Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У лютому 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] на підставі ухвали Броварського міського суду Київської області на майно [PERSON] . Підставою для накладення обтяження є Вирок Броварського міського суду Київської області від 18.11.1994 у справі № 1-137/1994, за яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 17-81 ч. 3, ст. 81 ч. 3 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. 31.01.2025 позивач звернулася до державного реєстратора з метою здійснення державної реєстрації речових прав на житловий будинок [ADDRESS] згідно Договору дарування № 2-5580 від 22.07.1994, за яким [PERSON] (мати) подарувала [PERSON] вищевказаний житловий будинок з відповідними надвірними будівлями. Рішенням державного реєстратора від 05.02.2025 позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій з підстав наявності арешту (архівний запис № 1223925). Однак [PERSON] не був власником зазначеного домоволодіння, був тільки зареєстрований і проживав у будинку у період з 23.07.1988 по 12.04.1991, з 27.04.1993 по 18.04.1996. Позивач [PERSON] вважає, що обтяження накладено помилково, арешт порушує її законні права та інтереси. З наведених підстав, [PERSON] просила скасувати вищевказане обтяження належного їй нерухомого майна. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 28 лютого 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. У встановлений ухвалою суду строк, відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до Договору, укладеного 22 липня 1994 року, зареєстрованого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Тереховою Н.С., [PERSON] подарувала [PERSON] , дочці, жилий будинок з відповідними надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний житловий будинок 25 липня 1994 року зареєстрований на праві власності позивача [PERSON] . Згідно Довідки Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області № 25 від 03.02.2025, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 право власності на об`єкт нерухомого майна житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 22.07.1994 за № 2-5580. На підтвердження заявлених вимог позивачем також надано технічний паспорт, виготовлений 28.11.2024. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 400539462 від 23.10.2024, земельна ділянка, кадастровий номер: 321060000:01:003:0151, площею 0,06 га, зареєстрована на праві власності [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 411484336 від 05.02.2025, 06 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1223925, на підставі ухвали Броварського міського суду Київської області б/н, об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , власником якого зазначений: [PERSON] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] № 77019977 від 05.02.2025, відмовлено у проведення реєстраційних дій у зв`язку з наявністю зареєстрованого обтяження арешту (архівний запис) № 1223925 від 06.08.2004. Судом з`ясовано, що у провадження Броварського міського суду Київської області перебувала кримінальна справа № 1-137/1994 по обвинуваченню, зокрема, [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 17-81 ч. 3, ст. 81 ч. 3 КК України. Відповідно до Виписки з вироку Броварського міського суду Київської області від 18 листопада 1994 року у вищевказаній кримінальній справі, [PERSON] призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У силу ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідність до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Суд зазначає, що у даному випадку [PERSON] не може зобов`язати посадових осібБроварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт зі спірного нерухомого майна через відсутність відкритих виконавчих проваджень, оскільки це унеможливлює проведення будь-яких виконавчих дій, у тому числі винесення постанови про зняття арешту з майна. Нотаріальна контора у даному випадку також не уповноважена на вчинення дій щодо зняття спірного обтяження. За таких умов, коли виконавчого провадження не існує, а посадові особи не можуть винести будь-яку постанову поза межами виконавчого провадження, належним способом захисту в цьому випадку є скасування арешту майна боржника у судовому порядку через неможливість захисту прав особи в позасудовому порядку. Судом з`ясовано, що спірне обтяження за № 1223925 накладено на житловий будинок [ADDRESS] , власником якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вказаний [PERSON] . Як з`ясувалося, [PERSON] вироком Броварського міського суду Київської області від 18 листопада 1994 року у кримінальній справі № 1-137/1995, визнаний винними за ст. ст. 17-81 ч. 3, ст. 81 ч. 3 КК України і йому призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. За змістом Виписки з вищевказаного вироку суду [PERSON] на час розгляду справи проживав за адресою: [ADDRESS] . Доказів того, що спірний житловий будинок належав [PERSON] на праві приватної власності суду не надано і судом не встановлено. З огляду на викладені обставини, враховуючи те, що спірне обтяження накладено на нерухоме майно, власником якого зазначено [PERSON] , хоча останній не є власником будинку [ADDRESS] , наявне обтяження порушує права позивача, даний спір необхідно вирішувати у цивільному судочинстві, адже іншого порядку вирішення даного спору законодавством не встановлено. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved