Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Заявлені позовні вимоги обґрунтовані наступним. Вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.05.2025, розірвано. Від подружнього життя вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Наразі, донька проживає разом з нею. Вказує, що [PERSON] не бере участі у забезпеченні дитини, коштів на її утримання не надає, донька повністю знаходиться на її утриманні. [PERSON] є працездатним, офіційно працевлаштований, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання доньки. Зазначила, що вона самостійно не має змоги забезпечити належний рівень життя дитині. З огляду на викладене, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак їх представник адвокат Бангах І.В. подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу просила слухати без її та позивачки участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному, а справу просив слухати без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступне. Сторони 03.07.2006 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.05.2025. Від спільного життя вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої записаний і є відповідач. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Положеннями статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи позиції сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Водночас, визначаючись з розміром правничої допомоги, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд враховує, що в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі №280/1765/19, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо

Outcome: approved