Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

29.09.2025 до Вільнянського районного суду Запорізької області, через систему «Електронний суд», представником позивача директором Ткаченко М.М. подано вказану позовну заяву, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором № 4192536 від 21.05.2021 у розмірі 42 506,54 грн., а також понесені судові витрати: 2 422,40 грн. судовий збір; 16 000 грн. правнича допомога. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 21.05.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», було укладено договір про надання споживчого кредиту № 419236, відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти в розмірі 15 000, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,9 % в день, строком на 15 днів шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, однак відповідач свої зобов`язання не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Позивач вказує, що у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 4192536 від 21.05.2021, що підлягає стягненню з позичальника, відповідно до розрахунку заборгованості становить 42 506,54 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 14 105, 00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 28 139,93 грн., інфляційні збитки 225,68 грн, 3 % річних 35,93 грн. 24.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 24-01/2022, на підставі якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступлено ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги, зокрема, і за договором про надання споживчого кредиту № 4192536 від 21.05.2021. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем був укладений договір факторингу № 10-01/2023, на підставі якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступлено позивачу право грошової вимоги, зокрема, і за договором про надання споживчого кредиту № 4192536 від 21.05.2021. Відтак, позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 4192536 від 21.05.2021. Оскільки, відповідач відмовляється повернути кошти, з його боку відносно позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомлення викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовні заяві вказав про розгляд справи участі представника, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст.223, 279, 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що 21.05.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4192536 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом відповідача (одноразовий ідентифікатор C970757). Відповідно до п.п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.7-1.8.2, 2.1, 3.1, 4.3.1 договору, сума кредиту (загальний розмір) складає: 15 000, 00 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 15 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день, знижена процентна ставка 1,425 % в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 44565,90 % річних; за зниженою ставкою 11046,66% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 19 275, 00 грн.; за зниженою ставкою 18 206,25 грн. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до п.п. 4.2.2- 4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 4192536 про надання споживчого кредиту від 21.05.2021, заборгованість [PERSON] складає 42 506,54 грн., з якої 14 105, 00 грн. - тіло кредиту, 28 139,93 грн. - заборгованість за відсотками. 24.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого право вимоги за договором № 4192536 про надання споживчого кредиту від 21.05.2021 укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Згідно Реєстру боржників від 24.01.2022 та витягу з Реєстру боржників від 24.01.2022 до договору факторингу № 24-01/2022 від 24.01.2022, заборгованість [PERSON] за договором № 4192536 про надання споживчого кредиту від 21.05.2021 року складає 42 506,54 грн., з якої 14 105, 00 грн. - тіло кредиту, 28 139,93 грн. - заборгованість за відсотками. 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 24-01/2023, відповідно до якого право вимоги за договором № 4192536 про надання споживчого кредиту від 21.05.2021 укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] перейшло до ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР». Згідно Реєстру боржників від 10.01.2023 та витягу з Реєстру боржників від 10.01.2023 до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 24-01/2023 від 10.01.2023, заборгованість [PERSON] за договором № 4192536 про надання споживчого кредиту складає 42 506,54 грн., з якої: 14 105,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 14 105,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 225,68 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України. Згідно розрахунку заборгованості складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за договором № 4192536 про надання споживчого кредиту від 21.05.2021, заборгованість [PERSON] складає 42 506,54 грн., з якої 14 105, 00 грн. - тіло кредиту, 28 139,93 грн. - заборгованість за відсотками, 225,68 грн. - інфляційні збитки, 35,93 грн. - 3% річних (нараховані в період з 24 січня 2022 по 23 лютого 2022 включно). Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Отже, як встановлено судом, стороною позивача доведено факт виникнення зобов`язальних відносин між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , оскільки сторони при укладенні договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки. Оскільки, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, у свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту, процентами, інфляційними збитками та 3% річних відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Позивач реалізував своє право на стягнення заборгованості шляхом пред`явлення позову до суду. Відповідачем не надано до суду заперечень проти позову та доказів на спростування доводів позивача. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлено. Щодо відшкодування відповідачем заявлених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн., а також на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн., суд зазначає таке. Так, відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, позивач, подавши до суду позов в електронній формі, через систему «Електронний суд», сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, до позову додано: Договір № 01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги, укладений між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; Заявку на надання юридичної допомоги № 23 від 01.07.2025. Дослідивши долучені до позовної заяви докази щодо витрат позивача на правову допомогу, судом встановлено, що надання послуг адвокатським об`єднанням не адвокатом, не є конкретизованим, а вартість погодинно наданих послуг, що зазначена у Заявці не узгоджується із сумами, зазначеними у прайс-листі адвокатського об`єднання та їх не можна в повній мірі схарактеризувати як послуги правничої допомоги. Крім цього, позовну заяву складено, підписано та подано до суду - директором ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» - Ткаченко Марією, яка діє на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, що не узгоджується із наданими до суду та дослідженими судом документами, які не підтверджують, у даному випадку, надання правничої допомоги позивачу конкретно визначеним адвокатом. Відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Так, директор ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» - Ткаченко Марія склала, підписала та надіслала позовну заяву до суду в інтересах товариства (позивача), як керівник юридичної особи, проте не адвокатом. Таким чином, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на оплату послуг АО «Лігал Ассістанс», не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відсутні належні, достовірні та достатні докази, що правова допомога надавалася позивачу у цій справі адвокатом. Таким чином, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на оплату послуг ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР», не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відсутні належні, достовірні та достатні докази, що правова допомога надавалася позивачу у цій справі адвокатом. На підставі викладеного,

Outcome: partial