Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

30.01.2025 р. [PERSON] , який як опікун діє в інтересах недієздатної особи [PERSON] , звернувся до суду із даним позовом, який обґрунтовує наступним. Позивач зазначає, що він є рідним братом та опікуном [PERSON] , який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2024 року у справі №334/5467/24.22 серпня 2015 року визнаний недієздатним. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 року у справі №333/1701/18 з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.04.2018 року. Крім того, суд стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи з 05.04.2018 року. 25.10.2021 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) було відкрите виконавче провадження №67215896 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] 22.10.2021 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) було відкрите виконавче провадження №67215078 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання. У виконавчу службу виконавчі документи [PERSON] були пред`явлені у жовтні 2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №67215896 станом на 31.10.2024 року розмір заборгованості становить 157 238,42 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №67215078 станом на 10.10.2024 року розмір заборгованості становить 72 820,01 гривень. Однак, [PERSON] з травня 2019 року хворіє на тяжке психічне захворювання. [PERSON] почав хворіти з 2019 року і станом на 25.11.2022 року він дев`ять разів перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗМР. Перша госпіталізація Полоз А. мала місце 04.06.2019 року. Після виписки ремісія тривали лише сім місяців, після чого відбулась повторна госпіталізація і у подальшому стан [PERSON] тільки погіршувався, відповідно [PERSON] не працював, а точніше він не міг працювати через хворобу. Станом на момент набрання рішенням Комунарського районного суду від 29.03.2021 року законної сили [PERSON] вже перебував у стані, коли він не те, що не міг працювати, а взагалі втратив самоусвідомлення та здатність до самообслуговування. З виписного епікризу від 27.10.2022 року вбачається, що [PERSON] ще у 2020 році намагався працювати, але не зміг через хворобу. В анамнезі хвороби вказано, що 17.11.2020 року був звільнений з роботи через неадекватну поведінку. Єдиним засобом до існування [PERSON] є пенсія по інвалідності в розмірі 3655,81 гривень на місяць. На цей час з цієї суми вираховується сума аліментів на дитину та сума на погашення заборгованості на утримання [PERSON] . Після відрахувань за виконавчими провадженнями №67215078 та №67215896 з пенсії [PERSON] залишається зовсім незначна сума, якої не вистачає для його утримання. [PERSON] зовсім не здатний виконувати роботу, він потребує постійного стороннього догляду. Його не можливо залишити удома самого без стороннього нагляду. Таким чином, фактично заборгованість по аліментам виникла через важку психічну хворобу [PERSON] Хвороба [PERSON] є тривалою, стійкою і з негативною динамікою. На підставі вищевказаного, позивач просить суд: - звільнити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , від стягнення нарахованої заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина - [PERSON] в розмірі 157 238,42 грн. за період з квітня 2018 року по вересень 2022 року по виконавчому провадженню № 67215896 з примусового виконання виконавчого листа Комунарського районного суду м. Запоріжжя, виданого 19.10.2021 року у справі №333/1701/18. - звільнити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , від стягнення нарахованої заборгованості зі сплати аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 72 820,01 грн. за період з квітня 2018 року по березень 2021 року по виконавчому провадженню № 67215078 з примусового виконання виконавчого листа Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/1701/18. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.2025 відкрито провадження у цій справі, призначений її розгляд за правилами загального позовного провадження, та наданий сторонам строк для надання заяв по суті спору. Відповідачкою наданий відзив на позов, в якому вона заперечує відносно позову та просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав.Позов є необґрунтованим, таким, що направлений на порушення прав та інтересів малолітньої дитини, уникнення відповідальності по сплаті аліментів та обов`язку утримувати свою дитину. [PERSON] є працездатною особою, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ № 823236 про призначення йому другої групи інвалідності, яка містить висновок про умови та характер паці проста фізична праця. 2. Потреба [PERSON] в сторонньому догляді матеріалами справи не підтверджена, довідки МСЕК чи ВКК про потребу в догляді відсутні. 3. Захворювання [PERSON] має тимчасовий характер, що підтверджується тимчасовим строком інвалідності, з 13.06.2024р. по 01.06.2025р. 4. Дохід та майновий стан [PERSON] не підтверджено. В позові зазначено, що його єдиним доходом є пенсія в розмірі 3655,81 грн., однак зазначене не підтверджено жодним доказом. Документ сформований в системі «Електронний суд» 28.02.2025 4 5. Твердження позивача, що заборгованість виникла через важку хворобу, також не містить підтверджень, адже довідки про лікування надані за період з 04.06.2019р., довідку МСЕК про призначення інвалідності з 13.06.2024р., а звільнити від аліментів просить з квітня 2018 року. 6. В прохальній частині просить звільнити від заборгованості від сплати аліментів на сина за період з квітня 2018 року по вересень 2022р. в розмірі 157238,42 грн., однак суму заборгованості вказує за період з квітня 2018 року по жовтень 2024 р. Сума заборгованості з квітня 2018 року по вересень 2022 року, інша 157 416,17 грн. 7. В прохальній частині просить звільнити від заборгованості від сплати аліментів на матір за період з квітня 2018 року по березень 2021р., в розмірі 72 820,01 грн. Однак суму заборгованості вказує за період з квітня 2018 року по жовтень 2024р. Сума заборгованості з квітня 2018 року по березень 2021 року інша 95987,13 грн. 8. Строк трирічної позовної давності за вимогою про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів на сина за період з квітня 2018 року по вересень 2022р., сплив. Неохопленим періодом пропущеного строку, з цього періоду залишився період з лютого 2022 року по вересень 2022р. 9. Строк трирічної позовної давності за вимогою про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів на матір за період з квітня 2018 року по березень 2021р., сплив ще в березні 2024 року. 10. Вина позивача за несплату аліментів на дитину, за період з 05.04.2018 р. по 31.05.2022р. встановлена рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2022р. у справі № 334/2064/22. 11. [PERSON] [INFO] , також має інвалідність, через захворювання «Розлад психіки та поведінки F09», що підтверджується медичним висновком № 724 від 20 березня 2024р., призначена індивідуальна програма реабілітації дитини інваліда. Згідно зазначеної програми, дитина потребує відновну терапію, профілактичні заходи, санаторнокурортне лікування, медичне спостереження, консультування, психологодіагностичну діагностику, психологічну та педагогічну корекцію, лікувальний масаж, лікувальну фізкультуру. Звісно, що на реабілітацію та лікування потрібні чималі кошти, яких і так бракує. Мати дитини (відповідачка), не працює, через захворювання та постійне лікування сина, адже дитячий садочок та школу він відвідувати не може. Єдиний її дохід це щомісячна соціальна допомога, що підтверджується відомостями із державного реєстру платників податків, від 11.02.2025 р. 30 січня 2025 року, [PERSON] [INFO] , переніс операцію, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 1192 від 31.01.2025 року. Звісно, що на її проведення та перебування у стаціонарі лікарні з 29.01.2025 р. по 31.01.2025р. - потрібні кошти. 14. Позивач повідомив неправдиву інформацію про звільнення [PERSON] через стан здоров`я, так як згідно його трудової книжки, звільнений він 30.03.2018 року за власним бажанням. Звільнився він через місяць після народження дитини, для уникнення сплати аліментів. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому він зазначив, що [PERSON] у встановленому законом порядку визнаний недієздатним, бо він через психічний розлад не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] не є працездатною особою, оскільки не може навіть укласти трудовій договір тому, він не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. Захворювання [PERSON] має безперервний перебіг та з наростаючим ефектом, що дає дійти висновку, що стан здоров`я [PERSON] тільки погіршується. У відзиві відповідач зазначає, що майновий стан [PERSON] не підтверджено. В матеріалах справи знаходяться розрахунки заборгованості зі сплати аліментів. В цих розрахунках міститься розмір доходу [PERSON] . При цьому державний виконавець перевіряв майновий стан [PERSON] . Відповідач вказує про сплив позовної давності. Однак, законом від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу доповнено пунктом 12 - «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258… цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Також 17.03.2022 р. набрав чинності Закон від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу доповнено пунктом 19 - «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану продовжуються на строк його дії строки, визначені статтями 257 - 259 ЦКУ (позовна давність, спеціальна позовна давність)». В нашому випадку день закінчення цього строку стався після 30.03.2020 р., відповідно він був продовженим на строк дії карантину, а потім в 2022 році на строк дії воєнного стану. Отже, строк позовної давності позивачем не пропущений. Позивачем в позові взагалі нічого не зазначалось стосовно звільнення від 30.03.2018 року. Ухвалою суду від 28.05.2025 року провадження по справі зупинено до припинення перебування позивачем у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Ухвалою суду від 25.08.2025 р. поновлено підготовче провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 23.10.2025 р. закрито підготовче провадження та призначений розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав з підстав, зазначених в позові. Представниця відповідачки не визнала позовні вимоги та просила відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позов. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений. Вислухав пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов про відмову позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2021 р. по справі № 334/2064/22, яке постановою Запорізького апеляційного суду від 15.08.2021 р. залишено без змін, встановлені наступні обставини, які стосуються спірних правовідносин. 13.03.2018 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складено актовий запис №120 про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого зазначено - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2020 року по цивільній справі №334/2308/18 визнано [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , внесено зміни до актового запису від 13.03.2018 року №120 про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 122). Постановою Запорізького апеляційного суду від 08.09.2020 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2020 року по цивільній справі №334/2308/18 залишено без змін (а.с. 123-125). На виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2020 року по цивільній справі №334/2308/18 Комунарським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внесено зміни до актового запису від 13.03.2018 року №120 про народження [PERSON] , [INFO] , та 03.11.2020 року видано нове свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] (а.с. 121). Вищевказаним рішенням суду від 29.03.2021 р. присуджено: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.04.2018 року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 05.04.2018 року. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини відмовити. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2020 р. по справі № 334/2308/18, яке постановою Запорізького апеляційного суду від 08.09.2020 р. залишене без змін, встановлені наступні обставини, які стосуються спірних правовідносин, Висновком експерта КЗ «Дніпропетровськеобласне бюроСМЕ» ДОР№382від 29.05.2019 року встановлено [PERSON] може бути біологічним батьком дитини малолітнього [PERSON] , ймовірність даної події складає 99,99998%. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2022 р. по справі №334/2064/22 встановлені наступні обставини, які стосуються спірних правовідносин. 25.10.2021 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 67215896 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , що підтверджується копією Постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.10.2021 року. Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП №67215896 станом на 31.05.2022 року становить 149 065,68 грн. Зазначений розрахунок не був спростований відповідачем під час судового розгляду відповідно до засад змагальності цивільного судочинства. 22.10.2021 року Дніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження №67215078 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання, що підтверджується копією Постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2021 року. Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП №67215078 станом на 14.06.2022 року становить 95 987,13 грн. Судом встановлений факт неналежного виконання [PERSON] аліментних зобов`язань за період з 05.04.2018 року по 31.05.2022 року, сума заборгованості становить 149 065,68 грн. Відповідно до наданої довідки до акту медико-соціальної експертної комісії Серія 12ААВ №629832 виданої 10.05.2022 року, [PERSON] , [INFO] є інвалідом 2 групи, загального захворювання, інвалідність встановлена 10.05.2022 року, характер праці рекомендовано проста фізична праця, підставою є акт огляду МСЕК №438. Відповідно до відповіді директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради Полоз Анатолій