Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в позові про те, що 17.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №71832232. Згідно п. 2.1. Договору №71832232 від 17.06.2025 року кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 2.2.2. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 2.2.1. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 2.2.2. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п 2.2.1. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 3 500,00 грн. Відповідно до п. 2.2. Договору - строк кредитування 30 днів (з 17.06.2025 по 16.07.2025 р.)., із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,225% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 525,00 грн.). У разі порушення Позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктами договору 7.1., 7.2. передбачено, що позичальник має право ініціювати укладання додаткового договору для продовження строку кредитування. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладання додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. За продовження строку користування кредитом, позичальник вносить кредитодавцю платіж, який визначається виходячи з процентної ставки зазначеної у договорі. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 166703, що був надісланий на вказану відповідачем електрону адресу-[INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав. Проте відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором та не повернув наданого йому кредиту. Законодавчо передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок (відступлення права вимоги). 16.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог. Відповідно до Реєстру прав вимог №15/10/25-02 від 16.10.2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 11 261,25 грн., з яких: 3 500,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 236,25 грн. сума заборгованості за відсотками; 525,00 грн. сума заборгованості за комісією; 7 000,00 грн. сума заборгованості за пенею; 0,00 грн. сума заборгованості по штрафним санкціям. Представник позивача просив стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість, судові витрати та витрати на правничу допомогу. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2025 року матеріали цивільної справи було передано за підсудністю до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05.01.2026 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання та запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05.01.2026 року витребувано документи у АТ КБ`Приватбанк». Заявами від 14.01.2026 року та 18.02.2026 року представник позивача просить розглянути дану справу без їх участі та не заперечує проти постановлення заочного рішення. В судове засідання сторони не з`явилися. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення учасників процесу, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: Судом з`ясовано, що предметом спору в цьому провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що 17.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №71832232 (а.с. 14-21). Таблиця обчислення загальної вартості кредиту (додаток №1) є складовими частинами договору про надання фінансового кредиту №71832232 від 17.06.2025 року (а.с. 22). Згідно договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників (а.с. 27-30). Відповідно до Реєстру прав вимог №15/10/25-02 від 16.10.2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 11 261,25 грн., з яких: 3500,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 236,25 грн. сума заборгованості за відсотками, 525,00 грн. сума заборгованості за комісією, 7000,00 грн. сума заборгованості за пеню, 0,00 грн. сума заборгованості по штрафним санкціям. (а.с. 31-32). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №71832232 від 17.06.2025 року наданого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» станом на 04.11.2025 року за даним договором виникла заборгованість в сумі 11 261,25 грн. (а.с. 6). Відповідно до договору №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» надавалися послуги на правничу допомогу в сумі 4500,00 грн. (а.с. 34-41). Акт приймання - передачі (а.с. 37); - витяг з акту № 8ФП про надання правничої допомоги від 29.10.2025 року (а.с. 38); - акт приймання-передачі справ за правничу допомогу (а.с. 39). Відповідно до витребуваної довідки від АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 17.06.2025 року зараховано кошти в сумі 3500,00 грн. (а.с. 70-71). При розгляді даної заяви судом застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або Законом, та не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв дії ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови, які є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за їх користування та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав своїх обов`язків за договором в строки, передбачені Кредитним договором. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунок попереднього кредитора. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Ч.1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Однак відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд розглядає справу на основі наявних у матеріалах справи доказів. Мотиви суду. Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Щодо заборгованості за пенею, то слід відмітити, наступне. За кредитним договором №71832232 від 17.06.2025 року кредит надавався строком на 30 днів, тобто з 17.06.2025 року до 16.07.2025 року. Суд не вбачає підстав для нарахування пені станом на 04.11.2025 року. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позичальником дій, спрямованих на продовження строку кредитування. Що стосується стягнення пені в сумі 7000,00 грн., зазначеної в реєстрі прав вимоги №15/10/25-02 від 16.10.2025 року, яка є додатком №1 до договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно доч.1,2 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. Верховний Суд зазначив, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту є нікчемними. А отже, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] за кредитним договором №71832232 від 17.06.2025 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3500,00 грн., за відсотками у розмірі 236,25 грн. та комісію за надання кредиту у розмірі 525,00 грн. Розподіл судових витрат. Щодо оплати витрат за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, суд дійшов до наступного: Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial