Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

28 жовтня 2025 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Дімітренка В.Є. звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував таким. [INFO] в с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем першої черги за законом. У зв`язку з тим, що позивач був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини у спадковому будинку, останній 20 серпня 2025 року звернувся до державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Колісника Д.Ю. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок. Однак, нотаріусом позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок та відповідної реєстрації права власності. Крім того, згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Летінського С.О. від 25 вересня 2025 року, позивачу також відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Позивач з 18 лютого 1983 року і по теперішній час зареєстрований та проживає у спадковому будинку, а тому не пропустив шестимісячного строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, позивач просить визнати за ним право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 жовтня 2025 року справу передано у провадження судді Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюка В.О. Згідно з ухвалою судді від 31 жовтня 2025 року справу прийнято до свого провадження та розпочато підготовче провадження, призначено підготовче засідання; витребувано у державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю. копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] 20 лютого 2026 року на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла копія спадкової справи № 3/2008 до майна [PERSON] , який помер [INFO] (вх.1412/25-Вх 20.02.2026). В підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про розгляд справи у підготовчому засіданні (вх.№1832/26-Вх 09.03.2026). Представник відповідача Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Логінов О.Г. надав суду заяву, у якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю (вх. № 6700/25-Вх 10.12.2025). Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. [INFO] в с. Білолісся Білгород-Дністровського району Одеської області помер [PERSON] , про що 16 липня 2007 року в Книзі реєстрації смертей Виконавчого комітету Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області вчинено актовий запис № 21 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач є сином спадкодавця та спадкоємцем першої черги, про що свідчить копія свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого на підставі актового запису № 10 від 21 лютого 1962 року Білоліською сільською радою Татарбунарського району Одеської області; відомості про батьків: [PERSON] , [PERSON] (мовою оригіналу документа) - а.с. 21. Згідно з копією спадкової справи № 3/2008 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини за законом після його смерті звернувся його син [PERSON] (позивач у справі). Інший спадкоємець та дружина померлого [PERSON] , згідно з поданою нотаріусу заявою 24 грудня 2007 року, відмовилася від прийняття спадщини після смерті позивача. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. По положенню ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 20 серпня 2025 року постановою державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок, який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с. 19). За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права, що виникли до набрання чинності вказаним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав - ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, як вбачається з копії протоколу 14 сесії сільської Ради народних депутатів ХХІІ скликання від 06 травня 1997 року, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також для ведення особистого підсобного домогосподарства, площею 0,25 га. Згідно з рішенням Виконавчого комітету № 14 від 21 квітня 2003 року «Про оформлення права власності на житловий будинок», на підстави заяви [PERSON] вирішено питання про видачу Свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки, виданої старостою села Білолісся Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Шульгою Ю.М. від 09 вересня 2025 року за вих. № 112, [PERSON] , [INFO] , за даними погосподарської книги № 2 на 2006-2010 роки, погосподарський облік № 162, на день своєї смерті, яка настала [INFO] , був головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] . Адреса будинку залишилася незмінною (а.с. 22). Згідно з довідкою, виданою старостою села Білолісся Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Шульгою Ю.М. від 09 вересня 2025 року за вих. № 113, за даними погосподарської книги №2 на 2021-2025 роки, об`єкт погосподарського обліку № 163, головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] ; адреса будинку залишилася незмінною (а.с. 23). За даними технічного паспорту, виготовленого 18 серпня 2022 року на замовлення [PERSON] , будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] складається з: житлової будівлі - А, загальною площею 167,1 кв.м, житловою площею 80,2 кв.м, допоміжною площею 86,9 кв.м, площею основи забудови 173,1 кв.м; веранди, площею основи забудови 54,2 кв.м; навісу, площею основи забудови 8,1 кв.м; гаражу, площею основи забудови 37,7 кв.м; сараю, площею основи забудови 26,2 кв.м; погрібу, площею основи забудови 16,2 кв.м; входу до погребу, площею основи забудови 5,1 кв.м; воріт, площею основи забудови 8,8 кв.м; огородження, площею основи забудови 34,9 кв.м; басейну; рік будівництва 1940-1961 роки (а.с. 10-16). Ринкова вартість житлового будинку з будівлями та спорудами станом на 16 вересня 2025 року становить 148 836,00 грн, що підтверджено звітом про незалежну оцінку вартості житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , виготовленим ФОП [PERSON] (а.с. 17-18). За інформацією ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН» вих. №162 від 18 серпня 2022 року, згідно з архівними даними БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване. При проведенні поточної інвентаризації самочинного будівництва не виявлено. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Летінського С.О. від 25 вересня 2025 року № 81015471 позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій через ненадання документів, що не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: відсутній документ, що підтверджує право власності на об`єкт нерухомого майна (а.с. 20). З вищенаведеного випливає, що іншого шляху, окрім звернення до суду за захистом порушеного права, у позивача немає та останній правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права. За такого, остільки, позивач довів наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved