Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30.08.2021 року в розмірі 34958,85 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30.08.2021 року [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування та підписала паспорт кредиту та підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно [PERSON] погодила наступні умови надання кредиту: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія до 50000,00 грн.; тип кредитної картки картка «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка становить 42,00 % річних; кількість та розмір платежів, їх періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн., щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100,00 грн., щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00 %. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля. На підставі укладеного договору відповідач отримала платіжний інструмент, кредитну картку № [NUMBER] , строком дії до 04/25. Відповідно до укладеного договору відповідач отримала кредитні кошти, однак, не виконала належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 15.12.2025 року виникла заборгованість по кредиту на загальну суму 34958,85 грн., що складається з наступного: 29462,33 грн. - заборгованість за кредитом; 5496,52 грн. - заборгованість за відсотками. Таким чином позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 34958,85 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Ухвалою суду від 12.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання по справі призначено на 05.02.2026 року та відкладено на 10.03.2026 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій також просить позов задовольнити у повному обсязі з наведених в ньому підстав, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання з розгляду справи не з`явилася повторно, хоча про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, яка була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що за умовами кредитного договору № б/н від 30.08.2021 року, який складається з анкети-заяви від 30.08.2021 року, «Умов та Правил надання банківських послуг», «Тарифів Банку», АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З підписаної відповідачем анкети-заяви від 30.08.2021 року встановлено, що [PERSON] виявила бажання отримати платіжну картку кредитка «Універсальна». Крім того, 30.08.2021 року та 08.04.2025 року [PERSON] ознайомилася з умовами кредитування з використанням платіжної картки ««Універсальна», 30 днів пільгового періоду про, що свідчить його особистий підпис. Вказані умови містять інформацію про тип кредитної лінії, пільговий період, строки внесення щомісячних платежів, процентну ставку в межах пільгового періоду, процентну ставку за межами пільгового періоду, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань. Також встановлено, що першочергово 30.08.2021 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт та в подальшому збільшено до 33000,00 грн. Відповідно до виписки за кредитним договором № б/н від 30.08.2021 року, станом на 17.12.2025 року відповідач з 30.08.2021 року по 17.12.2025 року користувалася кредитними коштами, здійснюючи дії по зняттю коштів, купівлі товарів та частковому погашенню заборгованості. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № б/н від 30.08.2021 року відповідач не виконала, у зв`язку з чим станом на 15.12.2025 року виникла заборгованість в розмірі 34958,85 грн., що складається з наступного: 29462,33 грн. - заборгованість за кредитом; 5496,52 грн. - заборгованість за відсотками. Розмір заборгованості стверджується копією розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 15.12.2025 року. Вказані розрахунки складені відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Оскільки відповідач доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не представила, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов договору № б/н від 30.08.2021 року, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 34958,85 грн. заборгованості за кредитним договором. Судові витрати по справі розмірі 2662,40 грн. (судовий збір) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved