Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник ТОВ «Свеа Фінанс» звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 травня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1958596. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника, яку позичальник вказав при оформленні кредиту. 08 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (ТОВ «Свеа Фінанс») було укладено договір факторингу №1-08022022, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило позивачу права вимоги за кредитними договорами, зокрема, відповідно до реєстру боржників за заборгованістю [PERSON] за кредитним договором №1958596 в розмірі 17 056 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість за вказаним кредитним договором становить 17 056 грн., з яких: 5 200 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 11 856 грн. - заборгованість по відсотках. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, представник позивача звернулася до суду з цією позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за договором №1958596 від 26 травня 2021 року в розмірі 17 056 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21 січня 2026 року прийнято до свого провадження цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у позовній заяві не заперечувала проти заочного розгляду, а також просила провести розгляд справи без участі їх представника. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Новокодацького районного суду міста Дніпра, заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 12 березня 2026 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 26 травня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1958596, підпис відповідача на якому вчинено із застосовуванням електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором, згідно з якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 5 200 грн. на таких умовах: строк кредиту - 30 днів; тип процентної ставки фіксована; стандартна процента ставка 1,90% в день; знижена процента ставка 1,90% в день (а. с. 22-23). В матеріалах справи також наявні додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1958596 від 26 травня 2021 року, який містить в собі таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 26). Також судом встановлено, що відповідно до паспорта споживчого кредиту, який був підписаний сторонами 26 травня 2021 року і підпис відповідача на якому вчинено із застосовуванням електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора, клієнту запропоновані умови: тип кредиту кредит; сума/ліміт кредиту 5 200 грн.; строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та авто пролонгації відповідно до умов договору; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної позивачем не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору; стандартна процентна ставка 693,50% річних; знижена процентна ставка 693,50% річних; тип процентної ставки фіксована; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 2 964 грн.; загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою 2 964 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії і інші платежі) 8 164 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за зниженою процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 8 164 грн.; реальна річна процента ставка за стандартною ставкою 24 079,41% річних; реальна річна процента ставка за зниженою ставкою 24 079,41% річних (а. с. 24-25). Крім того, в матеріалах справи є відповідь ТОВ «УПР» за №23985-0403 від 04 березня 2024 року, в якій наявна інформація про успішне перерахування коштів на платіжну карту, а саме: 26 травня 2021 року о 15:52:14 на суму 5 200 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 91153717, призначення платежу: зарахування 5 200 грн. на карту [NUMBER] (а. с. 30). Згідно з розрахунком ТОВ «Лінеура Україна» заборгованість [PERSON] за договором №1958596 від 26 травня 2021 року, станом на 08 лютого 2022 року загалом складає 17 056 грн. (а. с. 27-29). Матеріалами справи підтверджено, що 08 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №1-0802022, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Росвен Інвест Україна», а ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуває права вимоги ТОВ «Лінеура Україна» за кредитними договорами та сплачує ТОВ «Лінеура Україна» за відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами (а. с. 31-33). Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №1-0802022 від 08 лютого 2022 року ТОВ « Росвен Інвест Україна» набуло права грошової вимоги до боржників зазначених у ньому, у тому числі до відповідача [PERSON] за кредитним договором №1958596 в сумі 17 056 грн., з яких: 5 200 грн. - сума основного боргу; 11 856 грн. - сума нарахованих процентів (а. с. 35). Матеріалами справи також підтверджено, що 25 березня 2024 року рішенням [PERSON] (єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна») було змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс». Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) і договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Судом встановлено факти укладення між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачем [PERSON] вищевказаного кредитного договору, отримання відповідачем коштів за його умовами, та невиконання відповідачем належним чином зобов`язань з повернення кредитних коштів. Також судом встановлено, що існування заборгованості відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1958596 від 26 травня 2021 року на загальну суму 17 056 грн., підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідачем не було надано власного розрахунку або інших доказів з метою спростування обґрунтованості заявлених позовних вимог. Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Також судом встановлено, що ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №1-08022022 від 08 лютого 2022 року за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1958596 від 26 травня 2021 року. Отже, судом встановлено як факти укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] вищевказаного кредитного договору, невиконання відповідачем належним чином зобов`язань з повернення кредитних коштів, а також те, що до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшли права первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1958596 від 26 травня 2021 року, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved