Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

ТОВ «Управляюча компанія «Затишок сервіс» звернулося до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказано, що між позивачем і відповідачем було укладено Договір N? 1/2/ДБ від 25.06.2019 р. про надання житлово-експлуатаційних послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , згідно відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Станом на 01.07.2024 року у Відповідача існує прострочена заборгованість за спожиті житлово комунальні послуги у розмірі 5236, 96 грн. На підставі вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги, а також суму судових витрат. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано. Відповідач, відповідно до ч. 7 ст.178 ЦПК України, відзив до суду не подавав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідач та/або їх представник в судове засідання не з`явилися, надав заяву в якій позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, а справу розглядати без його участі. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаних відповідачів відповідно до ст. 223 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню. Судом встановлено, що згідно інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 25.06.2019 року між співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Затишок Сервіс» укладено договір №1/2/ДБ про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.1.1. управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] та прибудинковою територією, а співвласники зобов?язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Відповідно до п. 1.7., даний договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов?язковим для виконання всіма співвласниками приміщень Об?єкту. Рішення зборів співвласників є обов?язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення та укладання цього договору. Згідно п. 2.1. ціна послуги з управління становить 5,60 гривень на місяць за 1 м2 загальної площі житлового приміщення або комори та 4,80 гривень на місяць за 1 м2 площі гаражу у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна будинку: за квартиру/комору у розмірі 4,38 гривень за 1 м2; за гараж 3,58 гривень за 1 м2; винагороду управителя в розмірі 1,22 гривень за 1 м2 загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку (в тому числі податки і збори що оплачує управитель та адміністративні витрати). Відповідно до п. 2.3. розрахунковим періодом є календарний місяць (з першого по останній день місяця). Сторони погодилися, що Замовник сплачує за надані У правителем Послуги, щомісяця за попередній місяць не пізніше 20 (двадцятого) числа календарного місяця слідуючого за розрахунковим. відповідно до наданих Управителем Послуг. За бажанням співвласника оплата послуги з управління може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Пунктом 2.4. передбачено, що вартість послуги управителя може бути змінена управителем в односторонньому порядку при зростанні рівня інфляції більше ніж на 10 % з дати укладання цього договору в річному еквіваленті відповідно до даних державної служби статистики України, оприлюднених на офіційному сайті, збільшення розміру мінімальної заробітної плати, ведення нових податків та зборів для підприємств та організацій що надають послуги з управління будинком, збільшення вартості електроенергії, про що управитель має повідомити Замовника не менш ніж за 1 місяць до проведення змін, при цьому додаткові зміни до цього договору не вносяться Згідно п. 2.5. розмір плати за послугу управління нараховується управителем та сплачується замовником шляхом множення загальної площі квартири/нежитлового приміщення об?єкту, що належить замовнику на вартість послуги управителя, що встановлена виходячи з розрахунку за 1 м2 загальної площі квартири/нежитлового приміщення відповідно до Додатку №3 Договору. Відповідно до п. 2.6. до розміру плати за послугу управління включається розмір оплати за забезпечення управителем електропостачання та водопостачання у квартири/нежитлові приміщення об?єкту через приєднані зовнішньобдинкові мережі, що утримуються управителем (у випадку відсутності у замовника відкритого індивідуального особового рахунку з постачальником таких послуг), а також витрати управителя на забезпечення електропостачання і водопостачання необхідні для забезпечення функціонування будинку. Розрахунки з підприємствами-постачальниками за послуги в місцях загального користування здійснюються за показниками загальнобудинкових приладів обліку. Кошти на оплату комунальних послуг управителем надходять від співвласників на його поточний банківський рахунок для подальшого перерахування підприємствам-постачальникам, відповідно до наданих постачальниками послуг рахунків. Нарахування Ta забезпечення управителем електропостачання тa водопостачання квартир/нежитлових приміщень об?єкту через приєднанні зовнішньобудинкові мережі здійснюється за даними засобів обліку, встановлених у квартирах/нежитлових приміщеннях кожного замовника у відповідності із ціною, встановленою органом, уповноваженим встановлювати ціну/тариф на електропостачання та водопостачання при умові відсутності у замовника відкритого індивідуального особового рахунку. У разі зміни ціни/тарифу на послуги електропостачання та водопостачання органом, уповноваженим її встановлювати (затверджувати) в установленому законом порядку, У правитель мае право без додаткового узгодження з замовником збільшити вартість комунальних послуг на електропостачання та водопостачання Об`єкту, при цьому додаткові зміни до цього договору не вносяться. Як вбачається з п. 3.1.5. замовник зобов`язаний оплачувати управителеві за надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором. співвласники несуть відповідальність за своєчасність оплати незалежно від використання приміщень, використання їх особисто чи надання їх в оренду або передання третім особам будь-яким іншим способом. Пунктом 5.5. встановлено, що відсутність з будь-яких причин у замовника рахунків на оплату не є підставою для несплати/несвоєчасної сплати за послуги управління. У випадку прострочення платежу замовником, останній сплачує управителю пеню у розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. При цьому загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу». 01.07.2024 року позивач припинив надання послуг за договором управління №1/2/ДБ про надання послуг з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку від 25 червня 2019 року, у звязку зі створенням та прийняттям з 01 липня 2024 року багатоквартирного будинку в управління ОСББ. Станом на 01.07.2024 року за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, а саме за надані послуги з управління будинком, спорудами та прибудинковою територією багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 5236 грн. 96 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Так, згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме: споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором . Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, відповідач зобов`язаний оплатити за надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду, від 26 вересня 2018 року, справа № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року, справа № 642/2858/16. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджено, що позивач надавав житлово-комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] , при цьому жодних обставин, що за вищевказаною адресою ніхто не проживав понад 30 календарних днів судом не встановлені. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Таким чином позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами та витрат знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved