Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви та її доводи Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 08.02.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1509-3217. Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А0043 для підписання кредитного договору №1509-3217 від 08.02.2025 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит в розмірі 9000 грн., дата надання/видачі кредиту: 08.02.2025 року; строк кредитування 365 днів; базовий період 30 днів; знижена % ставка 0,99 % в день; стандартна % ставка: 0.99% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору; 0.83% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Зазначив, що додатковою угодою_№1 від 19.02.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії №1509-3217 від 08.02.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 10 000,00 грн. Також додатковою угодою_№2 від 20.02.2025 року до договору про відкриття кредитної лінії №1509-3217 від 08.02.2025 року кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 000,00 грн. Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.10.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 33435,56 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 7915,70 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 15019,86 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК 10500,00 грн. А тому просив суд стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №1509-3217 від 08.02.2025 року в розмірі 33435,56 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Рух справи в суді Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 січня 2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Аргументи учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив справу розглянути в його відсутності та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що є повідомлення у справі, про поважні причини неявки суд не повідомила та у встановлений судом строк. У відзиві на позовну заяву зазначила, що не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки підписання договору не доведено, тому просила відмовити у стягненні процентів, штрафів, комісій, а у разі визнання боргу обмежити стягнення сумою тіла кредиту. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд Судом встановлено, що 08.02.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1509-3217. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А0043 (а.с.13-22). Відповідно до п. 2.1. договору, кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (п. 2.2. договору). Мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника (п. 2.3. договору). Відповідно до п. 4.1. договору, загальний розмір кредиту становить 9000 грн. Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за пільговою та/або зниженою процентними ставками (пункт 4.7. договору). Пунктом 4.8. договору визначено, що базовий період складає 30 календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду, крім наступного випадку: якщо позичальник у поточному Базовому періоді має заборгованість зі сплати процентів і здійснив повне погашення цієї заборгованості, в дату погашення вказаної заборгованості перебіг поточного Базового періоду припиняється достроково та з наступного календарного дня починається перебіг наступного Базового періоду. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору. У пункті 4.10. договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: - стандартна процентна ставка становить 0,99% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору. В цей період можливе використання позичальником права користуватися кредитом за промо-ставкою. - 0,83% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 07.02.2026 року. Продовження строку кредитування або строку виплати кредиту в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором. Строк кредитування може бути продовжений за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди до цього договору, згідно з якою після укладення додаткової угоди строк кредитування продовжується і складає з моменту укладення додаткової угоди до його закінчення 365 календарних днів. У такому випадку актуальний строк кредитування зазначається в останній укладеній сторонами додатковій угоді до цього договору. якою змінювався строк кредитування (п.4.13. договору). Згідно пункту 4.14. договору реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 2184,72 процентів. Договір та правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з правилами на вебсайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися договору, а тому добровільно свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (п.12.1. договору). Відповідно до п.2.1 Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), договір або договір про відкриття кредитної лінії це електронний договір в розумінні п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», який складається з договору про відкриття кредитної лінії, цих правил і становить домовленість кредитодавця та позичальника, спрямовану на встановлення, зміну або припинення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту (документ сформований у системі «Електронний суд» під назвою 2-2-50214990-e0fa-11f0-8fd5-3f821972a331.pdf, а.с. 1-16). Також сторонами погоджено та підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором №1509-3217 від 08.02.2025 року (Графік платежів за Договором) (документ сформований у системі «Електронний суд» під назвою 2-2-50214990-e0fa-11f0-8fd5-3f821972a331.pdf, а.с. 17-18). Договір про відкриття кредитної лінії, правила відкриття кредитної лінії та графік платежів за договором підписані відповідачем 08.02.2025 року одноразовим ідентифікатором А0043. Крім того, у п. 11 договору зазначено номер особистого електронного платіжного засобу [PERSON] - [NUMBER] . ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 9000 грн., що підтверджується квитанцією системи Liqpay, згідно з якою 08.02.2025 року здійснено перерахування коштів в сумі 9000 грн. на карту [NUMBER] за договором №1509-3217 від 08.02.2025 року (а.с.31). 19.02.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1509-3217, яка підписана [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А7529(зв.а.с.27-29). Згідно з п.2.1. угоди, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 10000 грн. Датою надання/видачі додаткових грошових коштів у кредит: 19.02.2025 року (п.2.2.). Відповідно до п.2.11. угоди, сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за договором становить 376 днів, а строк дії договору визначається у порядку, передбаченому договором. 19.02.2025 року сторонами погоджено та підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за додатковою угодою від 19.02.2025 року до договору №1509-3217 (Графік платежів за договором) (а.с.30). 20.02.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1509-3217, яка підписана [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А2024 (зв.а.с.23-25). Згідно з п.2.1. угоди, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 2000 грн. Датою надання/видачі додаткових грошових коштів у кредит: 20.02.2025 року (п.2.2.). Відповідно до п.2.11. угоди, сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за договором становить 377 днів, а строк дії договору визначається у порядку, передбаченому договором. 20.02.2025 року сторонами погоджено та підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за додатковою угодою від 20.02.2025 року до договору №1509-3217 (Графік платежів за договором) (а.с. 26). ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором та додатковими угодами виконало та надало відповідачу 19.02.2025 року грошові кошти в сумі 10000 грн., 20.02.2025 року грошові кошти в сумі 2000 грн., що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту (а.с.31). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1509-3217 від 08.02.2025 року, станом на 22.10.2025 року загальна заборгованість відповідача становить 33435,56 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту в сумі 7915,70 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 15019,86 грн., заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України в розмірі 10500 грн. (а.с.32-35). 16.02.2025 р.здійснено платіж у сумі 9801,90 грн., 20.03.2025 р. 4544,20 грн., 04.02.2025 р. - 4500 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Договір та додаткові угоди до договору сторонами укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Проелектронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частиною першою ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, укладені між сторонами договір та додаткові угоди відповідають вимогам Закону та є обов`язковими до виконання. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1048 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 3-269гс16 зроблено висновок, що «до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій». З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю кредит в порядку, на умовах та в строк, що передбачені договором та додатковими угодами до нього, зокрема заборгованість за кредитом в розмірі 7915,70 грн., заборгованість за нарахованими процентами в сумі 15019,86 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України в розмірі 10500 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У даній справі, встановлено, що позивач (позикодавець) просив стягнути з позичальника заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України під час дії в Україні воєнного стану. Судом враховано, що законодавець на рівні акту цивільного законодавстві (п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України. Такий обов`язок припиняється без його виконання. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачу до сплати було нараховано у рахунок сплати заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України в розмірі 10500 грн. Однак, відповідно до вимог закону такі нарахування підлягають списанню кредитодавцем, а, отже, в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1509-3217 та додаткових угод до договору в добровільному порядку. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідач [PERSON] повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі вказаного договору та додаткових угод до нього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 22935,56 грн. Висновки за результатами судового розгляду Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справиі на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивачаТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» необхідно стягнути заборгованість в сумі 22935,56 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. Щодо судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1661,77 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial