Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити той факт, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ ЧР № 048635 від 06 лютого 2003 року виданий на ім`я [PERSON] , належить йому, а під час його видачі було допущено описку в написанні прізвища. Заява мотивована тим, що йому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ ЧР № 048635 від 06 лютого 2003 року належить земельна ділянка площею 3,95 га, яка розташована в межах Великояблунівської сільської ради. Однак при оформленні вказаного державного акту в ньому була допущена описка, яка перешкоджає йому користуватись та розпоряджатись його власністю. В державному акті помилково зазначено його прізвище як [PERSON] , хоча його прізвище вірне [PERSON] . Під час оформлення договору купівлі продажу земельної ділянки було встановлено вказану помилку та нотаріусом відмовлено в оформленні договору, тому він змушений звернутись до суду із даною заявою. В судове засідання заявник не з`явився, але надав до суду заяву в якій вказав, що вимоги заяви підтримує та просить справу розглянути у його відсутність. Представник заінтересованої особи Березняківської сільської ради в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд заяви у відсутність представника сільської ради та проти винесення рішення не заперечує. За таких обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмовій формі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.6 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно копії паспорту № [NUMBER] виданого 16 липня 2020 року, орган, що видав 7126 вбачається, що прізвище заявника « [PERSON] ». Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 09 грудня 2024 року також вбачається, що прізвище заявника « [PERSON] ». Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ ЧР № 048635 від 06 лютого 2003 року він виданий на прізвище « [PERSON] ». З Витягу з Державного реєстру речових прав № 410019261 від 28 січня 2025 року вбачається, що власником земельної ділянки площею 3,9537 га, кадастровий номер 7123781500:02:001:0177 є [PERSON] . З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ 5600029742025 від 09 січня 2025 року вбачається, що власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9537 га, кадастровий номер 7123781500:02:001:0177 є [PERSON] . Заявник мав намір скористатись своїм правом та продати належну йому земельну ділянку, однак нотаріус відмовив йому в оформленні договору купівлі продажу, оскільки прізвище в державному акті та в паспорті заявника різниця, що не дає можливості встановити факт належності даній особі речових прав на нерухоме майно. Встановити факт належності правовстановлюючого документу іншим чином заявник не може, відповідно звернувся із даною заявою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає доведеним той факт, що державний акт на право власності на землю серії ІІІ ЧР № 048635 від 06 лютого 2003 року належить саме [PERSON] заявнику по справі. Факт, про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, оскільки підтверджує належність йому правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Outcome: approved