Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Описова частина 16.12.2025 року представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду через підсистему електронний суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 21.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 3286262, за умовами договору відповідач отримав позику в сумі 2000 грн зі сплатою 0,01% на 30 днів, базова процентна ставка 1,99 процентної ставки, 5,0 % від фактичного залишку кредиту. 28.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №28/12-2021 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до [PERSON] за договором № 3286262 від 21.09.2021. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 3286262 від 21.09.2021. Крім того, 13.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 77515663, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 1200 грн, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день та зобов`язувався повернути його, сплативши проценти за його користування. 27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №77515663 від 13.09.2021 . 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 77515663 від 13.09.2021. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договорами №3286262 від 21.09.2021 та договором кредиту № 77515663 від 13.09.2021. Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованістьза договором № 3286262 від 21.09.2021 в розмірі 13806,00 грн, з яких: 2000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11806,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за договором № 77515663 від 13.09.2021 в розмірі 3872,64 грн, з яких: 1200 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 2650,68 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 19,20 грн інфляційні збитки, 2,76 грн нараховані 3% річних. Загальний розмір заборгованості складає 17678,64 грн. Крім того, просить стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності. Крім того, зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме шляхом направлення судових повістки за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення, повернулося до суду з відміткою пошти про причини невручення: адресат відсутній за вказаною адресою. Відзив на позовну заяву не подав, будь-яких клопотань на адресу суду не надходило. Мотивувальна частина Мотиви, якими керується суд першої інстанції та застосовані норми права Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Згідно з ч. 8 ст.178ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1ст.280ЦПК України,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач неподав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без поважних причин та без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно дост. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зіст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Судом Встановлено, що 21.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 3286262, за умовами договору відповідач отримав позику в сумі 2000 грн зі сплатою 0,01% на 30 днів, базова процентна ставка 1,99 процентної ставки, 5,0 % від фактичного залишку кредиту.(а.с.20-24), що відповідає паспорту споживчого кредиту (а.с.68). [PERSON] звернувся до ТОВ «Мілоан» 21.09.2021 року з анкетою заявою (а.с.69) Договір підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором Z75553 (а.с.20,73) 28.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №28/12-2021 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до [PERSON] за договором № 3286262 від 21.09.2021.(а.с.26-36) 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 3286262 від 21.09.2021. Згідно розрахунку заборгованость за договором № 3286262 від 21.09.2021 в розмірі 13806,00 грн, з яких: 2000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11806,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с. 75-77) Крім того, 13.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 77515663, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 1200 грн, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день та зобов`язувався повернути його, сплативши проценти за його користування.(а.с.9-10) П. 10 договору визначено, що позичальник повинен сплачувати проценти з дня отримання позики і до повного її виконання(а.с.10) 27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики №77515663 від 13.09.2021 .(11-13, 37-53) 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 77515663 від 13.09.2021.(а.с.54-67) Відповідно до акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023, реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги та витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до боржника [PERSON] , за договором №3286262 від 21.09.2021 та договором кредиту № 77515663 від 13.09.2021 за договорами факторингу 28-12/2022 (а.с.65-66) Згідно розрахунку заборгованості за договором № 77515663 від 13.09.2021 в розмірі 3872,64 грн, з яких: 1200 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 2650,68 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 19,20 грн.- інфляційні збитки, 2,76 грн - нараховані 3% річних. (а.с.14-18,25) Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договорами №3286262 від 21.09.2021 та договором кредиту № 77515663 від 13.09.2021. Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за договором № 3286262 від 21.09.2021 в розмірі 13806,00 грн, з яких: 2000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11806,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за договором № 77515663 від 13.09.2021 в розмірі 3872,64 грн, з яких: 1200 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 2650,68 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 19,20 грн інфляційні збитки, 2,76 грн нараховані 3% річних. Загальний розмір заборгованості складає 17678,64 грн. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістомст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст.6, ч. 1 ст.627та ч. 1 ст.628 ЦК Українисторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1ст. 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1, ч. 2ст. 639 ЦК Українидоговір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 12, 13статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з пунктом 2 частини 1статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з приписамистатті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, відповідно до якої «укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно доЗакону України «Про електронну комерцію»вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеногоу письмовій формі». Таким чином, підписання відповідачем договору, шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідач уклав вищевказані договори позики добровільно, з власної волі, погодившись на умови та підтвердивши, що умови договорів є йому зрозумілими. Первісні кредитори свої зобов`язання за вказаними договорами виконали та надали відповідачу кредити у розмірах та на умовах, визначених договорами, про що свідчать дані досліджених судом доказів, зокрема, листів про перерахунок коштів. Відповідач свої зобов`язання за договорами позики не виконав допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, отримані в позику кошти не повернув, проценти за користування ними в визначений Договорами строк не сплатив. Відповідно дост. 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК Українивизначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу та договору відступлення прав вимоги. Вказані договори у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювалися та не визнавалися недійсними. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц,стаття 204 ЦК Українизакріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зіст. 514 цього кодексудо нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1ст. 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст.509, ч. 3 ст.526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.598,599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно дост. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідност. 625 Цивільного кодексу Українипередбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 3286262 від 21.09.2021 в розмірі 13806,00 грн, з яких: 2000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11806,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та за договором № 77515663 від 13.09.2021 в розмірі 3872,64 грн, з яких: 1200 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 2650,68 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 19,20 грн інфляційні збитки, 2,76 грн нараховані 3% річних. Загальний розмір заборгованості складає 17678,64 грн. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув вказаний борг. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування обставин щодо видачі кредитних коштів, а саме банківську виписку по рахункам, або довідку з банку про неналежність йому рахунку, на який відбувалось зарахування коштів та неналежність йому вказаного у договорі номеру телефону. Стороною позивача належними та допустимими доказами доведено факт укладення кредитного договору, факт відступлення права вимоги, протилежного суду не доведено. Висновки за результатом розгляду позовної заяви З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 17678,64 грн., яка складається з заборгованості 2000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11806,00 грн заборгованість за нарахованими процентами; 1200 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 2650,68 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 19,20 грн інфляційні збитки, 2,76 грн нараховані 3% річних. Щодо судових витрат За правилами статті 141ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Згідно з ч. 1ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Відповідно дост. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представником позивача надано наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024; копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс»; копію заявки на надання юридичної допомоги № 423 від 03.11.2025; витяг з акта № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 (а.с. 71,72). Таким чином, враховуючи надані докази, з відповідача підлягають стягненню судові витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 9000грн.

Outcome: partial