Олександрович перебував на стаціонарному лікуванні з -04.06.2019 року по 01.08.2019 року; -24.03.2020 року по 16.04.2020 року; -09.07.2020 року по 31.07.2020 року; -24.10.2020 року по 05.11.2020 року; -16.11.2020 року по 07.12.2020 року; -16.03.2021 року по 12.04.2021 року; -10.08.2021 року по 01.09.2021 року; -04.04.2022 року по 11.05.2022 року; -04.10.2022 року по 27.10.2022 року. Суд враховуючи матеріальний стану платника аліментів [PERSON] , який є інвалідом 2 групи, відсутність у нього регулярних доходів, враховуючи його стан здоров`я, що він тривалий час перебуває на лікуванні, внаслідок чого не може працювати та не може в цей час сплачувати аліменти, що підтверджується відповідними довідками, враховуючи те, що пеня повинна бути засобом розумного стимулювання боржника виконувати взяте на себе зобов`язання, а не перетворюватись на непомірний тягар для нього, приходить до висновку що існують підстави для зменшення розміру неустойки. Таким чином, суд вважає, що необхідно зменшити розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] до 50 000,00 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.02.2022 р. по справі №334/2064/22, присуджено: Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , за період з 05.04.2018 року по 31.05.2022 року у розмірі 50 000,0 грн. (п`ятдесят тисяч гривень). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного 31.10.2024 р. державним виконавцем в межах виконавчого провадження №67215078, з виконання виконавчого листа щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання відповідачки до досягнення дитиною трирічного віку, станом на [INFO] заборгованість по цим аліментам за період з 30.04.2018 р. по 10.10.2024 р. становить 72820,01 грн. Станом на березень 2021 р. (закінчення строку стягнення аліментів) заборгованість становила 95987,13 грн., щомісячний розмір стягнення з жовтня 2022 р. складав в середньому близько 900 грн. на місяць. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного 31.10.2024 р. державним виконавцем в межах виконавчого провадження №67215896, з виконання виконавчого листа щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , станом на 10.10.2024 р. заборгованість по цим аліментам за період з 30.04.2018 р. по 31.10.2024 р. становить 157 238,42 грн.Станом на березень 2021 р. (закінчення строку стягнення аліментів) заборгованість становила 119668,40 грн., щомісячний розмір аліментів з жовтня 2022 р. складав в середньому близько 900 грн. на місяць. Актуальних відомостей щодо розміру заборгованості по вказаним аліментам на час розгляду справи, суду позивачем не надано, враховуючи, що наявні суперечності щодо заявленого позивачем розміру заборгованості, з огляду на те, що вказаний в позовних вимогах розмір заборгованості розрахований по 2024 р., а не за зазначений в позові період по 2021-2022 р. Відповідно до наданої довідки до акту медико-соціальної експертної комісії Серія 12ААВ №823236 виданої 13.06.2024 року, [PERSON] , [INFO] має інвалідність 2 групи, загального захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.06.2025 року, характер праці рекомендовано проста фізична праця, підставою є акт огляду МСЕК №408. Рішеннями Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2024 р. по справі №334/10899/23, від 10.07.2024 р. по справі №334/5467/24, визнано недієздатним [PERSON] , зі строком дії недієздатності до 01.06.2026 р. Опікуном [PERSON] призначено його брата [PERSON] . Відповідно до копії витягу з висновку Запорізької філії судових експертиз ДУ «Інституту судової психіатрії Мінстерства охорони здоров`я України» від 07.03.2024 р. [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг, змішаний дефект особисті. Даний висновок експерта наданий позивачем суду не в повному обсязі, в тому числі у витягу відсутній повний амнез життя хворого та його хвороби, міститься лише початок даного амнезу. З епікризу хворого [PERSON] від 27.10.2022 р. вбачається, що з березня 2017 р. [PERSON] виявляв ознаки психічного розладу, в звязку з чим періодично проходив лікування в стаціонарному відділенні психіатричної лікарні. З анамнезу життя, викладеного в епікрізі вбачається, що [PERSON] до 17.11.2020 р. працював. З 17.11.2020 р. офіційно не працевлаштований. В травні 2022 р. встановлена група інвалідності. Малолітній син [PERSON] та позивачки [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, в зв`язку з розладами психіки та поведінки, що підтверджується копією медичного висновку від 20.03.2024 р., індивідуальної програми реабілітації, в зв`язку з чим потребує систематичного відновної терапії, медичного спостереження фізичної та психолого-педагогічної реабілітації. З педагогічної характеристики малолітнього [PERSON] , як учня логопедичної шкоди «Мова-Промова» вбачається, що дитина відвідує індивідуальні заняття з учителем-логопедом з метою формування складової структури мови, навчання читання тощо. Відповідачка не працює, оскільки здійснює постійний догляд за дитиною з інвалідністю, отримує лише соціальну допомогу на дитину, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела доходу. З листування в месенджері між сторонами у справі вбачається наявність тривалого сімейного конфлікту між ними, зокрема і щодо виплати дитині заборгованості по аліментам. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 8 статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом (див. постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №307/1186/17 (провадження № 61-452св18) та від 04 березня 2021 року у справі № 177/1090/18 (провадження № 61-7448св20)). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідачкою заявлялося про застосування строку позовної давності до частини позовних вимог. Вирішуючи дану заяву суд дійшов висновку, що з урахуванням продовження строку позовної давності на період карантину з квітня 2020 р. до червня 2023 р. та зупинення строку позовної давності під час воєнного стану на період з 24.02.2022 р. до 04.09.2025 р. (дата поновлення перебігу позовної давності у відповідності до змін до змін у законодавстві) позивач, який звернувся до суду з цим позовом 30.01.2025 р., не пропустив строк позовної давності. З доданих доказів вбачається, що [PERSON] , який є батьком малолітнього [PERSON] , 2018 р.н., з 2017 р. має хронічний психічний розлад. Внаслідок погіршення психічного стану, в жовтні 2022 р. [PERSON] встановлена інвалідність 2-ї групи. З 01.06.2024 р. [PERSON] рішенням суду визнаний недієздатним, оскільки він не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Заборгованість по сплаті аліментів за заявлений представником позивача період виникла з вини [PERSON] , з огляду на наступне. Дитина народилась в 2018 р., цього ж року матір дитини звернулась до суду із позовами про визнання батьківства та стягнення аліментів. [PERSON] тривалий час не визнавав свого батьківства щодо дитини, навіть попри те, що вже висновком експерта від 29.05.2019 р. в межах цивільної справи було по суті встановлено батьківство [PERSON] щодо дитини, він навіть з цього часу не вчиняв дії щодо утримання своєї дитини в добровільному порядку, хоча як вбачається з наданих сторонами доказів, до листопада 2020 р. він працював. Періодичні перебування на лікарняному не свідчать про відсутність в нього заробітку за цей період з огляду на положення законодавства про оплату роботодавцем та державою лікарняних. Наявність в [PERSON] психічного розладу не перешкоджала йому протягом тривалого часу з 2018 р. по 2021 р. судитися з матір`ю дитини, нести матеріальні затрати на судові тяжби, при цьому затягуючи розгляд справи щодо стягнення аліментів шляхом заявлення клопотань про зупинення провадження у справі, оскарження судових рішень, внаслідок чого рішення суду про стягнення аліментів набуло законної сили лише 15.08.2021 р., при цьому не утримуючи свого малолітнього сина в добровільному порядку в період судового розгляду справи. Під час розгляду справи зі стягнення аліментів, [PERSON] не заявляв про свою хронічну хворобу. З 2020 р. позивач не працював, при цьому доказів, що наявність хвороби унеможливлювала його працевлаштування до визнання його недієздатним, суду не надано. В період з 2018 р. по 2022 р. відомостей, що [PERSON] не міг розуміти значення своїх дій внаслідок своєї хвороби, суду не надано. Близькими [PERSON] в цей період не ініціювалося вирішення питання щодо визнання його недієздатним. З медичних документів вбачається, що хоча в період з 2018 р. по 2022 р. хвороба [PERSON] і була хронічною та стійкою, при цьому при належному періодичному лікуванні, його стан поліпшувався і він міг працювати та реалізувати інші свої соціальні права та обов`язки в суспільстві. Таким чином позивачем не доведено суду, що наявний у [PERSON] психічний розлад унеможливлював виконання ним свого батьківського обов`язку щодо утримання в період з 2018 р. по 2022 р. малолітнього сина, який має інвалідність. З наданих сторонами доказів вбачається, що вищевказана заборгованість по аліментам виникла не внаслідок хвороби [PERSON] , а в результаті його умисного ухилення від сплати аліментів протягом тривалого часу. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між хворобою [PERSON] та виникненням заборгованості зі сплати аліментів за заявлений в позові період, в зв`язку з чим заявлені вимоги не підлягають задоволенню внаслідок необґрунтованості.

Outcome: dismissed