Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №61/400110617 від 23 березня 2021 року у розмірі 33200,00 грн. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що, 23 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» та відповідачем укладено договір позики №61/400110617, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн без додаткового забезпечення та залучення супутніх послуг третіх осіб. В подальшому, право вимоги за вказаним вище договором позики було відступлено від ТОВ «Партнерс Фінанс» до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (договір факторингу № 28122023 від 28 грудня 2023 року), від ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» (договір факторингу № 17-04/ФК-25 від 17 квітня 2025 року), та від ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» до ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» (договір факторингу № 25-08/ФК-25 від 25 серпня 2025 року). Відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів і у нього виникла заборгованість у розмірі в сумі 33 200,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - за тілом кредиту, 28 080,00 грн. - за нарахованими відсотками, 1120,00 грн. за комісією. Оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо погашення кредиту, позивач просить позов задовольнити, стягнути суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 15 січня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без виклику сторін. Представник позивача подав клопотання про слухання справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання, яка повернулась на адресу суду 22 січня 2026 року із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву до суду не направив. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надходили. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Так, 23 березня 2021 року між ТОВ «Партнерс Фінанс» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики № 61/400110617, за умовами якого останній як позичальник, отримав грошові кошти в розмірі 4000,00 грн., строком на 365 днів, з обов`язком сплатити комісію 28% від суми позики, що становить 1120,00 грн, та відсотки за фіксованою ставкою 2% від суми позики за кожен день користування, що у загальному розмірі становить 28 080,00 грн. Договір укладено в письмовій формі та власноруч підписано відповідачем. Невід`ємною частиною цього договору є Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «Партнер Фінанс» кредитних коштів [PERSON] . Судом встановлено, що 28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнерс Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» був укладений договір факторингу № 28122023, згідно якого ТОВ «Партнерс Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» право вимоги до боржників. Згідно реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 28 грудня 2023 року судом вбачається, що до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право вимоги за договором позики №61/400110617 від 23 березня 2021 року, де боржник [PERSON] зазначений під №218. З платіжної інструкції №530 від 05 січня 2024 року вбачається, що на користь ТОВ «Партнер Фінанс» було здійснено оплату згідно договору факторингу №28122023 від 28 грудня 2023 року, сума 17530,00 грн. Між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» був укладений договір факторингу № 17-04/ФК-25 від 17 квітня 2025 року, згідно якого ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» отримало право вимоги до боржників, в тому числі до відповідача [PERSON] (реєстр боржників №1 до договору факторингу від 17 квітня 2025 року «№218»). Даними платіжної інструкції №488 від 24 квітня 2025 року встановлено, що ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» здійснило на користь ТОВ «Укрглобал-Фінанс» оплату згідно договору факторингу 17-04/ФК-25 від 17 квітня 2025 року, сума 30000,00 грн. Згідно реєстру боржників № 1 до договору факторингу №17-04/ФК-25 від 17 квітня 2025 року до ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» перейшло право вимоги за договором позики №61/400110617 від 23 березня 2021 року, де боржник [PERSON] зазначений під №218. 25 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» був укладений договір факторингу № 25-08/ФК-25 від 25 серпня 2025 року, з якого слідує, що ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» отримало право вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] реєстр боржників №1 до договору факторингу від 25 серпня 2025 року «№218»). Даними платіжної інструкції №11 від 12 листопада 2025 року встановлено, що ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» здійснило на користь ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» оплату згідно договору факторингу 25-08/ФК-25 від 25 серпня 2025 року, сума 31000,00 грн. З розрахунку заборгованості за договором позики від 23 березня 2021 року судом встановлено, що загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем становить 33 200,00 грн., з яких: 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 28 080,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 1120,00 грн. заборгованість за комісією. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, суд приходить до висновку про виникнення між учасниками правовідносин, заснованих на договорі позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором, відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів та не подав суду жодних доказів, які б спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 33200,00 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» витрат на правничу допомогу представник позивача долучив до матеріалів справи: копію договору про надання правничої допомоги №45714110 від 10 грудня 2025 року про надання правової допомоги між ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» та адвокатом Горобей Р.Г., додаткову угоду №2947719899 до договору про надання правничої допомоги №45714110 про надання правової допомоги від 10 грудня 2025 року, акт 2947719899 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 12 грудня 2025 року, згідно з яким загальна вартість наданих адвокатським бюро послуг становить 6000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Суд враховує, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу до 4000,00 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved