Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Представник позивача звернувся з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №423341 від 22.09.2022р. у розмірі 20 643,89 грн. Позов мотивований тим, що 22.09.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі - ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та відповідачкою [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №423341, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 3000 грн 00 коп. на строк 365 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом- кожні 30 днів та зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Договір про споживчий кредит укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідачки, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію», а кредитні кошти були надані шляхом безготівкового переказу на її картковий рахунок. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачці грошові кошти в розмірі та у строк, що визначені умовами договору. Однак, відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, та не здійснювала сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідачки утворилась заборгованість за кредитним договором. 01.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») укладено Договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №423341 від 22.09.2022 року, укладеним між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Позивач набув права грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 20 643 грн 89 коп., що складається із суми заборгованості за тілом кредиту - 2 999 грн 97 коп. та суми заборгованості за відсотками - 17 643 грн 92 коп. З огляду на викладене, оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість не погашена, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 20 643 грн 89 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 999 грн 97 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 17 643 грн 92 коп. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 05.01.2026 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також цією ж ухвалою витребувано АТ «ПУМБ» інформацію: - чи була успішна транзакція, здійснена 22.09.2022р. в сумі 3000,00 грн на банківську картку № [NUMBER] , власником якої є [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , дата народження: [INFO] )? - чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської картки № [NUMBER] ? Витребувана інформація надійшла до суду 29.01.2026 року. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В клопотанні, яке наявне в матеріалах справи представник позивача просить суд розглянути дану справу без його участі, позов задовольнити та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Крім того, 23.01.2026 року від позивача до суду надійшло клопотання, за змістом якого він просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Також просив, розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву суду не надала. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах, у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою [PERSON] укладений договір № 423341 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (а.с. 10-19). Згідно з пунктами 1.2.-1.4.1 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3 000,00 гривень. Строк кредиту 365 дні (в)(день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці: обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується-графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. У Споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій, формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Відповідно до довідки про ідентифікацію, відповідачка під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора, який був відправлений їй на номер мобільного телефону (а.с. 22 зворот). Договір № 423341 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 22.09.2022р. містить електронний підпис від імені [PERSON] . Також, електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідачка підписала графік платежів, який є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту від 22.09.2022 року (а.с. 20), в якому визначена реальна річна процентна ставка 47541,10 %, та паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого стандартна процентна ставка визначена як 803% річних (2,20 % в день) та реальна річна процентна ставка 47541,10 % (а.с. 21-22). ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачці в користування кредит в розмірі 3 000 грн 00 коп., шляхом зарахування 22.09.2022 року грошових коштів на картку, маска картки [NUMBER] , що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» вих. №20251020-4026 від 20.10.2025 року (а.с.23 зворот). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № 423341 від 22.09.2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 01.02.2024р. за відповідачкою рахується заборгованість у загальному розмірі 20 643 грн 89 коп. (а.с. 24-30). 01 лютого 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 01022024-1, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Фактор) набуває Прав Вимоги від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та сплачує Клієнту за відступлення Прав Вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки, встановлені цим Договором, а Клієнт відступає (передає) Факторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами (а.с. 31-35). 01 лютого 2024 року клієнтом та фактором підписаний акт приймання-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу від 01 лютого 2024 року № 01022024-1 (а.с. 36 зворот). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01022024-1 від 01 лютого 2024 року до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 423341, боржник [PERSON] , сума заборгованості разом 20 643 грн 89 коп., із них: сума залишку по кредиту - 2999 грн 97 коп., сума залишку по відсотках - 17 643 грн 92 коп. (а.с. 36). Згідно з платіжною інструкцією № 74877 від 01 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило оплату ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за відступлення прав вимоги (а.с. 37). ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» направлено [PERSON] досудову вимогу вих. №23365697 від 12.12.2025 року про те, що відбулось відступлення прав вимог за договором №423341 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 22.09.2022 року до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», яке в свою чергу стало новим кредитором та має вимагати від відповідачки погашення кредитної заборгованості в сумі 20643 грн 89 коп. Надано термін для добровільного виконання відповідачкою зобов`язання. Позивач надіслав поштовим відправленням лист за адресою, вказаною відповідачкою в кредитному договорі (а.с. 37 зворот). Згідно відповіді АТ ''ПУМБ'' наданої на виконання ухвали суду від 05.01.2026р., на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку була випущена банківська платіжна картку № [NUMBER] та на вказану картку 22.09.2022р. о 16:02:07 зарахована кошти в сумі 3 000,00 грн (а.с. 65). Отже, первинний кредитор свої зобов`язання відповідно договору № 423341 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 22.09.2022 року виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новим кредитором не виконала, не сплатила своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору № 423341 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 22.09.2022 року за відповідачкою рахується заборгованість у загальному розмірі 20 643 грн 89 коп., із них: сума залишку по кредиту - 2999 грн 97 коп., сума залишку по відсотках - 17 643 грн 92 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із відповідачки суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається зі змісту кредитного договору він підписаний відповідачкою шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «ПЕЙПЕК» про перерахування суми кредиту, грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідачки. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачкою не надано. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконала належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за договором № 423341 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» у розмірі 2 999,97 грн, не сплатила заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги в сумі 17 643,92 грн. Доказів протилежного відповідачкою до суду не надано. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Надані позивачем копії договору факторингу № 01022024-1 від 01 лютого 2024 року та витяг з Реєстру Боржників за договором факторингу № 01022024-1 від 01 лютого 2024 року містить підписи сторін, укладені відповідно до вимог чинного законодавства, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта до Фактора позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», за договором № 423341 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», а тому суд вважає їх належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ані первісному кредитору, ані позивачу, до якого перейшло право вимоги, відповідачкою не повернуті, а також, що відповідачкою добровільно не сплачені відсотки за користування кредитом, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості за договором № 423341 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 22.09.2022 року, в загальному розмірі 20 643, 89 грн, яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту 2 999,97 грн; - заборгованості за відсотками 17 643,92 грн. Відповідачка заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляла; належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надала; власний розрахунок не надала. Як видно із змісту матеріалів справи, відповідачка не виконала своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка у неї виникла, добровільно у повній мірі на час розгляду справи нею не погашена, відзиву на позов відповідачкою надано не було. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачкою кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнім, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідачки витрат за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. За правилами ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, на підтвердження адвокатських повноважень та понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АО «АПОЛОГЕТ», копію ордера про надання правничої допомоги серії ВС №1381377 від 02.07.2025 року, копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, копію акта №791 наданих послуг від 08.12.2025 року, згідно з яким вартість наданих послуг складає 8 000,00 грн, та копію детального опису наданих послуг до акта №791 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, складеного 08.12.2025 року, згідно якого, у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №423341, боржник [PERSON] надано всього 5 послуг (згідно переліку), на які витрачено 6 год 30 хв. (а.с. 39-41, 42). У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З огляду на характер правовідносин у цій справі, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 4000,00 грн, оскільки витрати саме на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією №38108 від 09.12.2025 року (а.с.2). Пред`явлений ним позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Outcome: approved