Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів. [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Шкорка І.М., звернулася до суду з позовом до КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2008 році лікарями відповідача позивачці було встановлено діагноз: післяопераційна вентральна кила, гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН 0, та запропоновано оперативне лікування. 10.07.2008 їй було проведено оперативне втручання герніолапаротомія, пластика поліпропіленовою сіткою за методом «sublay», дренування черевної порожнини, що підтверджується епікризом № 6100/1313. Після операції позивачка тривалий час відчувала болі та дискомфорт у ділянці живота при нахилах і фізичному навантаженні. Під час післяопераційних консультацій вона повідомляла про це лікаря відповідача, однак їй пояснювали, що такі симптоми є типовими після оперативного втручання. У другій половині 2019 року позивачка звернулася до приватної медичної установи зі скаргами на тривалий біль, де в результаті обстеження було виявлено сторонній предмет у черевній порожнині. 16.12.2019 у ТОВ «Медичний центр «Діамед» їй було проведено оперативне втручання, під час якого вилучено стороннє тіло частину дренажної трубки, залишену під час операції 2008 року. У січні 2020 року проведено ще одне оперативне втручання. Після лікування болі та дискомфорт припинилися. Позивачка вважає, що лікарі відповідача неналежно виконали свої професійні обов`язки, залишивши під час операції частину дренажної трубки, що спричинило їй тривалі фізичні страждання, дискомфорт у повсякденному житті та моральні переживання у період з 10.07.2008 по січень 2020 року. Розмір завданої моральної шкоди вона оцінює у 100 000,00 грн. У зв`язку з цим позивачка просить суд стягнути з КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради на її користь 100 000,00 грн моральної шкоди, а також понесені та документально підтверджені судові витрати. Відповідач КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позову. У відзиві зазначено, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували її звернення до лікарів протягом тривалого періоду після операції 2008 року зі скаргами на біль, а також відсутні документи, що свідчили б про безперервний характер таких страждань. Також у відзиві зазначено, що до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди. З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заяви ( клопотання) учасників справи. 07.08.2023 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків, визначених в ухвалі суду від 27.07.2023. Крім цього, представником позивача заявлено клопотання про звільнення [PERSON] від сплати судового збору у зв`язку з тим, що відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників про суми виплачених доходів та триманих податків від 31.07.2023 №0701-23-04566 дохід [PERSON] за 12 місяців 2022 року становить 0 грн., а тому можливості сплатити судовий збір у позивачки не має. 01.09.2023 представником відповідача подано до суду заяву, в якій він просить надати копію позовної заяви та копії доданих до неї документів, перевірити відомості, подані позивачкою щодо її доходів, а також відкласти розгляд справи до набрання законної сили рішенням у справі № 308/514/23 за позовом [PERSON] до КНП «ЦМКЛ». 27.09.2023 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано до суду заяву про долучення доказів. 28.09.2023 представником відповідача подані до суду клопотання про призначення судово-медичної експертизи, заяву про виклик свідків. 11.10.2023 представником відповідача подані до суду клопотання про зупинення провадження у справі, про відкладення розгляду справи. 11.10.2023 представником відповідача подано до суду клопотання про призначення судово медичної експертизи. 20.02.2026 представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи, а 05.03.2026 про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2023 дана справа передана для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяні О.В. Ухвалою суду від 27.07.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 11.08.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Звільнено [PERSON] від сплати судового збору. Ухвалою суду від 11.08.2023 зупинено провадження у цивільній справі № 308/12722/23 до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 308/514/23 за позовною заявою [PERSON] до КНП «Центральна міська клінічна лікарня» про відшкодування завданої матеріальної шкоди. Ухвалою суду від 09.02.2026 провадження у справі відновлено. Суд не вбачає підстав для призначення судово-медичної експертизи у даній справі, оскільки така експертиза вже була проведена в межах розгляду справи № 308/514/23, результати якої відображені у постанові Закарпатського апеляційного суду від 20.01.2026. Щодо клопотання про виклик та допит свідків [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає, що, за твердженням відповідача, зазначені особи можуть повідомити про обставини проведення хірургічного втручання та післяопераційного перебування [PERSON] . Разом з тим відповідні обставини вже досліджені судом у справі № 308/514/23 та підтверджуються висновком комісійної судово-медичної експертизи, зміст якого наведено у постанові апеляційного суду. Крім того, представник відповідача у судове засідання не з`явився, подані клопотання не підтримав, що також враховується судом при вирішенні питання щодо їх задоволення. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення судово-медичної експертизи та виклику свідків. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до частини третьої статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився до суду без поважних причин, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно з поданим суду епікризом 6100/1313 хірургічного відділення №1 Ужгородської центральної міської клінічної лікарні Фриган Н.І. проведено лікування: операція 10.07.2008 геніолапаротомія. Пластика поліпропіленовою сіткою за методом «sublay». Дренування черевної порожнини; антибіотики, знеболюючі. Встановлено діагноз: післяопераційна вентральна кила, гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН О. Рекомендації обмеження фізнавантаження на протязі 2 місяців, амбулаторний нагляд хірурга. Вказано термін лікування з 08.07.2008 по 21.07.2008. Звільнення від роботи з 22.07.2008 по 24.07.2008 №л/л 662128. Лікуючий лікар [PERSON] . Згідно з направленням 593 ТОВ «МЦ «Діамед» на патологогістологічне дослідження 16.12.2019 МУ «Діамед» [PERSON] , вік 59 років, визначено дату і вид операції 16.12.2019 видалення стороннього тіла передньої черевної стінки. 1) старий п/о рубець; 2) стороннє тіло (дренажна трубка). Клінічний діагноз стороннє тіло (дренажна трубка) передньої черевної стінки. Абсцес. Патологогістологічний висновок старий рубець, дренажна трубка. Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №912 ТОВ «МЦ «Діамед» [PERSON] про перебування у стаціонарі з 16.12.2019 по 19.12.2019, зокрема, встановлено повний діагноз стороннє тіло м`яких тканин передньої черевної стінки (дренажна трубка, герніопластика 2008 р.). Абсцес передньої черевної стінки. 16.12.2019 проведено оперативне втручання №62 «Видалення стороннього тіла передньої черевної стінки. Санація і дренування абсцесу передньої черевної стінки» під загальним знеболенням. Видалено старий п/о рубець та стороннє тіло направлено на гістологічне дослідження. Визначено прийом медичних препаратів, планове оперативне втручання герніопластика, видалення поліпа лівого стегна. Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №22 ТОВ «МЦ «Діамед» [PERSON] про перебування у стаціонарі з 11.01.2020 по 13.01.2020, зокрема, встановлено повний діагноз невправима багатокамерна післяопераційна рецидивна вентральна кила, поліп лівого стегна. Проведено оперативне втручання №21 «Герніолапаротомія. Герніопластика поліпропіленовою сіткою «sublay» під загальним знеболенням, рекомендовано прийом медичних препаратів, планове оперативне втручання видалення поліпа лівого стегна. Відповідно до доповідної записки заступника директора КНП «Центральна міська клінічна лікарня» [PERSON] , за результатами експертизи медичної карти стаціонарного хворого № 6100/1313/250 пацієнтки [PERSON] , [INFO] , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні № 1 з 08.07.2008 по 21.07.2008 з діагнозом «Післяопераційна вентральна кила. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН 0», встановлено такі обставини. З анамнезу вбачається, що пацієнтка раніше була оперована: у 1986 році герніотомія, у 2005 році холецистектомія, у 2006 році екстирпація матки з додатками. Лікуючим лікарем у 2008 році був [PERSON] , який на даний час проживає та працює у Словацькій Республіці, оперуючим хірургом [PERSON] , який нині є завідувачем кафедри хірургічних дисциплін факультету післядипломної освіти УжНУ. 10.07.2008 року пацієнтці у плановому порядку виконано оперативне втручання герніолапаротомія, пластика поліпропіленовою сіткою за методикою sublay, абдоменопластика, дренування черевної порожнини. Згідно з висновками доповідної записки, післяопераційний період перебігав без ускладнень, рана загоїлася первинним натягом, дренажі видалено на четверту добу, на одинадцяту добу після операції знято шви, після чого пацієнтку виписано у задовільному стані для подальшого амбулаторного лікування. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/514/23 за позовом [PERSON] до КНП «Центральна міська клінічна лікарня» про відшкодування шкоди, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 20.01.2026, з КНП «Центральна міська клінічна лікарня» стягнуто на користь [PERSON] 55 717,85 грн матеріальної шкоди. Обставини, встановлені зазначеним рішенням суду, відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню у даній справі, оскільки у ній беруть участь ті самі сторони. У вказаній справі судом встановлено, що 10.07.2008 року у КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради позивачці було проведено оперативне втручання. У подальшому, під час операції 16.12.2019 року, проведеної у ТОВ «Медичний центр «Діамед», у ділянці післяопераційного рубця було виявлено та видалено стороннє тіло фрагмент дренажної трубки. У постанові Закарпатського апеляційного суду від 20.01.2026 наведено зміст висновку комісійної судово-медичної експертизи № 38 від 29.09.2025, проведеної Закарпатським обласним бюро судово-медичної експертизи. Згідно із зазначеним висновком встановлено, що під час операції 16.12.2019 у ТОВ «Медичний центр «Діамед» у [PERSON] було висічено післяопераційний рубець та виявлено стороннє тіло фрагмент дренажної трубки довжиною близько 8 см. Експертами зазначено, що такий фрагмент дренажної трубки, ймовірно, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з оперативним втручанням, проведеним 10.07.2008 у КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради. Експертною комісією встановлено, що стороннє тіло знаходилося не у черевній порожнині, а в ділянці післяопераційного рубця у підшкірно-жировій клітковині передньої черевної стінки. При проведенні ультразвукового дослідження та мультиспіральної комп`ютерної томографії у грудні 2019 року візуалізовано стороннє тіло у проекції післяопераційного рубця, при цьому розбіжності у визначенні його довжини та локалізації пояснюються різною діагностичною інформативністю зазначених методів дослідження. Експертами також зазначено, що при оперативних втручаннях зазвичай застосовуються дренажні трубки довжиною 2030 см, при цьому частина трубки, яка може знаходитися у підшкірно-жировій клітковині, становить приблизно 812 см, що відповідає довжині фрагмента трубки, видаленого під час операції 16.12.2019 року. Разом з тим за результатами патологогістологічного дослідження вилучених тканин підтверджено наявність старого післяопераційного рубця та дренажної трубки, однак наявність абсцесу або вираженого запального процесу не підтверджена. У медичній документації також відсутні лабораторні ознаки запального процесу, зокрема лейкоцитоз або підвищення швидкості осідання еритроцитів. З медичної документації за 20182019 роки вбачається, що позивачка зверталася зі скаргами на ущільнення у ділянці післяопераційного рубця та незначну болючість при пальпації, що могло бути пов`язано з наявністю стороннього тіла. У висновку експертної комісії зазначено, що наявність стороннього тіла могла спричиняти певний дискомфорт у ділянці передньої черевної стінки. Водночас характер і ступінь ушкодження здоров`я у зв`язку з наявністю осумкованого фрагмента дренажної трубки визначено як незначний, такий стан не становив загрози життю. Крім того, експерти вказали, що ускладнення могли бути виявлені та усунуті раніше за умови своєчасного амбулаторного спостереження після проведення операції та звернення пацієнтки до лікаря-хірурга при появі відповідних скарг. Також експертами зазначено, що вентральна грижа, оперативне лікування якої проводилося 11.01.2020 року, ймовірно перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з оперативним втручанням 2008 року, однак її виникнення могло бути зумовлене різними післяопераційними факторами та саме по собі не призвело до істотного погіршення стану здоров`я позивачки. Оцінка суду. Згідно зі ст.ст. 3, 49 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 284 ЦК України фізична особа має право на надання їй медичної допомоги. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Верховний Суд висловив свої висновки щодо застосування відповідних норм права у правовідносинах про відшкодування моральної шкоди, що враховується у цих правовідносинах відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Так, по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, рішення суду, в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка її завдала; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та моральною шкодою; вина особи. Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, відповідач відсутність протиправності та вини (постанови Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини, а також інших істотних обставин, із дотриманням принципів розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167, ч. 1 ст. 1172 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала; юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання трудових обов`язків. У сфері надання медичної допомоги протиправними є дії медичного працівника, які не відповідають законодавству та стандартам у сфері охорони здоров`я. Надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправним (постанови Верховного Суду від 27.02.2019, 27.11.2019, 04.11.2020, 21.04.2021, 09.04.2024). Верховний Суд у постанові від 30.11.2022 у справі № 344/3764/21 наголосив, що від пацієнта не можна вимагати спеціальних медичних знань; достатньо вказати на порушення та негативні наслідки, а тягар доказування відсутності вини покладається на медичний заклад. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц зазначила, що обставина вважається доведеною тоді, коли висновок про її існування є більш вірогідним, ніж протилежний. У межах справи № 308/514/23, яка має преюдиційне значення для розгляду даної справи, встановлено, що під час операційного втручання 10.07.2008 року відповідачем не було дотримано вимог щодо належного та кваліфікованого надання медичної допомоги, що призвело до залишення частини дренажної трубки в тканинах позивача. У зазначеній справі встановлено протиправність поведінки відповідача, наявність шкоди та причинний зв`язок між діями медичних працівників і наслідками для позивача. Висновком комісійної судово-медичної експертизи № 38 від 29.09.2025 року підтверджено наявність причинно-наслідкового зв`язку між операційним втручанням 10.07.2008 року та стороннім тілом частиною дренажної трубки, видаленою 16.12.2019 року. Наявність стороннього тіла могла спричиняти тривалий дискомфорт, а утворення гранульоми пов`язане з його перебуванням у тканинах. Разом з тим експертизою встановлено, що стороннє тіло знаходилося не в черевній порожнині, а в підшкірно-жировій клітковині в ділянці післяопераційного рубця. Характер і ступінь ушкодження здоров`я при наявності осумкованої дренажної трубки визначено як незначний, при цьому стороннє тіло могло спричиняти локальний дискомфорт, однак загрози життю не становило. Діагноз «абсцес» об`єктивними дослідженнями не підтверджений, патологогістологічні дані не засвідчують наявності гнійного процесу, а у загальному аналізі крові відсутні ознаки запалення. Крім того, експертами зазначено, що розвиток ускладнень можна було попередити, виявити та усунути з часу проведення операції 10.07.2008 року при своєчасному амбулаторному нагляді та додатковому обстеженні при наявності відповідних скарг. Також встановлено, що частина медичних втручань, зокрема внутрішньосуглобове введення препарату 19.12.2019 року, не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з операційним втручанням 2008 року, а виникнення вентральної грижі могло бути зумовлене різними провокуючими факторами післяопераційного періоду. Отже, з урахуванням висновків експертизи, ступінь негативного впливу на здоров`я позивача оцінюється як обмежений та такий, що не спричинив тяжких або незворотних наслідків. Водночас суд враховує, що сам факт тривалого перебування стороннього тіла в організмі позивача, необхідність проведення повторних оперативних втручань у 20192020 роках, а також переживання, пов`язані з виявленням такого факту, об`єктивно свідчать про заподіяння позивачу фізичного болю та душевних страждань. Відповідач не довів відсутності своєї вини та не спростував обставин, встановлених рішенням суду у справі № 308/514/23, що має преюдиційне значення для даного спору. Таким чином, у справі наявні всі необхідні елементи цивільно-правової відповідальності. Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд враховує характер допущеного правопорушення, тривалість фізичного дискомфорту, необхідність повторних оперативних втручань у 20192020 роках, а також відсутність загрози життю та тяжких незворотних наслідків для здоров`я позивача. Суд також враховує, що рішенням у справі № 308/514/23 на користь позивача вже стягнуто 55 717,85 грн матеріальної шкоди, чим компенсовано витрати на лікування та відновлення здоров`я. Заявлена до стягнення сума 100 000 грн не повною мірою відповідає характеру встановлених ушкоджень, ступеню моральних страждань та критеріям розумності і справедливості. З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, включаючи преюдиційні висновки суду у справі № 308/514/23, результати судово-медичної експертизи щодо незначного ступеня ушкодження здоров`я та відсутності загрози життю, а також принципи розумності, справедливості та співмірності, суд доходить висновку, що справедливим і співмірним характеру завданих позивачу моральних страждань є визначення розміру моральної шкоди у сумі 50 000 грн, що забезпечує баланс інтересів сторін та відповідає завданню цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав. З цих підстав,

Outcome: partial