Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та відповідачем укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг як з постачальником за регульованими тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме за фактом споживання електроенергії та частковою оплатою. Згідно з умовами договору позивач постачав електричну енергію на об`єкт побутового споживача (відповідача), розташованого за адресою: [ADDRESS] . Для проведення розрахунків ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» відкрило особовий рахунок на ім`я побутового споживача [PERSON] , № [NUMBER] . За період січня 2025 по квітень 2025 року ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» були отримані дані щодо фактичного споживання електричної енергії споживачем за ці розрахункові періоди. З отриманих даних вбачається, що за особовим рахунком № [NUMBER] станом на 27.05.2025 року було спожито 2354 кВт.год електричної енергії на суму 10 163,28 грн. станом на момент подачі позову відповідачем було здійснено оплату за спожиту електричну енергію в розмірі 153,05 грн. Таким чином, непогашена заборгованість складає 10 016,23 грн. у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 10 016,23 грн. заборгованість за спожиту електричну енергію та сплачений судовий збір 2422,40гривень. Ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 04.09.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримують просять задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом відправки судової повістки. Причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення чи відзив до суду не надходили. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та побутовим споживачем [PERSON] , що мешкає та споживає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному сайті, на умовах раніше укладеного договору з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» 12030/456 як постачальник з регулярним тарифом шляхом вчинення споживачем, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електроенергії та частковою оплатою Згідно умов договору ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: [ADDRESS] . Для проведення розрахунків TOB «Одеська обласна енергопостачальна компанія» на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Розрахунковий період з січня 2025 по квітень 2025 року ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як оператора системи розподілу, були отримані дані щодо фактичного споживання електричної енергії за адресою майна відповідача. Так, з отриманих даних вбачається, що за вказаний вище період, було спожито 2354 кВт. год електричної енергії на суму 10 163,28 грн. Станом на дату подачу позовної заяви відповідачем було здійснено часткову оплату за спожиту в вищевказаний період електроенергію в загальному розмірі 153,05 грн., таким чином заборгованість не погашена складає 10 016,23 грн. ТОВ «ООЕК» зверталось до Комінтернівського районного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] 07.02.2025 року було винесено ухвалу по справі № 504/516/25, якою відмовлено ТОВ «ООЕК» у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті за спожитої електроенергії, у зв`язку з тим, що відсутній договір про надання послуг укладений в письмовій формі. За приписами ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За змістом статті 11 ЦК України факт відкриття особового рахунку та постачання електричної енергії вважається укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» (постанова Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 509/3536/15-ц та від 15.07.2019 у справі № 347/713/17). ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» як постачальник електричної енергії свої зобов`язання виконує та надає відповідачу послуги з постачання електроенергії. Однак відповідач, що підтверджено матеріалами справи, взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує та не сплачує вартість спожитої електричної енергії вчасно. Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Таким чином, беручи до уваги наявність між сторонами договірних відносин з приводу постачання та споживання електричної енергії, враховуючи невиконання умов договору відповідачем та несвоєчасну сплату за спожиту електричну енергію, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 10 016,23 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц зазначила, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц». Судом встановлено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував свої зобов`язання з оплати заборгованості за придбану електричну енергію, внаслідок чого позивач здійснив інфляційні нарахування у розмірі 226,54 грн. та 3% річних у розмірі 94,33 грн.. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку що такий розрахунок арифметично правильний та обґрунтований, позивач вірно визначив розмір 3% річних та інфляційних втрат з урахуванням суми заборгованості, періоду прострочення, встановлених Державною службою статистики України індексів інфляції (індексів споживчих цін). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «ООЕК» необхідно стягнути інфляційні нарахувань у розмірі 226,54 грн. та 3% річних у розмірі 94,33 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved