Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] . Перебуваючи у шлюбі, вони збудували житловий будинок та господарські будівлі, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а отже вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач разом із сином [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] . З метою оформлення спадщини позивач звернулася до державного нотаріуса із відповідною заявою. Однак, остання відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на зазначене нерухоме майно не зареєстровано, правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на житловий будинок, відсутній. Тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на 3/4 частки вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивач в судове засідання не з`явилася, 09.03.2026 року подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, а розгляд справи проводити в її відсутності ( а.с. 141 ). Відповідач в судове засідання не з`явився, 06.11.2025 року подав до суду письмове клопотання, згідно з яким просить розгляд справи проводити у його відсутності ( а.с. 96 ). Представник Коломийської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась. 29.09.2025 року державний нотаріус вказаної контори Мануляк І.В. подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо вирішення питання по суті ( а.с. 89 ). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. 13.03.1973 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 24.05.2024 року, актовий запис № 7 від 13.03.1973 року (а.с. 9). Відповідно до копії Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ІФ №007504, виданого 12.05.1995 року на підставі рішення Раківчицької сільської ради №35 від 25.11.1993 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,6944 га, призначена для будівництва, обслуговування житлового будинку і для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Шепарівці (а.с. 58-59). Вказаний державний акт як документ, що посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку, вказаний в витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5600143282025 від 29.01.2025 року та №НВ-1200425132025 від 03.02.2025 року (а.с. 118-122, 125-130). Згідно з даними копії дублікату заповіту від 01.07.2024 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-32 (заповіт посвідчений 20.11.2006 року виконавчим комітетом Шепарівцівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрований в реєстрі за № 54, інформація щодо якого зазначена також в Інформаційній довідці зі Спавдкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10.12.2025 року № 83557952), [PERSON] заповів ощадні книжки [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, 114 зворот, - 115). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.05.2024 року, [PERSON] помер [INFO] в с. Шепарівці Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.56). Відповідно до даних копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 06.02.2025 року, спірне нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , складається з житлового будинку загальною площею 166,5 кв. м., житловою площею 94,9 кв. м. та господарських будівель і споруд: стайні - літера «Б»; вбиральні - літера «В»; стодоли - літера «Г». Рік побудови будинку 1973 (а.с. 60-66). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» №83614 від 15.01.2025 року, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] , не зареєстровано ( а.с. 67). До матеріалів справи також долучено копії погосподарської книги за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки ( [ADDRESS] ), які містять інформацію про рік побудови будинку - 1972 рік; список членів домогосподарства: [PERSON] , [INFO] , ( голова сім`ї); [PERSON] , [INFO] ( дружина ); [PERSON] , [INFO] ( син ); [PERSON] , [INFO] ( дочка ); [PERSON] , [INFO] ( дочка ); [PERSON] , [INFO] ( син ); [PERSON] ( син ); облік земель в особистому користуванні об`єкта 0,08 га; загальна площа будинку 90 кв. м., житлова 80 кв. м. В копіях записів книг в графі прізвище, ім`я, по батькові голови сім`ї вказано [PERSON] ( а.с. 12-15 ). Згідно з даними копії довідки № 60/01.2.2/1-18, виданої 30.06.2025 року Шепарівцівським старостинським округом Коломийської міської ради, [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , в якому він був зареєстрований з 27.12.1981 року по день смерті; земельні ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку та для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані в [ADDRESS] ( державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №007504 від 12.05.1995 року ). На час його смерті у будинку були зареєстровані: [PERSON] ( дружина ) та [PERSON] ( син ). Заповіт від імені [PERSON] , посвідчений у виконкомі вказаної сільської ради 20.11.2006 року за №54, не змінювався та не скасовувався (а.с. 16). 25.09.2024 року позивач звернулась до Коломийської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] , а 10.12.2025 року - із заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки площею 0,1601 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка ) та площею 0,5343 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Шепарівці Коломийського району Івано-Франківської області ( а.с. 106, 106 зворот ). Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78497663, виданого державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. 25.09.2024 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 260 за номером у спадковому реєстрі 73034948, спадкодавець [PERSON] (а.с.55, 112 зворот). Згідно з даними копії довідки вказаного нотаріуса №777/02-14 від 27.05.2025 року спадкоємцями після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину, є дружина [PERSON] , [INFO] , та син померлого [PERSON] , [INFO] ( а.с. 57, 113 ). 10.12.2025 року державним нотаріусом Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані з реєстрі за № 2220 та №2221, про те, що спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складається із земельних ділянок, площею 0,1601 га, кадастровий номер 2623288701:02:001:0483 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка ), та площею 5,5343 га, кадастровий номер 2623288701:02:001:0484 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території с. Шепарівці Коломийського району Івано-Франківської області. Відомості щодо реєстрації видачі вказаних свідоцтв зазначені у відповідних витягах про реєстрацію в спадковому реєстрі від 10.12.2025 року (а.с.123 зворот, 124, 131, 131 зворот, - 132). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказаного державного нотаріуса від 05.03.2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що право власності на зазначене нерухоме майно не зареєстровано, правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на житловий будинок, відсутній (а.с.68). Відповідно до рішення державного реєстратора Коломийської міської ради №79886759 від 14.07.2025 року, розглянувши заяву від 15.05.2025 року за реєстраційним номером 66943965, відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю документів, що надають змогу встановити набуття права власності за даною заявою ( а.с. 10 ). Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, визначено статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим. Таким чином, будинки, які були збудовані до 1992 року, не потребували введення до експлуатації, при набутті права власності на такі об`єкти. Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 607/16873/18, провадження № 61-12451св19; від 15 жовтня 2020 року у справі № 623/214/17, провадження № 61-1978св20. Згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24 травня 2001 року № 127, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року, не відносяться до самочинного будівництва. Облік такого майна здійснювався виключно за погосподарськими книгами сільських рад. Виходячи з наведеного, на час закінчення будівництва спірного домоволодіння підтвердженням належності житлового будинку (його частини) певній особі був запис в погосподарських книгах, ведення яких передбачалося наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права чи від отримання документів про прийняття об`єкта до експлуатації. Записами у вищевказаних погосподарських книгах підтверджується, що житловий будинок 1973 року побудови за адресою: [ADDRESS] , ( [ADDRESS] ), перебував у власності домогосподарства, членами якого були [PERSON] (голова), [PERSON] (дружина), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (сини), [PERSON] , [PERSON] ( дочки ), та розташований на переданій в приватну власність [PERSON] земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с. 11-15, 16, 58-59). Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі КпШС), який був чинним на час побудови спірного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У відповідності до ст. 28 КпШС України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. За змістом статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з вимогами ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Положеннями ч.1 ст.1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. На підставі наведеного, враховуючи дані погосподарських книг, суд вважає доведеним факт належності спірного будинку чоловіку позивача, який побудований за час перебування у шлюбі з позивачем, а також, що спадкоємцями після його смерті, які прийняли спадщину, є його дружина та син [PERSON] , тому приходить до висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання за позивачем права власності на 3/4 частки спірного нерухомого майна ( де 1/2 частка в спільному майні подружжя та 1/4 частка в порядку спадкування після смерті чоловіка), виходячи з рівності часток, оскільки у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, виданого на ім`я спадкодавця, позивач як спадкоємець першої черги за законом не може набути права на частку цього майна. На підставі наведеного, ст. ст. 346, 1216-1218, 1220, 1241, 1261, 1268, 1297 ЦК України, та,

Outcome: approved