Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.01.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №8228425 (надалі - Договір кредиту), умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 10 100,00 грн. строком на 360 днів ( з 21.01.2025 по 15.01.2026 p.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 742,25 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 505.00 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 203830, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. (Договір кредиту №8228425 від 21.01.2025 року - додається). Кредитодавець ідентифікував Відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "a-bank" за згодою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) персональні данні останнього в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 203830 - 21.01.2025 22:53:48, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. (Довідка про ідентифікацію - додається). Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №8228425 від 21.01.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10 100,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № a0bbd05d- 8f65-4550-864e-34d4df3e0727 від 21.01.2025 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Згідно з листом №25/06/25-7 від 25.06.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції № a0bbd05d-8f65-4550- 864e-34d4df3e0727. Згідно з довідкою № КД-000034775/ТНПП від 25.06.2025 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 p., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 21.01.2025 року, сума 10 100,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу a0bbd05d-8f65-4550-864e-34d4df3e0727. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту №8228425 від 21.01.2025 р. та додаткової угоди, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 4620,75 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 20 392,91 грн. зокрема: 8 228,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 113,93 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за комісією; 5 050,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Отже, Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за Договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконав ні перед Кредитодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором кредиту №8228425 на підставі договору факторингу. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8228425 від 21.01.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог №26/06/25-01 від 26.06.2025 року - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року в тому числі до Відповідача в сумі 20 392,91 грн. з яких 8 228,98 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 113,93 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0 грн. - сума заборгованості за комісією, 5 050,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат Позивача складається з наступного: Судового збору за подання позову у розмірі 2 422.40 грн.; Понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн.; Очікує понести додаткові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» суму заборгованості за Договором кредиту №8228425 в розмірі 20 392,91 грн., з яких: -8 228,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -7 113,93 грн. - сума заборгованості за процентами; -0 грн. - сума заборгованості за комісією; -5 050,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; -0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422.4 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн.. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 05.12.2025 суддя ухвалою скасувала заочне рішення у справі № 725/6367/25 та призначила справу до розгляду. 09.12.2025 відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що договір із позивачем не укладав, бо По-перше, відсутність попередньої домовленості про спосіб підписання. Законодавець чітко визначає, що використання аналога підпису можливе лише за наявності попередньої згоди сторін. У матеріалах справи відсутній будь-який документ (угода користувача, правила сайту тощо), підписаний Відповідачем (хоча б КЕП або власноруч) до моменту укладення спірного кредитного договору, в якому б Відповідач погодився, що введення набору цифр з SMS чи email буде вважатися його власноручним підписом під фінансовими зобов`язаннями. Позивач намагається видати сам текст кредитного договору за таку домовленість, але це є логічною помилкою: не можна посилатися на умову договору про визнання підпису, якщо сам цей договір ще не підписаний належним чином. По-друге, неможливість ідентифікації особи. Позивач зазначає, що ідентифікатор було надіслано на email djdruk1@gmail.com. Проте, електронна пошта не є засобом ідентифікації особи у розумінні Закону України «Про електронні довірчі послуги». Створення електронної пошти не вимагає верифікації особи за паспортом. Будь-яка особа могла створити скриньку зі схожою назвою або отримати несанкціонований доступ до неї. Позивач стверджує, що ідентифікація відбулася через BankID. Проте, у матеріалах справи відсутні належні технічні докази цього факту. Позивач надав лише якусь "Довідку про ідентифікацію", яка є документом, створеним самим Позивачем (або Первісним кредитором) в односторонньому порядку. Це не є витягом з системи BankID НБУ, це просто текстовий файл, який міг бути надрукований будь-ким і будь-коли. Без технічних файлів (логів) з сервера BankID та сервера Кредитодавця, які б фіксували ланцюжок "Запит на ідентифікацію -> Передача даних Банком - Отримання даних Кредитором -> Генерація договору", твердження про ідентифікацію є голослівним. По-третє, відсутність оригіналу електронного документа. Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Позивач надав суду лише роздруківку на папері. Роздруківка електронного документа не є оригіналом, вона є лише паперовою копією. Згідно зі статтею 100 ЦПК України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, якщо оригінал електронного документа не надано для огляду. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував, що роздруківка з веб-сайту не може бути належним доказом укладення договору, якщо неможливо ідентифікувати підписанта та перевірити цілісність даних. Відповідач не міг усвідомлювати кабальні умови щодо 1825% річних неустойки, оскільки ця інформація навмисно приховується в глибині тексту або друкується дрібним шрифтом, що заборонено ч. 7 ст. 9 та ч. 3 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування». Позивач стверджує, що перерахував кошти у сумі 10 100,00 грн на картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] . На підтвердження цього надано "Платіжну інструкцію № a0bbd05d..." від 21.01.2025 року. Використання посередника (ТОВ «ФК Фінекспрес») створює ситуацію, коли неможливо встановити реальне джерело походження коштів та реального отримувача. У наданій "платіжній інструкції" зазначено лише частково маскований номер картки ( [NUMBER] ). Позивач не надав доказів того, що ця картка належить саме [PERSON] . У справі відсутня довідка з банку-емітента картки про належність рахунку Відповідачу. Враховуючи поширеність кібершахрайства, коли кредити оформлюються на підставних осіб або внаслідок фішингу, вкрай важливо встановити, хто був фактичним вигодонабувачем коштів. Якщо кошти пішли на картку, яку Відповідач не контролює (наприклад, картку шахраїв), то договір позики не можна вважати укладеним, оскільки Відповідач грошей не отримував. Тягар доказування факту отримання грошей позичальником покладається на позивача (Хто стверджує - той і доводить!). Оскільки Позивач не надав належних доказів зарахування коштів саме на рахунок, що належить Відповідачу (банківської виписки, довідки про належність картки), позовні вимоги є безпідставними. 1825% річних як ознака нечесної підприємницької практики. Облікова ставка НБУ у 2025 році коливається в межах 13-15% річних. Подвійна облікова ставка - це близько 30% річних. Позивач же нараховує 1825% річних. Це перевищення встановленого законом ліміту у 60 разів! Умова договору, яка суперечить цьому закону, є нікчемною. Позивач не має права вимагати стягнення такої пені. Позивач визнає, що Відповідачем було сплачено 4 620,75 грн. При цьому сума боргу за тілом кредиту становить 8 228,98 грн (при початкових 10 100 грн). Виникає питання: куди зникла решта сплачених коштів? Згідно зі статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання в повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1. у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту тапрострочені проценти за користування кредитом; 2. у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом, що мають бути сплачені відповідно до графіка; 3. у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі. МФО часто порушують цю норму, зараховуючи платежі спочатку на погашення драконівських штрафів та пені, штучно утримуючи тіло кредиту непогашеним для подальшого нарахування відсотків. Без надання детальної виписки по особовому рахунку з розшифровкою призначення кожного платежу, перевірити правильність розрахунків неможливо. Розрахунок заборгованості, наданий Позивачем, є лише арифметичною довідкою заінтересованої сторони, а не первинним документом, що підтверджує борг. Враховуючи викладене, розрахунок Позивача є необґрунтованим, незаконним та таким, що базується на нікчемних умовах договору. На підставі всебічного аналізу матеріалів справи та чинного законодавства, сторона захисту дійшла наступних висновків: 1. Договір не укладено: Позивач не надав оригіналу електронного документа з КЕП/ЕП. Використання "одноразового ідентифікатора" без попередньої угоди є юридично нікчемним. 2. Гроші не отримано: Відсутні банківські виписки та докази зарахування коштів на рахунок саме Відповідача. 3. Кредитор не той: Не доведено оплату за договором факторингу та факт повідомлення Відповідача про відступлення прав. 4. Сума боргу незаконна: Нарахування 1825% річних пені є порушенням Закону "Про захист прав споживачів" та "Про споживче кредитування". 5. Позиція Позивача нечесна: Ненадання ключових доказів свідчить про намагання приховати від суду дійсні обставини справи. За таких умов, задоволення позову є неможливим і призведе до порушення прав людини та принципу верховенства права. Просив суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. 12.12.2025 відповідач надав клопотання про витребування доказів. 12.12.2025 позивач надав відповідь на відзив, де зазначив, що Посилання представника Відповідача, щодо не укладання договору позики №8228425 є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, оскільки вказаний договір позики Відповідачем підписано (акцептовано) оферту) одноразовим ідентифікатором (203830), чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору, а тому на думку Позивача між сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення укладання такого договору шляхом вивчення дій зазначених вище. Посилання представника Відповідача, щодо не укладання договору позики №8228425 є необґрунтованими та суперечать матеріалам справи, оскільки вказаний договір позики Відповідачем підписано (акцептовано) оферту) одноразовим ідентифікатором (203830), чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Договору, а тому на думку Позивача між сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення укладання такого договору шляхом вивчення дій зазначених вище. Окремо зазначаємо, що при реєстрації на сайті, або у додатку Позикодавця ідентифікація Позичальника здійснюється за допомогою сервісу BankID, отже без самостійної передачі особистих даних Відповідачем за допомогою входу та підтвердження у мобільний банкінг Відповідача реєстрація та подальше взяття кредиту - неможливе. Ідентифікацію Відповідача було здійснено за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "a-bank" за згодою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) персональні данні останнього в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання Договору № 8228425, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Тверджень представника Відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий Відповідача: - Електронна платіжна інструкція № a0bbd05d-8f65-4550-864e-34d4df3e0727 від 21.01.2025 року видана ТОВ «ФІНЕКСПРЕС» (фінансова компанія, яка діє на підставі ліцензії, яка видана Національним банком України на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку - платіжний інструмент/платіжна система); - Довідка № КД-000034775/ТНПП від 25.06.2025 р. видана платіжною системою/ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджує перерахування коштів за платіжною інструкцією /квитанцією № a0bbd05d-8f65-4550-864e- 34d4df3e0727 від 21.01.2025 року; - Лист №25/06/25-7 від 25.06.2025 р. виданий Позикодавцем/ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту Відповідача/Клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції № a0bbd05d-8f65-4550-864e-34d4df3e0727 від 21.01.2025 року. Таким чином, в матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів Відповідачу, а посилання представника Відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок Відповідача є безпідставні, оскільки саме боржник/Відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав/має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Саме по собі посилання представника Відповідача у відзиві на те, що Позивач не надано докази перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача, на думку позивача - не заслуговують на увагу. [PERSON] , будучи стороною вказаного правочину, мав можливість надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не зараховувались на його карткові рахунки, указані у договорах, у період часу, про який стверджує позивач, або того, що карткові рахунки йому не належать, оскільки лише Відповідач має доступ до свого рахунку. У разі заперечень проти позову, обов`язок доведення їх відповідними доказами покладено саме на Відповідача відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Твердження представника Відповідача, стосовного того, що Позивачем не доведено право грошової вимоги за Договором позики, спростовується матеріалами справи, оскільки до позовної заяви додано докази здійснення оплати за договором факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 р., а саме - Платіжне доручення про оплату за відступлення права грошової вимоги згідно реєстру прав вимог №26/06/25- 01 від 26.06.2025 року в порядку визначеному договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025р. На підставі викладеного, просив суд позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - задовольнити в повному обсязі. 17.12.2025 позивач надав заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів. 07.01.2026 ухвала суду про задоволення клопотання відповідача про витребування доказів. 12.01.2026 позивача надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. 27.01.2026 заява про виконання ухвали суду, де повідомлено, що Кредитодавець ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на виконання умов кредитного договору №8228425 від 21.01.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10 100,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище, підтверджується електронною платіжною інструкцією № a0bbd05d8f65-4550- 864e-34d4df3e0727 від 21.01.2025 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. (Платіжна інструкція підписана електронно-цифровим підписом платіжної установи № a0bbd05d-8f65-4550-864e-34d4df3e0727 від 21.01.2025 року - міститься в матеріалах справи). Згідно листа №25/06/25-7 від 25.06.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок Відповідача на підставі платіжної інструкції № a0bbd05d-8f65-4550- 864e-34d4df3e0727 (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту №8228425. Згідно довідки № КД-000034775/ТНПП від 25.06.2025 р. ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 21.01.2025 року, сума 10 100,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу a0bbd05d-8f65-4550-864e-34d4df3e0727. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Окрім викладеного вище, з матеріалів цивільної справи вбачається, що Відповідач в рахунок погашення заборгованості за договором позики здійснено часткове погашення заборгованості в розмірі 6491,78грн. (19.02.2025 р. - 6491,78 грн.), що у свою чергу додатково підтверджує отримання відповідачем коштів за договором кредиту та його укладання. Підстави, з яких випливає, що зазначені вище докази наявні у АТ КБ «Приват Банк», підтверджується наступним: Відповідно до матеріалів справи, кредит видано на платіжну картку позичальника № [NUMBER] . BIN (Bank Identification Number) - перші шість цифр на пластиковій картці, за якими можна визначити приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти, тобто банківський ідентифікаційний номер. Відповідно до даних, отриманих за допомогою сервісу визначення банку за номером картки, а саме: за першими шістьома цифрами номера банківської картки (BIN) стало відомо: BIN 516 874, Платіжна система: MASTERCARD, Видана Банком: JSC CB PRIVATBANK, Тип карти: DEBIT, Категорія карти: WORLD, Країна: UKRAINE, АТ КБ «Приват Банк» (Код ЄДРПОУ 14 360 570), Юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, Україна. В матеріалах справи містяться Розрахунок заборгованості Кредитодавця за період з 21.01.2025 по 25.06.2025 за Договором кредиту №8228425 від 21.01.2025 року та Розрахунок заборгованості Позивача за період з 26.06.2025 по 14.07.2025 року за Договором кредиту №8228425 від 21.01.2025 року. Враховуючи вище викладене, прошу СУД : 1. Долучити до матеріалів справи: оригінал Договору кредиту №8228425 від 21.01.2025 року лог-файли з інформаційно-телекомунікаційної системи Позикодавця ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Договір факторингу 26/06/25 від 26.06.2025 р. підписаний електронно цифровим підписом ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»; Реєстр прав вимог №26/06/25-01 від 26.06.2025 року до договору факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 р. підписаний електронно цифровим підписом ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»; Платіжне доручення про оплату за відступлення права грошової вимоги згідно реєстру прав вимог №26/06/25- 01 від 26.06.2025 року в порядку визначеному договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025р. 2. Витребувати в АТ КБ «Приват Банк» (ЄДРПОУ 14 360 570, юридична адреса: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094, Україна) наступні документи/ інформацію: - інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; - виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 21.01.2025 року до 24.01.2025 року. 02.02.2026 відповідач надав письмові пояснення де зазначив, що Позивач надав копію, а не оригінал. Це порушує вимоги ст. 95 та ст. 100 ЦПК України , згідно з якими учасник справи повинен надати оригінал електронного доказу, якщо є сумніви у відповідності копії оригіналу. Оскільки Відповідач заперечує факт укладення договору, надання оригіналу було критично важливим. Позивач надав документ "Лог-файли з інформаційно- телекомунікаційної системи Позикодавця...". Це таблиця у форматі PDF, яка містить вибірку даних. Розбіжність у датах (Fatal Flaw): У наданій таблиці вказано: Дія: Реєстрація через BankID. Дата та час: 17.09.2024 09:49:43. Дата укладення спірного договору: 21.01.2025. Позивач намагається видати ідентифікацію, що нібито відбулася за 4 місяці до події, за належну верифікацію при укладенні договору кредиту. Це суперечить вимогам безпеки та логіці електронної комерції. Ідентифікація через BankID має відбуватися безпосередньо перед акцептом оферти, щоб гарантувати, що саме власник рахунку здійснює операцію. 2. Вхід за логіном і паролем: Запис №2 у таблиці свідчить, що 21.01.2025 вхід у систему відбувся за логіном (номер телефону) та паролем. Це не є належною ідентифікацією відповідно до Закону «Про електронну довірчі послуги», оскільки пароль міг бути скомпрометований, переданий третім особам або перехоплений. Лише BankID або КЕП дають високий рівень довіри. 3. Природа документа: Надана таблиця є похідним документом, створеним (набраним) співробітниками Позивача. Це не автоматично згенерований серверний лог (raw log) з хеш-сумами, який неможливо підробити. Це по суті письмове пояснення Позивача у формі таблиці, якому надано назву "Лог- файли". Висновок: Позивач не надав технічного протоколу BankID за дату укладення договору (21.01.2025), чим фактично підтвердив, що в день укладення договору належна ідентифікація особи не проводилася. Посилання на ідентифікацію 4-місячної давнини є спробою ввести суд в оману. Позивач проігнорував вимогу надати докази того, що номер телефону та email, на які надсилався одноразовий ідентифікатор, належали саме Відповідачу станом на 21.01.2025. Відповідно до ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти договір (оферта) та акцепт мають бути здійснені з використанням інформаційно-комунікаційної системи, яка забезпечує ідентифікацію особи. Позивач лише декларує, що номер телефону належить Відповідачу, посилаючись на дані, отримані нібито від А-Банку у вересні 2024 року. Однак за 4 місяці номер телефону міг бути змінений, перевипущений оператором (recycling) та належати іншій особі. Без довідки від мобільного оператора або логів SMS-агрегатора про доставку повідомлення з кодом саме на цей номер у конкретний час, факт підписання договору Відповідачем є недоведеним. Надана платіжна інструкція № a0bbd05d... є внутрішнім документом системи «Фінекспрес». Вона підтверджує, що «Фінекспрес» ініціював транзакцію. Вона не є первинним документом Кредитодавця (ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ...»). Вона не підтверджує, що кошти вибули з власності Кредитодавця. Відсутність виписки з банківського рахунку Кредитодавця є порушенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Без цього неможливо встановити, чиї саме кошти були перераховані (якщо взагалі були). Позивач стверджує, що Відповідач здійснив часткову оплату 6 491,78 грн 19.02.2025, що нібито підтверджує договір. Однак, до цієї заяви не додано жодного платіжного документа (квитанції, виписки), який би підтверджував цей платіж. Це лише твердження у тексті заяви та цифри у "розрахунку заборгованості", який є документом, створеним самим Позивачем. Договір факторингу: Позивач надав zip-архіви. Без дослідження їх вмісту (файлів.p7s) та перевірки кваліфікованих електронних підписів (КЕП) на сайті Центрального засвідчувального органу (czo.gov.ua) неможливо стверджувати про їх юридичну силу. Необхідно перевірити, чи були сертифікати директорів ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ...» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» чинними на момент підписання (26.06.2025). Докази оплати: Надана платіжна інструкція № 579937077.1 є копією. Вона не містить відмітки банку про проведення (штамп, електронний підпис банку). Це лише намір заплатити. Без виписки з рахунку Позивача, яка б підтверджувала списання 582 689,25 грн на користь Первісного кредитора, факт оплати (а отже і переходу права вимоги згідно зі ст. 1084 ЦК України) не є доведеним. Факторинг - це оплатне відступлення. Немає оплати - договір може бути визнаний фіктивним. Просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у повному обсязі. 27.02.2026 позивача надав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. 09.03.2026 відповідач надав клопотання про розгляд справи без його участі. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустила утворення заборгованості за кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання, де просив розглядати справу без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду відзив на позовну заяву, де обґрунтував підстави відмови у задоволенні позову, позов не визнав, просив відмовити позивачу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно з договором про споживчий кредит № 8228425 від 21.01.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит у розмірі 10 100,00 грн. строком на 360 днів (з 21.01.2025 по 15.01.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 742,25 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 505.00 грн. за кожен день понадстрокового користування. Підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 203830. Згідно з довідкою про ідентифікацію, [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , номер договору 8228425, одноразовий ідентифікатор 203830, час відправки 21.01.2025 22:53:48, номер телефону/електронна пошта на яку було відправлено ідентифікатор djdruk1@gmail.com. Ідентифікація клієнта за посередництвом системи BankID НБУ: 17.09.2024 9:49:43, назва банку а-bank. Згідно з платіжною інструкцією a0bbd05d-8f65-4550-/64e-34d4df3e0727 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» платник, одержувач - [NUMBER] , сума 10100,00 грн., дата в час прийняття до виконання і дата та час здійснення операції 21.01.2025. Згідно з довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» завершення наступної платіжної операції: 1 дата 21.01.2025, 2 номер платежу a0bbd05d-8f65-4550-/64e-34d4df3e0727, 3 сума платежу 10100,00 грн., 4 отримувач Друк Вадим ЕПЗ номер [NUMBER] . Згідно з Договором факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 між TОB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет», у відповідності до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до Відповідача - [PERSON] в сумі 20392,91 грн., з яких: 8 228,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 113,93 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за комісією; 5 050,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Згідно з розрахунком заборгованості має перед ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за Договором кредиту №8228425 в розмірі 20 392,91 грн., з яких: 8 228,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 113,93 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за комісією; 5 050,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18) звернув увагу на те, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. До такого виду договорів відноситься і договір позики, який відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 1046 ЦК України є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним. Він вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. А тому, договір № 8228425 від 21.01.2025 відповідає вимогам статті 11 Закону, оскільки відповідач перед взяттям кредиту був повністю ознайомлений з умовами кредитного договору, саме до його підписання, адже Інформаційно-телекомунікаційна система побудована на тому, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору, клієнт не може перейти до наступного етапу безпосереднього підписання договору. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, дослідженням письмових доказів встановлено, що 21.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №8228425 від 21.01.2025, за яким відповідач отримав позику в розмірі 10100,00 грн., дата погашення 15.01.2026. При цьому, перед укладенням вищевказаного договору товариства здійснили ідентифікацію та верифікацію [PERSON] за допомогою отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону, а [PERSON] заповнив заявку на отримання кредиту на сайті за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту. Договір № 8228425 від 21.01.2025 підписаний відповідачем електронним підписом, про що надано довідку про ідентифікацію. За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83-84, 228, 229, 235, 243, 264-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру заборгованості, наявності доказів, що її підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Згідно з наданого позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором №8228425 від 21.01.2025 заборгованості [PERSON] становить 20 392,91 грн., з яких: 8 228,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 113,93 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за комісією; 5 050,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Контр розрахунку відповідач не надав. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок до кредитного Договору, суд уважає його обґрунтованим щодо нарахування відсотків, адже загальний розмір заборгованості відповідає заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами за користування кредитом, а також відповідає розміру заборгованості по процентах з урахуванням сплачених відповідачем сум грошових коштів. Строк кредитування за договором відповідає строку нарахування відсотків за цим договором. Відповідно до положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказаним вище пунктом звільнено позичальника у період дії в Україні воєнного стану (та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування) від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховувалась пеня в сумі 5050,00 грн. за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання. За наведених обставин, суд дійшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови позивачу у стягненні з відповідача пені в сумі 5050,00 грн.. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли частково своє підтвердження в ході судового засідання та за таких обставин суд уважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню у розмірі 15342, 91 грн., з яких: 8 228,98 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 113,93 грн. - сума заборгованості за процентами; 0 грн. - сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування Крім того, посилання відповідача на те що він ставить під сумнів законність зміни кредитора у зобов`язанні спростовується договором факторингу, реєстрами боржників. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 8228425 від 21.01.2025. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2-7 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18. На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, позивачем до суду надано: договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 01.11.2024, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 11.07.2025, платіжна інструкція №579937082.1 від 11.07.2025, ордер, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно з п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). При вирішенні питання про стягнення витрат за правничу допомогу суд, зазначає, що позивачем надано документальне підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 3500,00 грн. В такому разі вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №579937160.1 від 16.07.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн..

Outcome: partial