5 Договору). Як убачається із Договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор: UKNA, відправлено [PERSON] на тел. [NUMBER] 27.07.2024 16:12:22 та введено ним 27.07.2024 16:12:54. Отже, Договір був вчинений в електронній формі, який відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Суду надано Паспорт споживчого кредиту продукту «Оптимальний кредит» до Договору № LM703764193 від 27.07.2024, Заявку на отримання грошових коштів в кредит від 27.07.2024 у якій поряд із анкетними даними позичальника та документами, що посвідчують йог особу зазначено номер банківської карти на яку повинен був бути здійснений переказ кредитних коштів; Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит; Порядок укладання Фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг (із зазначенням всіх етапів укладення договору з прінт-скрінами екрану з особистого кабінету) та Довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Оптимальні кредити». Відповідно до вказаної Довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Оптимальні кредити» акцепт оферти позичальником (підписання договору Одноразовим ідентифікатором) було здійснено 27.07.2024. На виконання ТОВ «Оптимальні кредити» зобов`язань за кредитним договором № LM703764193 від 27.07.2024, долучено платіжне доручення № 2a302976-5a03-4db0-a83f-89061b8d929a від 27.07.2024, що підтверджує переказ коштів згідно договору № LM703764193 від 27.07.2024 на рахунок отримувача [PERSON] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 6 300,00 грн. Суду надано Довідку ТОВ «Оптимальні кредити», відповідно до якої Товариство повідомляє, що на виконання кредитного договору № LM703764193 від 27.07.2024 Кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції: Особа Отримувача: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; Рахунок/платіжна карта Отримувача: [NUMBER], Термін дії: 12.2026; Сума платіжної операції: 6300,00 грн; Ідентифікатор платіжної операції: 42208-59804-16404; Дата ініціювання платіжної інструкції: 7/27/2024 4:12:58 PM. Також суд встановив і те, що 02.10.2024 між ТОВ «Оптимальні кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № ОК-ТП/2 відповідно до якого, в порядку та на умовах даного Договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 4.1 Договору факторингу № ОК-ТП/2 наявне Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. Відповідно до п.5.3.3 Договору факторингу № ОК-ТП/2 визначено, що Фактор (ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС) має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Додатково, для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) Первісного кредитора зі сторони ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно Договору факторингу № ОК-ТП/2 до позовної заяви додається Повідомлення про сплату фінансування згідно Реєстру прав вимог № Б\\Н від 02.10.2024. 28.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/0525-01, відповідно до умов якого позивач вказує, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.3 Договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку (п. 4.1 Договору факторингу № 28/0525-01). Відповідно до п.п. 5.3.3 Договору факторингу № 28/0525-01 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» має прав розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу № 28/0525-01 підписали Реєстр прав вимоги № 2 від 28.05.2025 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №LM703764193 у розмірі 23530,50 грн. Також суду надано платіжну інструкцію від 09.06.2025 на підтвердження оплати за відступлення права вимоги. 16.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 16/07/25-Е, відповідно до умов якого позивач вказує, що Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до п.1.2. Договору факторингу перехід від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Позивач стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. За цим договором фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Реєстру Боржників № 2 від 16.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 23 530,50 грн. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № 2 від 16.07.2025 до Позивача підтверджується також Актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 2 від 16.07.2025 за Договором факторингу. Також суду надано Платіжну інструкцію від 21.11.2025 про перерахування коштів за відступлення права вимоги. Відповідно до даних розрахунку заборгованості за кредитним договором № LM703764193 від 27.07.2024, наданого ТОВ «Оптимальні кредити», у [PERSON] наявна заборгованість, станом на 02.10.2024, за тілом кредиту - 6 300,00 грн, процентами - 6 331,50 грн та 3 150,00 грн неустойки. Згідно із даними розрахунку заборгованості за кредитним договором № LM703764193 від 27.07.2024, наданого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у [PERSON] , станом на 28.05.2025 наявна заборгованість за тілом кредиту - 6 300,00 грн, процентами - 14080,50 грн та 3 150,00 грн неустойки. Відповідно до даних виписки з особового рахунку [PERSON] за Кредитним договором № LM703764193 від 27.07.2024 заборгованість останнього перед ТОВ «ФК «ЕЙС», станом на 01.11.2025 складає 23 530,50 грн та складається з: 6300,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14080,50 гривень - прострочена заборгованість за процентами; 3150,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Станом на 01.11.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором не погашена. Суд отримав витребувані за клопотанням позивача докази від АТ «ПУМБ» відповідно до яких на ім`я [PERSON] емітована платіжна картка № [NUMBER] та підтверджується зарахування на цю карту 27.07.2024 грошових коштів у сумі 6300,00 грн. Повідомляється і про те, що номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером клієнта. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно із положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Наявність у позивача кредитного договору з усіма додатками, з урахуванням наданих договорів факторингу та реєстрів прав вимог, на переконання суду, за відсутності наданих відповідачем доказів протилежного, створює обґрунтовану презумпцію набуття позивачем прав вимоги за спірним кредитним договором. Суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за Кредитним договором № LM703764193 від 27.07.2024 від первісного кредитора - ТОВ «Оптимальні кредити» до ТОВ «Таліон Плюс», на підставі Договору факторингу № ОК-ТП/2 від 02.10.2024, в подальшому від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінас», на підставі Договору факторингу № 28/0525-01 від 28.05.2025 та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінас» до позивача у справі, на підставі Договору факторингу № 16/07/25-Е від 16.07.2025. Таким чином позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржника [PERSON] , а доказів визнання недійсним вказаних вище Договорів факторингу суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення таких договорів факторингу. Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за Кредитним договором № LM703764193 від 27.07.2024 право вимоги за яким перейшло до нового кредитора. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, суд не встановив. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді та виконання його умов кредитором. 27.07.2024 між ТОВ «Оптимальні кредити» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № LM703764193 в електронній формі шляхом підписання такого договору відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (UKNA, відправлено 27.07.2024 16:12:22, введено 27.07.2024 16:12:54). Зазначені обставини стороною відповідача не спростовані. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним». Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У цій справі суд встановив, що вказаний кредитний договір було укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Під час укладення кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Також, суд вважає, що позивач підтвердив факт перерахунок коштів ТОВ «Оптимальні кредити» на картковий рахунок [PERSON] . Суд звертає увагу, що витребувані у справі докази від АТ «ПУМБ» підтверджують, що банківська картка з номером [NUMBER] належить відповідачу та на цей картковий рахунок був зарахований платіж у сумі 6 300,00 грн, а номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером клієнта. Доказів оплати заборгованості та повернення отриманих у кредит коштів первісному кредитору чи позивачу не долучено. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] порушив умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, свої зобов`язання за Договором № LM703764193 від 27.07.2024 належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість, яку позивач підтверджує відповідними розрахунками первісного кредитора та наступних кредиторів. Відповідач не надав альтернативних розрахунків заборгованості. Разом з тим, суд не може погодитись з вищезазначеними розрахунками заборгованості відповідача [PERSON] , які зазначені позивачем у спрямованих до суду розрахунках заборгованості за Договором кредитної лінії № LM703764193 від 27.07.2024 та виписки з особового рахунку [PERSON] , виходячи з таких підстав. Так, відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит, а також паспорту споживчого кредиту та Договору кредитної лінії № LM703764193 від 27.07.2024, вбачається, що сторонами було обумовлено, що строк кредитування становить 30 днів (дисконтний період). У п. 3.2 вищевказаного Кредитного договору серед іншого передбачено, що встановлений в п. 3.1. Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії, може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки),за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Таким чином, вищезазначений Договір кредитної лінії № LM703764193 від 27.07.2024 містить лише відомості про надання відповідачу кредиту на строк 30 днів із можливістю продовження строку дії договору, однак жодних відомостей про пролонгацію строку кредитування та про умови такої пролонгації представником позивача суду надано не було. Через те, що позичальником не здійснювалось будь-якого погашення заборгованості, тому були недієвими й пункти самого кредитного договору про пролонгацію орієнтовного строку погашення кредиту. Отже суд доходить висновку, що погоджений сторонами строк кредитування (строк надання кредитної лінії) за вищезазначеним Кредитним договором становить 30 календарних днів. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Оскільки фактично отримані кредитні кошти позивальником не повернуті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 300,00 грн та нарахованих відсотків в межах строку кредитування (30 днів) в сумі 1 134,00 грн (37,80 грн х 30 днів). Що стосується стягнення з [PERSON] заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) у сумі 3150,00, суд вважає, що такі вимоги також не підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. 24 лютого 2022 року відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який триває і наданий час. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що вимога позивача у частині стягнення з відповідача заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) в розмірі 3 150,00 грн є необґрунтованою і до задоволення не підлягає. Висновки суду. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення, а з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за Договором кредитної лінії № LM703764193 від 27.07.2024 у розмірі 7434,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 6 300,00 грн та заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом у межах строку кредитування (30 днів) - 1 134,00 грн. Розподіл судових витрат. Також суд вирішує питання судових витрат у справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок, із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у зв`язку із подачею позову в електронному вигляді (платіжна інструкція № 31013 від 22.12.2025). Оскільки позов задоволено частково на 36,48 % (7434 х 100 / 20380,50), тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 883,69 грн (2 422,40 х 36,48 %). Також у позові позивач вказує про понесені ним витрати на правничу допомогу, наводить їх розрахунок на суму 7 000 грн, які просить стягнути із відповідача. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц було сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає: копію Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладеного між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»; Додаткову Угода № 25771229334 від 11.09.2025, щодо юридичної допомоги у питанні стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № LM703764193 від 27.07.2024; Акт прийому-передачі наданих послуг від 24.11.2025. Відповідно до даних Акту прийому-передачі наданих послуг були надані послуги: складання позовної заяви 2 год 5 000 грн; вивчення матеріалів справи 2 год 1 000 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год 500 грн; підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 год 500 грн. Всього надано послуг на суму 7000 грн. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на юридичну (правничу) допомогу, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт наявності витрат. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц було сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Під час визначення суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу,

Outcome: partial