Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за ним права власності на земельну ділянку загальною площею 0,49 га (земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,4086 га кадастровий номер: 2625685000:18:001:0554; земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0807 га кадастровий номер: 2625685000:18:001:0553) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що станом на 01.07.1990 року по [ADDRESS] проживав його дід [PERSON] , [INFO] , в господарстві співжительки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на праві власності надежала вищевказана земельна ділянка. [INFO] [PERSON] померла (дід [PERSON] помер ще [INFO] ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, яке вона ще за життя заповіла йому. Він вступив в управління спадковим майном [PERSON] і на даний час бажає оформити спадщину на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Інших спадкоємців немає. Однак, в нотаріальному порядку йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 040973 від 28.03.2003 року виданий після смерті спадкодавця. У зв`язку з вищевказаним просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,49 га (земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,4086 га кадастровий номер: 2625685000:18:001:0554; земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0807 га кадастровий номер: 2625685000:18:001:0553) в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 040973, виданого 28.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 458, на підставі рішення виконавчого комітету Кутищенської сільської Ради народних депутатів від 14.11.2001 року, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка, призначена для товарного виробництва, площею 0,49 га в межах згідно з планом, що розміщена на території Кутищенської сільської ради Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (а.с. 4). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7300891392025 від 03.07.2025 року земельна ділянка площею 0,4086 га, яка знаходиться на території Кутищенської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить [PERSON] має кадасторовий номер 2625685000:18:001:0554 (а.с. 5-10). Також, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6101002842025 від 27.06.2025 року земельна ділянка площею 0,0807 га, яка знаходиться на території Кутищенської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, цільове призначення: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить [PERSON] має кадасторовий номер 2625685000:18:001:0553 (а.с. 11-16). Відповідно до виписок з погосодарських книг № 7 за 1971-1973 роки, № 6 за 1974-1976 роки, № 8 за 1977-1979 роки, № 9 за 1980-1982 роки, № 6 за 1983-1985 роки, № 6 за 1986-1990 роки, № 11 за 1991-1995 роки, виданих Кутищенським старостинським округом Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 129 від 14.11.2025 року (а.с. 20) [PERSON] (спадкодавець) та [PERSON] (дід позивача) проживали в одному господарстві по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 23). Ще за життя [PERSON] посвідчила заповіт, яким належний їй земельний пай заповіла [PERSON] (позивач), що підтверджується копією дублікат заповіту від 02.12.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за № 14-20 (а.с. 21) та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 80991818 від 30.04.2025 року (а.с. 22). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] прийняв спадщину за заповітом, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, так як вони проживали разом, вели спільне господарство, проводив похорон померлої, що підтверджується довідкою Кутищенського старостинського округу Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 188 від 06.10.2025 року (а.с. 19). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 78/2025 від 23.04.2025 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М.після смерті [PERSON] (а.с. 39-52), згідно якої [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В нотаріальному порядку [PERSON] (позивач) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на майно, а саме Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 040973 від 28.03.2003 року, виданий після смерті спадкодавця, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М.№ 365/02-31 від 03.10.2025 року (а.с. 25). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітомм. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі наведеного, ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved