Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] 9840,00 грн заборгованості за кредитним договором № 24.04.2024-100001248 від 24.04.2024. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 24.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір (оферти) № 24.04.2024-100001248, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит в розмірі 3000,00 грн строком на 112 днів під проценти за ставкою 1,5% за день, сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 10% від суми кредиту, що дорівнює 300,00 грн, неустойки в розмірі 30,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр», надавши відповідачу кредитні кошти, свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. У свою чергу, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 9840,00 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 3000,00 грн, по процентах - 5040,00 грн, комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 300,00 грн, неустойки 1500,00 грн. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 09.02.2026, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому вказав на ненадання позивачем детального розрахунку суми заборгованості в розмірі 9840,00 грн із розшифруванням її складових (тіло кредиту, проценти, штрафні санкції), що унеможливлює перевірку правильності заявлених вимог. У випадку встановлення судом заборгованості просив врахувати положення ст.551 ЦК України відповідно до якої підлягають зменшенню проценти та штрафні санкції. Просив відмовити у задоволенні позову повністю або частково, а у разі ухвалення рішення про стягнення з нього кредитної заборгованості надати відстрочку виконання рішення строком до 12 місяців, оскільки має скрутне матеріальне становище і ніде не працює. Представник позивача через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив відповідача, у якому вказала, що приєднаними до позову доказами належним чином підтверджено укладення з відповідачем кредитного договору № 24.04.2024-100001248 від 24.04.2024, отримання відповідачем за цим договором кредитних коштів та існування заборгованості, розмір і складові якого відображені у наданому розрахунку. Просила задовольнити позов в повному обсязі. Клопотання про розгляд справи з викликом сторін учасники справи не подали. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 24.04.2024 ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» уклали кредитний договір № 24.04.2024-100001248, який складається із пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявки [PERSON] на укладення кредитного договору № 24.04.2024-100001248 (кредитної лінії), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 24.04.2024-100001248 (кредитної лінії) та додатка до кредитного договору. Договір укладений на таких умовах: сума кредиту 3000 грн, які підлягають перерахуванню на електронний платіжний засіб позичальника 4149-60ХХ-ХХХХ-1710. Дата надання кредиту 24.04.2024. Строк, на який надається кредит - 112 днів з дня його надання. Дата повернення кредиту 13.08.2024. Процентна ставка фіксована 1,5% за один день користування кредитом. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 10% від суми кредиту та дорівнює 300,00 грн. Неустойка - 30,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Перерахування 24.04.2025 на банківську картку відповідача [PERSON] кредитних коштів в сумі 3000,00 грн за кредитним договором № 24.04.2024-100001248 підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 24.04.2024 ID операція: 2453793175. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за цим кредитним договором заборгованість відповідача складає 9840,00 грн, з яких: 3000,00 грн основний борг, 5040,00 грн проценти, 300,00 грн комісія за надання кредитних коштів, 1500,00 грн - неустойка. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Стороною позивача до позовної заяви додані примірники документів, які складають укладений з відповідачем кредитний договір № 24.04.2024-100001248 від 24.04.2024 та підписані відповідачем електронним підписом. Факт укладення цього договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак, враховуючи його особисте підписання відповідачем, були достеменно йому відомі. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування та інших складових. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав. Існування у відповідача заборгованості перед позивачем підтверджується доданою до позову довідкою-розрахунком заборгованості. Заборгованість по тілу кредиту в сумі 6104,68 грн та комісії за надання кредиту в сумі 300,00 грн відповідає умовам кредитного договору, тому підлягає стягненню в примусовому порядку. Стосовно заявленої до стягнення заборгованості по відсотках та неустойці суд зазначає про таке. За користування відповідачем кредитними коштами позивач нараховував відсотки за ставкою 1,5% в день, що узгоджується з умовами договору. Однак, незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні відповідати нормам чинного законодавства України. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Передбачений пунктом 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів - 2,5%, 120 днів - 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Згідно з ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Кредитний договір № 24.04.2024-100001248 укладений від 24 квітня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умови договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,5% є нікчемними в силу положень ч.5 ст.8 та ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Укладаючи 24 квітня 2024 року кредитний договір позивач не мав законних підстав визначати процентну ставку на рівні 1,5% за кожен день користування кредитом, оскільки максимальний розмір денної процентної ставки у даному випадку не міг перевищувати 1%. У зв`язку з цим суд здійснив власний розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем. Загальний розмір суми відсотків за користування кредитом становить: 3000,00 грн (сума боргу) х 1% : 100% х 112 (днів) = 3360,00 грн. Отже, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість по відсотках в сумі 3360,00 грн. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває нині, що є загальновідомим фактом. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Наведене свідчить, що вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором відбулося у період дії на території України воєнного стану, у зв`язку із чим нарахована позивачем сума неустойки підлягає списанню в силу Закону, а тому заявлена позовна вимога у цій частині є безпідставною і задоволенню не підлягає. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконав, тим самим порушив умови договору, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 6660,00 гривень (3000,00 + 3360,00 + 300,00), яка підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр» в примусовому порядку. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 67,68 % таких вимог. За змістом ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч.1, 4 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Частино 5 статті 435 ЦПК України передбачено, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення, відповідач посилається на своє скрутне матеріальне становище та не працевлаштованість. Проте, на підтвердження існування такого становища відповідач жодного доказу не надав, чим не довів існування підстав для застосування судом положень ст.435 ЦПК України. Водночас суд звертає увагу на те, що відповідач [PERSON] є особою молодого віку, доказів непрацездатності чи наявності протипоказань щодо працевлаштування суду не надав. За викладених обставин суд не вбачає достатніх і законних підстав для задоволення клопотання відповідача.

Outcome: partial