Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суд з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 162 100 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04.08.2024 року о 05 год. 30 хв. на 336 км а/д Київ-Чоп водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «DAF», д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «Kogel», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вказаній автодорозі в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засобі отримали механічні пошкодження. Згідно висновків інженерно-транспортної та транспортно-трасологічної експертизи, виконаних в мехаж кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12024181180000550, порушення [PERSON] вимог п.2.3 «б», 10.1 ПДР України призвело до ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована у встановленому законом порядку та на дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак, уповноважений представник власника (ТОВ «Дніпротранссервіс») пошкодженого транспортного засобу марки «DAF», д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «Kogel», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. Фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають 160 000 грн., крім того МТСБУ було понесено витрати з оплати 2 100 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку, складають 162 100 грн. На підставі наказу №3.1/17564 від 30.05.2025 року та вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 160 000 грн. та 2 100 грн. за оплату послуг експерта. Посилаючись на зазначене та вимоги ст.1191 ЦК України, ч.2 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивач просить стягнути з відповідача, як водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на користь МТСБУ в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 162 100 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 08.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, а також шляхом розміщення оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався, заперечень щодо позову до суду не подав. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки від 07.01.2026 року зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] : [ADDRESS] . У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 04.08.2024 року близько 05 год. 30 хв. водій [PERSON] , [INFO] , житель м.Рівне, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по автодорозі Київ-Чоп, зі сторони м.Київ у напрямку м.Львів, на 336 км вказаної автодороги здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «DAF XF 105.460», д.н.з. [NUMBER] , з загальним напівпричепом «Kogel S 24-1», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , який рухався по вказаній автодорозі в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Вказана подія стала підставою для внесення відомостей до ЄРДР за № 12024181180000550. В ході досудового розслідування в межах кримінального провадження був допитаний в якості свідка водій [PERSON] , який повідомив, що 04.08.2024 року приблизно о 05 год. 30 хв. він керуючи автомобілем марки «DAF XF 105.460», д.н.з. [NUMBER] , з загальним напівпричепом «Kogel S 24-1», д.н.з. [NUMBER] , їхав в напрямку м.Київ по автодорозі Київ-Чоп. По ходу руху на зустрічній смузі виявив автомобіль марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] . Далі по ходу руху Бессараб О.А. помітив як водій зустрічного автомобіля «Volkswagen Caddy» різко змінив напрямок свого руху в ліву сторону та виїхав на його смугу руху (в напрямку м.Львів), що призвело до подальшого лобового зіткнення автомобілів. Відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/118-24/9400-ІТ від 03.09.2024 року взаємне контактування відбулось між передніми частинами транспортних засобів. Відповідно до висновку експерта №159-Е від 26.02.2025 року зіткнення транспортних засобів відбулось на смузі руху в напрямку м.Київ, тобто на смузі руху автомобіля марки «DAF XF 105.460», д.н.з. [NUMBER] , з загальним напівпричепом «Kogel S 24-1», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вказані результати досліджень підтверджують покази водія [PERSON] та дають підстави стверджувати факт порушення водієм автомобіля марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] п.п.2.3 б) та 10.1 ПДР України, що перебувають у причинному зв`язку з виникненням події ДТП та наслідками у вигляді заподіяних останньому тілесних ушкоджень. За результатами проведених слідчих та інших процесуальних дій в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, за відсутності інших, окрім [PERSON] , потерпілих старшим слідчим СВ ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Случиком В.С. було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 30.04.2025 року, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12024181180000550 від 04.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, з направленням матеріалів справи для вирішення питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, у зв`язку з порушенням ним п.2.3 б) та 10.1 ПДР України. З доводів позивача встановлено, що з огляду на те, що з моменту ДТП закінчився строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ст.38 КУпАП, а відтак [PERSON] не було притягнуто до адміністративної відповідальності. В постанові Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 328/2750/18 (провадження №61-13747св19) зазначено про те, що відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Крім того, згідно постанови Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі № 641/2795/16-ц не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема висновком судової експертизи тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 161/5264/16-ц (провадження № 61-27546св18) зазначено про те, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними докази вини особи, у завданні шкоди майну. З доводів позивача та досліджених судом доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] допустив порушення п.2.3 б) та 10.1 ПДР України, згідно якихдля забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; та перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що [PERSON] не заперечується та не спростовано належними і допустимим доказами. Порушення відповідачем [PERSON] п.2.3 б) та 10.1 ПДР України, на переконання суду, перебуває причинному зв`язку з виникненням вищевказаної події ДТП. Згідно даних ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , не був забезпечений договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також водій [PERSON] не був звільнений від обов`язку забезпечити відповідальність на підставі Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Водночас цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик - ПАТ СК "Саламандра" (а.с.20 на звороті, 26). З метою отримання відшкодування (регламентної виплати) представник власника (ТОВ «Дніпротранссервіс») транспортного засобу «DAF XF 105.460», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП та із заявою на виплату страхового відшкодування від 06.09.2024 року (а.с.24-25). Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №172С24 від 09.12.2024 року, складеного судовим експертом Пилипенко О.С., щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного ТЗ марки «DAF XF 105.460», д.н.з. [NUMBER] , матеріальний збиток, заподіяний власнику вищевказаного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 1 143 752,45 грн. Водночас в мотивувальній частині вказаного висновку зазначено про те, що вартість відновлювального ремонту такого колісного ТЗ складає 1 406 420,68 грн., що перевищує його ринкову вартість - 1 143 752,45 грн., а відтак відновлення такого ТЗ є економічно недоцільним (а.с.30 на звороті - 36). Відповідно до ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо транспортної пригоди (п.30.1). На підставі наказу №3.1/17564 від 30.05.2025 року "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ТОВ «Дніпротранссервіс»" та вимог ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в загальному розмірі 160 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 18029 від 03.06.2025 року (а.с.45 на звороті, 46 на звороті). Крім того, МТСБУ згідно платіжної інструкції № 944194 від 12.12.2024 року сплатило на користь судового експерта [PERSON] вартість послуг з проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 2 100 грн. (а.с.44 на звороті). Таким чином, загальна сума понесених позивачем витрат, пов`язаних з регламентною виплатою становить 162 100 грн. Оскільки з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків, МТСБУ порушило питання про стягнення із [PERSON] витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку, що складає 162 100 грн. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів). Згідно з п.9 ч.1 ст.7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ, подати після виплати страхового відшкодування регресний позов (у випадку страховика до страхувальника або водія транспортного засобу, особи, яка заподіяла шкоду навмисно, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги (пункт 38.1 статті), тоді як у разі МТСБУ - до власника, водія транспортного засобу, страховика, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, а також особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до ДТП (пункт 38.2 статті)). Зазначені норми, що регулюють правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачають право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Процес стягнення в порядку регресу ґрунтується на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, а тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків. Згідно п.39.1 ст.39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч.2 ст.1166 ЦК України у деліктних зобов`язаннях передбачено презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц). Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт настання страхового випадку зафіксований належним чином та саме відповідач [PERSON] винуватий у дорожньо-транспортній пригоді, що ним не заперечується та не спростовано належними і допустимими доказами. Моторне (транспортне) страхове бюро України в порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля «DAF XF 105.460», д.н.з. [NUMBER] ,здійснило регламентну виплату, відтак МТСБУ набуло право регресної вимоги до [PERSON] , як винної особи. Відповідно до п.1 постанови Правління Національного банку України «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 109 від 30.05.2022 року (в редакції чинній на момент ДТП) встановлено розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000 грн. на одного потерпілого. Правових підстав для зменшення розміру шкоди судом не встановлено та відповідачем не спростовано розміру матеріального збитку, не надано іншого звіту про вартість матеріального збитку на спростування звіту позивача, не заявлено клопотань про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, не надано суду інших доказів, які б спростовували б висновки у цьому звіті про вартість завданого збитку. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України"). Повно та всебічно встановивши обставини справи, проаналізувавши норми матеріального права, які підлягали застосуванню до правовідносин у цій справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу є обґрунтованими, а відтак позовні вимоги МТСБУ підлягають до задоволення. Також відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., оскільки останній такий сплатив при зверненні до суду, що підтверджується даними платіжного документу. На підставі викладеного та

Outcome: approved