Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] . При житті [PERSON] належали:- житловий будинок в [ADDRESS] , земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради, площею 2,8284 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:0300, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради, площею 2,7772 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:1044, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради, площею 0,0512 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:1043. Позивачі, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом після смерті матері [PERSON] та мають право на спадкове майно. Позивачі спадщину після смерті матері [PERSON] прийняли фактично, оскільки проживали та були зареєстровані разом з нею за однією адресою на день її смерті. Під час звернення до нотаріуса, позивачу нотаріусом було надане усне роз`яснення, що через відсутність всіх належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, необхідно звернутися до суду за вирішенням цього питання. Нотаріус пояснив, що так як відсутні всі належні правовстановлюючі документи, необхідні для оформлення спадщини, в тому числі відсутні дані щодо зареєстрованих прав на померлого спадкодавця на нерухоме майно, позивачі повинні звернутися до Кілійського районного суду за захистом свої прав. На вимогу позивачів надати письмову відповідь щодо неможливості оформити спадкові права в нотаріальному порядку, нотаріус зазначив, що не має змоги та можливості видати такий лист та підкреслив необхідність звернутися до суду. На теперішній час вищевказане унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. Позивачі дійшли між собою добровільної згоди щодо розподілу спадкового майна, в тому порядку, як зазначено в прохальній частині цієї позовної заяви. Відсутність у позивачів можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. В зв`язку з зазначеним, позивачі просили суд: - встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , [PERSON] , померлій [INFO] - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області площею 2,7772 га з кадастровим номером 5122310100:01:001:1044, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області площею 0,0512 га з кадастровим номером 5122310100:01:001:1043, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області площею 2,8284 га з кадастровим номером 5122310100:01:001:0300, та на житловий будинок по [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 46,7 кв.м. та загальною площею 66,8 кв. м., літньої кухні - літ. Б, літньої кухні - літ. В1, літньої кухні - літ. Г1, навісу літ. Д, сарая літ. Е, сарая - літ. Ж1, вбиральні літ. З, надвірних споруд - № 1-5, І, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Представником позивачів було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та без присутності позивачів та задовольнити позов. Представник відповідача Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.03.1970 р., запис акта про народження № 89 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.04.1977 р., запис акта про народження № 97 рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] та рос. « [PERSON] », [INFO] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.12.1990 р., рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » зареєстрували шлюб 23.12.1990 року, про що зроблено актовий запис за № 264. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище рос. « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 26.10.1996 р., [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.10.1996 року, про що зроблено актовий запис за № 227. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого 06.11.1998 р. [PERSON] , помер [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] виданого 15.07.2025 р. [PERSON] , померла [INFO] . [PERSON] належали: - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради, площею 2,8284 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:0300 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 489002 від 18.10.2001 р. та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 5100597062013 від 14.10.2013 р. - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради, площею 2,7772 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:1044 та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кілійської міської ради, площею 0,0512 га, кадастровий номер 5122310100:01:001:1043 відповідно до рішення Кілійської міської ради № 1296-VІІ/О-36 від 08.04.2020 р., витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 212236352 від 12.06.2020 р. та витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 212239730 від 12.06.2020 р. Згідно довідки КП КМР БТІ № 85 від 22.01.2026 р., станом на 22.01.2026 р. право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП КМР «БТІ», житловий будинок по [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку - літ. А1 житловою площею 46,7 кв.м. та загальною площею 66,8 кв. м., літньої кухні - літ. Б, літньої кухні - літ. В1, літньої кухні - літ. Г1, навісу літ. Д, сарая літ. Е, сарая - літ. Ж1, вбиральні літ. З, надвірних споруд - № 1-5, І. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину №84241147 від 20.02.2026 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація у Спадковому реєстрі відносно [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 84241161 від 20.02.2026 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація у Спадковому реєстрі відносно [PERSON] . При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , [PERSON] , померлій [INFO] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивачів на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved