Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пред`явило до Київського районного суду м. Харкова позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4925914 від 28.08.2024 року в сумі 58200,00 грн, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4925914, який підписано електронним підписом позичальника , що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. На підставі укладеного кредитного договору банк, надав відповідачу кредитні кошти строком на 360 днів в сумі 15000,00 грн. у безготівковій формі, шляхом їх перерахування у безготівковій формі на банківський рахунок відповідача. 22.04.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 22042025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 22.04.2025 року до Договору факторингу № 22042025 від 22.04.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 58200,00 грн., з яких: 15000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 35700,00 грн. - сума заборгованості за процентами, 7500 грн. - сума заборгованості штрафами. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ "ФК"ЄАПБ", ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №4925914 в розмірі 58200,00 гривень. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 вересня 2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із подання позовної заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідача до судового засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом відповідно до вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, яка повернулась на адресу суду не отриманою, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, причини неявки суду не повідомила. Як зазначено в Постанові Касаційний цивільний суд Верховного Суду №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - "за закінченням терміну зберігання" або "інші причини", є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 28 серпня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту № 4925914, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. На підставі укладеного кредитного договору банк надав відповідачу кредитні кошти строком на 360 днів в сумі 15000,00 грн. у безготівковій формі, шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем. Даний факт підтверджується повідомленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» про успішність здійснення переказу грошових коштів в сумі 15000,00 грн. на картку відповідача № [NUMBER] 28.08.2024 року о 22:09:11 год. Разом з тим, відповідачем за допомогою електронного підпису підписано паспорт споживчого кредиту, чим підтвердив отримання, ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту узгодивши наступні умови: тип кредиту кредит, сума 15000,00 грн, строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка, відсотків річних 365,00% річних (1,00% в день), знижена процентна ставка, відсотків річних 3,65% річних (0,01 % в день). 22.04.2025 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 22042026. У відповідності до умов договору факторингу та договорів позики, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" прийняла права вимоги до відповідача за відповідним договором про надання споживчого кредиту № 4925914. Згідно з реєстру боржників від 22.04.2025 до Договору факторингу № 22042025 позивач отримав право вимоги ТОВ "Лінеура Україна" до відповідача за договором № 4925914 від 28.08.2024 року в сумі 58200,00 грн, з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 35700,00 грн - заборгованість за процентами; 7500,00 грн - заборгованість за штрафами. Укладеним кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, суд вважає, що не виконання відповідачем умов кредитних договорів порушило право позивача на повернення кредитних коштів, на час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Останній до суду не з`явився, відзиву на позов не надав, протилежного не довів. Таким чином, з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 4925914 від 28.08.2024 року у сумі 50700,00 грн, з яких: 15000,00 грн- заборгованість за основною сумою боргу; 35700,00 грн - заборгованість за відсотками. Що стосується заборгованості за штрафами в розмірі 7500,00 грн за договором № 4925914 від 28.08.2024 року суд зазначає, що відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, що у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а саме від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені), які підлягають списанню кредитором. За таких обставин суд дійшов висновку, що в частині, щодо стягнення штрафів, позов не підлягає задоволенню. Таким чином суд вважає за необхідне задовольнити позов частково і стягнути з відповідача заборгованість лише за заборгованістю за основною сумою боргу та заборгованість за відсотками в загальній сумі 50700,00 гривень. Враховуючи те, що позов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 2637,40 грн., виходячи з розрахунку: 50700,00 гривень (розмір задоволених позовних вимог) х 100% / 58200,00 гривень (розмір заявлених позовних вимог) = 87,1%; 3028 грн. (сума сплаченого судового збору) х 87,1% / 100% = 2637,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial