Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] третя особа ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» про поділ майна подружжя. Позивачка [PERSON] за первинним позовом просить визнати квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] і у порядку поділу майна визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 3 896,00 грн. та витрати, пов`язані із розглядом справи - на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтувала наступними доводами. 12 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб . 26 серпня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу, згідно п.1 якого: продавець продав, а покупець купив, сплативши продавцю грошову суму, вказану в п.4 цього Договору, і прийняв у власність квартиру [ADDRESS] , квартира складається із двох житлових кімнат, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею - 27,2 кв.м. Продаж зазначеної квартири було здійснено за ринковою вартістю 974 000,00 грн., з яких 589 000,00 грн. сплачені покупцем до підписання цього Договору відповідно до вимог чинного законодавства і отримані продавцем до підписання цього Договору, а решта суми в розмірі 385 000,00 грн. покупець зобов`язується сплатити продавцю до 27.08.2021 року. 26 серпня 2021 року за [PERSON] зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2440496156101. З метою сплати продавцю [PERSON] решти суми у розмірі 385 000,00 грн. згідно умов Договору купівлі-продажу нерухомого майна, того ж дня, 26 серпня 2021 року, було укладено кредитний договір №0464/08/2021/0717 між ПАТ АТ «Укргазбанк» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник), та укладено Договір іпотеки без оформлення заставної, який забезпечує усі вимоги іпотекодержателя (ПАТ АТ «Укргазбанк»), які випливають з кредитного договору №0464/08/2021/0717 від 26 серпня 2021 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира: двокімнатна квартира [ADDRESS] . Окрім того, 26 серпня 2021 року було укладено договір поруки №0464/08/2021/0717, згідно умов якого поручитель [PERSON] (Позивач) поручається перед кредитором (ПАТ АТ «Укргазбанк») за виконання позичальником [PERSON] (Відповідач) зобов`язань по кредитному договору №0464/08/2021/0717 від 26 серпня 2021 року. Р ішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01.03.2023 року по справі №559/139/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Після розірвання шлюбу і станом на день подання цього позову у спірній квартирі проживає [PERSON] .. Позивач по справі доступу до житла немає. Позивач неодноразово зверталася до Відповідача з пропозицією врегулювання питання права власності квартири, однак мирне врегулювання спору Позивача не цікавить. Позивач на разі змушена орендувати житло і витрачати додаткові кошти, однак має таке ж право власності на спірне майно, як і Відповідач по справі. З огляду на дані обставини, вважають, що у даному випадку порушене право власності [PERSON] , що включає володіння, користування та розпорядження майном, відтак даний позов пред`являється до суду з метою захисту цивільних прав та інтересів [PERSON] . У судовому засіданні представник позивачки - відповідачки адвокат Незнамова Т.О., яка діє згідно ордеру серія ВК № 1182127 від 28.07.2025р. підтримала позов [PERSON] у межах визначеного предмету та підстав, зустрічний позов не визнала та заперечила проти його задоволення з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву. Просила врахувати пояснення викладені у запереченнях на відповідь на відзив. Представник відповідача - позивача [PERSON] адвокат Тимошенко О.В., яка діє згідно ордеру серія ВК № 1189870 від 13.10.2025 в судовому засіданні не визнала первинний позов, підтримала зустрічну позовну заяву у межах визначеного предмету та підстав. Просила врахувати пояснення надані у відповіді на відзив по зустрічній позовній заяві та задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтував тим, що 12 липня 2019 року, між ним та Відповідачкою було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області у справі № 559/139/23. Рішення набрало законної сили 03.04.2023. 26 серпня 2021 року згідно договору купівлі-продажу він придбав у [PERSON] у власність квартиру [ADDRESS] . Придбання квартири здійснено за 974 000,00 грн., з яких 589 000,00 грн. сплачено ним до підписання договору, з обов`язком доплатити решту у розмірі 385 000,00 грн. до 27.08.2021. Також 26 серпня 2021 року він уклав кредитний договір № 0464/08/2021/0717 з ПАТ AT «УКРГАЗБАНК» на суму 385 000,00 грн. (п. 1.1. Договору). Кредит отримано для придбання житлової нерухомості - двокімнатної квартири [ADDRESS] (п. 1.2. Договору). Термін кредиту з 26.08.2021 по 25.08.2031 з правом дострокового повернення. Окрім того за користування кредитними коштами він сплачує проценти до 25.08.2023 - 9,90 %, з 26.08.2023 по 25.08.2031- 12,99% , а у разі наявності заборгованості - 17,99% та 0,05 % комісії від суми кредиту (1.3. -1.4. Договору). Порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами та погашення заборгованості за кредитним договором визначено «Розділом III». Договором передбачено сплату комісії (п.1.6. Договору), щорічне страхування нерухомості та життя (п. 4.3.6. Договору). З метою забезпечення зобов`язань по кредитному договору 26.08.2021 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Піддубною Л.П., зареєстровано в реєстрі 2993. Кредит забезпечується також фінансовою порукою [PERSON] (п.2.3. Договору). Договір поруки № 0464/08/2021/0717/П від 26.08.2021 укладено між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ним та Відповідачкою. Згідно п. 1.2. Відповідачка несе солідарну відповідальність за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору зазначеному вище по змісту. Пунктом 1.4. Договору поруки передбачено, що Відповідачка відповідає перед банком у тому ж обсязі, що він за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором. У його власності до шлюбу перебували об`єкти рухомого майна, а саме:DAEWOO SENS, 2004 р.в., з 11.08.2015 по 09.12.2020, вартість 45 000,00 грн.;RENAULT TRAFIC, 2013 р.в., з 02.03.2019 по 07.06.2019, вартістю 95 155,68 грн.. У період шлюбу придбано ще один транспортний засіб:TOYOTA AVENSIS, 2008 р.в., з 07.02.2020 по 14.07.2023, вартістю 242 450,00 грн. Окрім того він постійно працював та мав самостійних дохід, загалом його дохід (офіційної заробітної плати) у розмірі 211 418, 94 грн. не був єдиним джерелом для проживання, він мав додаткову не офіційну роботу, що дозволяло йому заощаджувати. На проживання у нього використовувалося в межах 30% від доходу, решту він накопичував. Тобто на момент придбання спірної квартири у нього були особисті кошти у розмірі - 350 000,00 грн. (офіційна заробітна плата та кошти від продажу авто). Вказані кошти були сплачені на виконання п. 4 договору купівлі-продажу квартири. Згідно договору купівлі продажу квартири, вартість житла 974 000,00 грн. з яких 589 000,00 грн. сплачені покупцем до підписання договору, а 385 000,00 грн. після отримання кредиту. Отже, з 589 000,00 грн. коштів які були сплачені за квартиру 350 000,00 грн. це були його особисті кошти і лише 239 000, грн. спільних коштів подружжя. Окрім того на погашення кредитної заборгованості використовувалися особисті (отримані в дарунок) кошти. Сплата особистих коштів (подарованих батьками) в рахунок погашення кредитної заборгованості також є підставою для збільшення його частки в квартирі. Не зважаючи на наявність зобов`язань Відповідачка з моменту розірвання шлюбу не сплачує комунальні платежі та не приймає жодної участі в утриманні квартири в належному стані. З моменту розірвання шлюбу він сплачує всі комунальні платежі. Відповідачка теж повинна нести тягар утримання в частині платежів які не обраховуються по лічильнику, а є обов`язковими не залежно від місця проживання чи користування, адже це впливає на підтримання житла в належному стані. Проте вказані дії Відповідачка не вчиняє. Він жодним чином не перешкоджав користуватися житлом, вхідних замків не змінював та інший протиправних дій не вчиняв. Проте ще до розлучення Відповідачка самовільно вивезла з житла цінні речі, побутову техніку, документи та інше. Окрім того Відповідачка як солідарний боржник не приймає участі у погашенні кредитних зобов`язань, що може спричинити ріст боргу, нарахування штрафних санкцій та звернення стягнення на квартиру на підставі іпотечного договору. Такі дії Відповідачки вказують на не дбале ставлення та свідоме нищення спільного майна, що є окремою підставою для відступу від засади рівності часток. Просив визнати боргові зобов`язання згідно кредитного договору № 0464/08/2021/0717 від 26.08.2021 укладеного між [PERSON] та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] та у порядку поділу майна визнати за [PERSON] право приватної (особистої) власності на 3/4 квартири [ADDRESS] та боргові зобов`язання згідно кредитного договору № 0464/08/2021/0717 від 26.08.2021; вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник третьої особи ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» Кравчук О.О. у судовому засіданні підтримала подані до суду письмові пояснення щодо позову, вказуючи на те, що відповідно до умов укладених договорів із Позивачем, Відповідачкою та Банком, не передбачено поділу/розподілу кредитного зобов`язання. При кредитуванні особи, Банк аналізує майновий стан позичальника, фінансовий стан сторони договору, доходи. Дані відомості встановлюються для розрахунку платоспроможності сторони договору. Поділ кредитного зобов`язання призведе до порушення прав Банку як кредитора та до ризику неповернення кредитних коштів. Поділ зобов`язання призведе до негативних наслідків для кредитора. Крім того, поділ зобов`язання не передбачено і нормами СК України, оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Ухвалою суду від 03.09.2025 прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 11.11.2025 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] третя особа ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» про поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 17.