Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Представник позивача адвокат Бінько М.А. звернулася до суду з позовною заявою [PERSON] до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , про визнання права користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в смт Братське Миколаївської області помер батько позивача - [PERSON] . Відповідно до рішення № 58 виконкому Братської районної ради депутатів трудящих від 15.02.1972 року «Про надання комунальних квартир», [PERSON] та членам його сім`ї (дружина та двоє дітей) було видано ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] . З часу вселення та по час своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у вказаній квартирі. Його дружина [PERSON] була знята з реєстрації за вказаною адресою 10.06.1982 року. Згідно Витягу № 1248 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.07.2024 р. за адресою [ADDRESS] , зареєстрованими особами є: [PERSON] , яка зареєстрована та проживає за вказаною адресою з 14.03.1991 року по теперішній час, [PERSON] , який був зареєстрований з 06.02.1984 року, [PERSON] , яка зареєстрована з 14.03.1991 року по теперішній час. Проте у вказаній квартирі [PERSON] не проживав та не користувався нею з 1994 року, а [PERSON] не проживає та не користується житлом з 2022 року. Після смерті основного наймача [PERSON] постало питання щодо заміни первісного наймача квартири та реалізації права щодо її приватизації. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] перебуває на балансі Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. За такого, позивач звернулася з заявою до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про внесення змін до договору найму, визначивши її наймачем квартири [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю основного наймача [PERSON] . Однак, Братською селищною радою позивачу відмовлено у внесенні змін до договору найму житла, у зв`язку з відсутністю в неї примірника договору про найм житла з її батьком та відсутністю його на зберіганні в архіві (враховуючи термін давності). Оскільки в адміністративному порядку позивачка позбавлена можливості вирішити вказане питання, то вимушена була звернутися до суду з вищевказаною позовною заявою. Просить суд визнати за [PERSON] право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні 29.09.2025 р. позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, судовий збір залишити за позивачем. В судовому засіданні пояснили, що 1972 році вищевказана квартира була надана батьку позивача [PERSON] для проживання його сім`ї, тобто для проживання [PERSON] , його дружини, доньки (позивача) та сина. Після отримання житла, сім`я заселилася в квартиру. З того часу та до сьогодні позивач постійно проживала та зареєстрована у цій квартирі. Брат позивача [PERSON] також був зареєстрований у вказаній квартирі, але не проживав у ній близько останніх тридцяти років. За життя батько позивача - [PERSON] не звертався до органу приватизації та не оформляв право на приватизацію квартири. Брат позивача [PERSON] за життя також не звертався до органу приватизації, він не бажав приватизувати житло. Після смерті батька - [PERSON] позивач продовжила проживати у вищезазначеній квартирі та минулого року звернулася з заявою до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про внесення змін до договору найму житла, але їй відмовлено у зв`язку з відсутністю у неї примірника договору про найм житла з її батьком та відсутністю його на зберіганні в архіві за терміном зберігання. 06.03.2026 р. позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак остання надіслала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, в якій просить суд розглянути справу без її представника, вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, визнає викладені позивачем обставини та не заперечує проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які суду пояснили, що позивач [PERSON] з дитинства проживала з батьками у квартирі [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] його донька - [PERSON] (позивач) продовжує постійно проживати у вказаній квартирі, користується нею, сплачує комунальні послуги, у квартирі позивач проживає одна. Брат позивача [PERSON] у спірній квартирі не проживав близько останніх 30 років. Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, враховуючи правові позиції відповідача та третьої особи, викладені в їх заявах, допитавши свідків, дослідивши матеріли справи, оцінивши докази, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач народилася [INFO] в смт Братське Братського району Миколаївської області, її батьками є: батьком [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 10.07.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Братського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с. № 14). 06.02.1988 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 10.07.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Братського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с. № 6). [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 17.03.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області. Також, судом встановлено, що за життя [PERSON] відповідно до рішення № 58 виконкому Братської районної ради депутатів трудящих від 15.02.1972 року «Про надання комунальних квартир», йому було видано ордер на вселення в квартиру [ADDRESS] , сім`ї останнього, яка складалася з чотирьох чоловік: [PERSON] , дружина [PERSON] , син [PERSON] , дочка [PERSON] (а. с. № 6, 7, 25, 129). З часу вселення та по день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у вказаній квартирі, його дружина [PERSON] була знята з реєстрації за вказаною адресою 10.06.1982 року, що підтверджується записами в будинковій книзі, копії аркушів якої надані стороною позивача. (а. с. № 8-10). Згідно Витягу №° 1248 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 15.07.2024 р., за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованими особами є: [PERSON] - зареєстрована за вказаною адресою з 14.03.1991 року по теперішній час; [PERSON] - зареєстрована з 14.03.1991 року по теперішній час, [PERSON] - зареєстрований з 06.02.1984 року (а. с. № 23). Проте, як встановлено в судовому засіданні, у вказаній квартирі [PERSON] не проживав та не користувався нею з 1994 року, [INFO] останній помер, а [PERSON] не проживає та не користується житлом з 2022 року. Позивач з дитинства і до теперішнього часу проживає у вищезгаданій квартирі. Після смерті батька - [PERSON] , вона виконує обов`язки наймача цього житла. З матеріалів справи вбачається, що позивач після смерті її батька продовжує користуватися комунальними послугами та електроенергією за адресою: [ADDRESS] , з нею укладені договори на користування електричною енергією, водопостачання та водовідведення, обслуговування прибудинкової території, нею оплачуються комунальні послуги та послуги електропостачання, що підтверджується копією довідки № 152 від 07.08.2024 р., виданої комунальним підприємством «Водограй», копією довідки від 06.08.2024 р., виданої ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія», копією договору про користування електричною енергією № 120217, копією договору водопостачання та водовідведення, обслуговування прибудинкової території, укладеного між [PERSON] та КП «Водограй» (а. с. № 20, 21,189-190, 191). Після смерті [PERSON] , який був наймачем вищевказаного житла, у позивача постало питання щодо заміни первісного наймача квартири та реалізації прав щодо її приватизації. Оскільки житловий будинок за адресою: [ADDRESS] перебуває на балансі Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, позивач звернулася з заявою до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про внесення змін до договору найму, визначивши її наймачем квартири [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю основного наймача [PERSON] .. Однак, Братською селищною радою позивачу відмовлено у внесенні змін до договору найму житла, у зв`язку з відсутністю в неї примірника договору про найм житла з її батьком та відсутністю його на зберіганні в архіві (враховуючи термін давності) (а. с. № 24). Оскільки позивачка позбавлена можливості вирішити вказане питання в позасудовому порядку, то вимушена була звернутися до суду з вищевказаною позовною заявою. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач просить судові витрати залишити за нею.

Outcome: approved