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті з викликом учасників справи. Заслухавши пояснення представника позивачки-відповідачки, представника відповідача-позивача, представника третьої особи , дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Аналогічний висновок підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21). Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст.69 СК України. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), на яку посилався й заявник у касаційній скарзі, вказано, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)). Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Як зазначено у постанові ВС у справі № 523/8641/15 від 03.07.2023, за змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. За змістом цієї норми на особу, до якої перейшло право власності на майно, обтяжене іпотекою, навіть у випадках, коли до її відома не було доведено інформацію про обтяження майна іпотекою, переходять всі права та обов`язки іпотекодавця. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 у справі за конституційною скаргою [PERSON] щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» констатував, що іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя, шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності. Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Аналогічний підхід, на думку судової колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, підлягає застосуванню при визначенні розміру часток у праві спільної сумісної власності подружжя при його поділі. Тобто, якщо в іпотеку передано майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та на момент такої передачі зареєстровано на праві власності за одним із подружжя, то наступний поділ цього майна з визначенням часток кожного із подружжя, не припиняє іпотеку. Верховний Суд у постанові від 02.04.2020 у справі № 638/17330/16-ц (провадження № 61-43636св18) зазначає, що праву на спільну сумісну власність на квартиру кореспондується боргове зобов`язання - повернення грошової суми, що позичалася на придбання цього будинку. У цій справі придбаний за кредитні кошти будинок у судовому порядку був поділений між подружжям із визначенням рівних часток у праві спільної сумісної власності. Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання боргу колишнього подружжя спільним зобов`язанням, стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) частини грошових коштів з іншого з подружжя. Суд установив, що оскільки після поділу майна подружжя і визначення частки у спільній сумісній власності позивачка виконала зобов`язання обох співвласників набутого за позичені кошти майна, повністю повернула кредитору борг, виконавши у такий спосіб і зобов`язання відповідача, тому вона має право на отримання відшкодування частини сплачених нею грошових коштів. Судом встановлено, що з 12.07. 2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 01.03.2023 року по справі №559/139/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 12 липня 2019 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №1055, розірвано. Встановлено, що 26 серпня 2021 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі- продажу, згідно п.1 якого: продавець продав, а покупець купив, сплативши продавцю грошову суму, вказану в п.4 цього Договору, і прийняв у власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору. Квартира складається із двох житлових кімнат, загальною площею 47,6 кв.м., житловою площею - 27,2 кв.м. Продаж зазначеної квартири було здійснено за ринковою вартістю 974 000,00 грн., з яких 589 000,00 грн. сплачені покупцем до підписання цього Договору відповідно до вимог чинного законодавства і отримані продавцем до підписання цього Договору, а решта суми в розмірі 385 000,00 грн. покупець зобов`язується сплатити продавцю до 27.08.2021 року. 26 серпня 2021 року здійснюється реєстрація права власності на майно, зокрема, за [PERSON] (Відповідач) зареєстровано право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2440496156101, що підтверджується інформацією, сформованою за допомогою додатку «Реєстр нерухомості». Також встановлено, що 26 серпня 2021 року, було укладено кредитний договір №0464/08/2021/0717 між ПАТ АТ «Укргазбанк» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник), що підтверджується копією Договору. Також 26 серпня 2021 року укладено Договір іпотеки без оформлення заставної, який забезпечує усі вимоги іпотекодержателя (ПАТ АТ «Укргазбанк»), які випливають з кредитного договору №0464/08/2021/0717 від 26 серпня 2021 року, що підтверджується копією Договору. Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира: двокімнатна квартира [ADDRESS] . Окрім того, 26 серпня 2021 року було укладено договір поруки №0464/08/2021/0717, згідно умов якого поручитель [PERSON] поручається перед кредитором (ПАТ АТ «Укргазбанк») за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань по кредитному договору №0464/08/2021/0717 від 26 серпня 2021 року, що підтверджується копією Договору. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно із частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, на підставі достовірних та належних доказів судом встановлено , що квартира [ADDRESS] , придбана у період шлюбу сторін. Відтак, спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя , яка, зокрема, придбавалася в інтересах сім`ї, про що зазначено п.11 у Договору купівлі-продажу: «Покупець стверджує, що грошові кошти, які витрачаються на придбання вищевказаної квартири, є спільною сумісною власністю з дружиною [PERSON] . Придбана квартира також буде об`єктом права спільної сумісної власності як така, що набувається за час шлюбу; цей Договір укладається в інтересах сім`ї за ціною та на умовах, вигідних для подружжя, про що вказано окремою заявою, справжність підпису на якій засвідчено 26.08.2021 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Піддубною Л.П., яка залишається на зберіганні в справах нотаріуса». Виходячи зі змісту позовної заяви, зустрічної позовної заяви, правової позиції сторін в судовому засіданні, встановлених обставин справи та положення СК України, судової практики, суд приходить до висновку, що сторони звернулися до до суду з позовами про поділ спільного майна подружжя, після розірвання шлюбу у межах процесуального строку. Суд вважає, що первинний позов [PERSON] підлягає до задоволення повністю, а зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення частково. Суд прийшов до висновку, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними в рівних частках. Квартира, придбана у шлюбі, за замовчуванням є спільною сумісною власністю. При поділі окремо визнавати її такою не обов`язково, якщо правовстановлюючі документи оформлені коректно. Якщо майно зареєстровано на одного з подружжя, суд визначає його як спільне та ділить порівну (або за домовленістю) Відтак, квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 47,6 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м., виділивши у власність - [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки квартири, загальною площею: 47,6 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м., , припинивши спільну сумісну власність, що на думку суду є правовим урегулюванням права власності кожного із співвласників нерухомого майна. [PERSON] не надано, а судом не встановлено достовірних та належних доказів на підтвердження його доводів, що ним були внесені особисті заощадження при укладенні договору купівлі-продажу квартири, що збільшує його частку у набутому майні, та підтвердження вимог щодо відступу від рівності часток власників у нерухомому майні. Так, при укладенні договору домовленості про те, що частка [PERSON] має бути більшою , не обговорювалося, та не визначалася сума особистого внеску відповідача. Навпаки, вважаю, що сторонами було погоджено набуття квартири у спільну сумісну власність та рівність її часток між ними. Відтак, суд не бере до уваги оглянуті письмові докази відповідача-позивача [PERSON] щодо відчуження ним автомобілів у 2019, 2020 роках. Та довідки про його доходи. Ніякими доказами не підтверджується, що виручені від продажду автомобілів кошти є його особистими та були внесені на придбання квартири. Як встановлено судом, на даний час кредитний договір не погашений, кредит погашається згідно графіку, заборгованості немає. Рішення суду про визнання права на частку в праві спільної власності на майно, яке перебуває в іпотеці, є підставою для внесення до державного реєстру запису про те, що така особа є співіпотекодавцем. Отже, поділ квартири не припиняє іпотеки. [PERSON] після набуття права власності на частку в квартири стає іпотекодавцем. Права іпотекодержавтеля при цьому порушені не будуть. Щодо залишку боргу за договором кредиту, суд вважає, що [PERSON] обрано неправильний спосіб захисту, оскільки в даних правовідносинах щодо договору кредиту стороною є банк, і лише зі згоди банку можна вносити зміни до договору кредиту № 0464/08/2021/0717 від 26.08.2021, або самостійно погасити борг і як наслідок у відповідача виникне право на отримання відшкодування частини сплачених ним грошових коштів. За наведених обставин, суд вважає, що вимога позивача за зустрічним позовом [PERSON] визнати боргові зобов`язання згідно кредитного договору № 0464/08/2021/0717 від 26.08.2021 укладеного між [PERSON] та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , до задоволення не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial