Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

23.05.2025 директор ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором № 4548331 від 29.12.2021 у розмірі 20 850,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 4548331, згідно п. 1.1. якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати [PERSON] грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. Договору термін, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2., 1.5.2., 1.6. Договору, сума кредиту становить 6 000,00 грн. Проценти за користування кредитом - 1 350,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання за договором. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за Договором № 4548331. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за Договором № 4548331. Відповідач заборгованість за кредитним договором не погашає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 20 850,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 13 650,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1 200,00 грн. - заборгованість за комісіями, яку позивач просить стягнути з відповідача. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.03.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк із дня отримання відзиву для подання відповіді на нього. 19.05.2025 представник відповідача - адвокат Сучило А.О. подав зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати Договір № 4548331 від 29.12.2021 неукладеним. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що 26.12.2021 у [ADDRESS] невідома особа таємно заволоділа належним [PERSON] мобільним телефоном, на якому був встановлений додаток банку «Приват 24». Використовуючи вкрадений пристрій та доступ до банківського застосунку, 29.12.2021 невідома особа без відома та волевиявлення [PERSON] уклала кредитний договір із фінансовою установою та здійснила операції з виведення кредитних коштів. За фактом викрадення майна було розпочате кримінальне провадження № 12022255330000027. [PERSON] не вчиняв жодних активних дій, спрямованих на отримання кредиту, та не сприяв доступу третіх осіб до своїх персональних даних. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, представник зазначив, що оскільки підписання договору та затвердження його істотних умов відбулося без згоди та розпорядження [PERSON] , такий договір є неукладеним, а відповідач не повинен нести відповідальність за такі дії. 19.05.2025 представник відповідача - адвокат Сучило А.О. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що 26.12.2021 за адресою: [ADDRESS] , у [PERSON] було викрадено мобільний телефон із доступом до системи дистанційного банкінгу «Приват24». Попри вжиті відповідачем заходи щодо блокування рахунків в АТ КБ «ПриватБанк», невідома особа, використавши викрадений пристрій, оформила онлайн-кредити у трьох різних установах на ім`я відповідача. За фактом незаконного заволодіння майном та шахрайства триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022255330000027. Оскільки відповідач не укладав договору та не отримував кредитні кошти, а електронний підпис був використаний невідомою особою, яка заволоділа мобільним телефоном, позовні вимоги є безпідставними. 23.05.2025 представник позивача - Сердійчук Я.Я. подала відповідь на відзив, у якій просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначила, що 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір № 4548331. Факт ідентифікація відповідача підтверджується довідкою про ідентифікацію. Відповідач не спростовує правильність персональних даних, вказаних у заявці-анкеті, та не пояснює, яким чином вони стали відомі третім особам. Крім того, надана виписка АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує фактичне отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 6 000,00 грн. на його картковий рахунок у день укладення договору. Щодо кримінального провадження, та сам факт звернення до поліції не є доказом вчинення крадіжки. Більш того, відповідач звернувся до поліції лише 05.01.2022, тобто через 9 днів після ймовірної крадіжки телефону. З моменту звернення до поліції пройшло вже понад 3 роки, однак жодній особі не повідомлено про підозру. Отже, твердження відповідача про те, що відносно нього було вчинено кримінальне правопорушення є припущеннями. Оскільки спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим не виконанням умов договору, то стягнення витрат на правничу допомогу є безпідставним. 26.05.2025 представник позивача - Сердійчук Я.Я. подала заперечення щодо прийняття зустрічної позовної заяви, у яких просила залишити зустрічний позов [PERSON] без розгляду та повернути його відповідачу посилаючись на те, що він поданий з пропуском процесуального строку. Крім того, зазначила, що зустрічний позов не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, а також підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Зазначені недоліки свідчать про невідповідність зустрічної позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України. 07.05.2025 представник відповідача - адвокат Сучило А.О. подав заперечення на відповідь на відзив, у яких наголосив, що Договір № 4548331 від 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] фактично не укладався. 26.12.2021 (за три дні до укладення договору) у відповідача викрали мобільний телефон. Позивач не надав жодних доказів того, що одноразовий ідентифікатор був отриманий та використаний особисто відповідачем, оскільки на момент правочину доступ до SIM-картки та системи «Приват24» мала невідома особа. З огляду на наведе, враховуючи, що відповідач не підписував договір та не виявляв волі на отримання кредитних коштів, адвокат просив повністю відмовити у задоволенні позову. 29.05.2025 представник позивача - Сердійчук Я.Я. подала письмові пояснення, у яких наголосила на обґрунтованості позовних вимог. Зазначила, що Договір № 4548331 укладено 29.12.2021, тоді як до поліції із заявою про викрадення мобільного телефона [PERSON] звернувся лише 05.01.2022, тобто через 9 днів після дати ймовірного викрадення (26.12.2021).ТОВ «Факторинг Партнерс» належним чином виконало умови договору, перерахувавши 6 000,00 грн. на картковий рахунок відповідача. Відповідач не надав доказів вчинення «активних дій» для блокування рахунків чи номера телефону до моменту укладення правочину. Також зауважила, що за 3 роки та 9 місяців з моменту відкриття кримінального провадження жодній особі не повідомлено про підозру, тому твердження про злочин є лише припущенням. Відповідач не заперечує, що відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, а також не пояснює, яким чином сторонні особи отримали доступ до його кабінету в АТ КБ «ПриватБанк». Наголосила, що відповідач несе відповідальність за збереження власних рахунків та конфіденційної інформації. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.06.2025 зустрічну позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано п`ятиденний строк для усунення недоліків. 05.06.2025 представник відповідача - адвокат Сучило А.О. усунув недоліки зустрічної позовної заяви. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.09.2025 зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «Факторинг Партнерс»; здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачу за зустрічним позовом встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на зустрічну позовну заяву, а позивачу за зустрічним позовом - п`ятиденний строк із дня отримання відзиву для подання відповіді на нього. 13.10.2025 представник позивача - Сердійчук Я.Я. подала відзив на зустрічну позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] . Зазначила, 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір № 4548331. Факт ідентифікація відповідача підтверджується довідкою про ідентифікацію. Відповідач не спростовує коректність персональних даних та не пояснює, яким чином дані, вказані у пункту 10 Договору стали відомі викрадачу мобільного телефону. Крім того, надана виписка АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує фактичне отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 6 000,00 грн. на його картковий рахунок у день укладення договору. З приводу звернення відповідача до правоохоронних органів, то саме по собі таке звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення не може підтверджувати вчинення крадіжки щодо відповідача. Більш того, [PERSON] звернувся до поліції лише 05.01.2022, тобто через 9 днів після ймовірної крадіжки телефону (26.12.2021). З моменту звернення до поліції пройшло вже понад 3 роки, однак жодній особі не повідомлено про підозру. Отже, твердження відповідача про те, що відносно нього було вчинено кримінальне правопорушення є припущеннями. Оскільки відповідачем не надано належних доказів того, що він не укладав договір або що його дані були використані поза його волею, правові підстави для визнання договору неукладеним відсутні. 17.10.2025 представник відповідача - адвокат Сучило А.О. подав відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, у якій навів свої аргументи на підтвердження того, що Договір № 4548331 від 29.12.2021 є неукладеним. Наголосив, що [PERSON] не мав наміру та не вчиняв жодних дій для укладення кредитного договору, оскільки правочин було ініційовано та підписано невідомою особою, яка незаконно заволоділа його мобільним телефоном. Коректність даних у договорі пояснюється тим, що невідома особа отримала повний доступ до мобільного телефону, на якому зберігалася вся необхідна інформація (ПІБ, РНОКПП, паспортні дані та додаток «Приват24»). Одразу після виявлення зникнення телефону відповідач вжив заходів для унеможливлення незаконного використання інформації, зокрема звернувся до банку із проханням заблокувати картку. За фактом викрадення майна було розпочате кримінальне провадження № 12022255330000027. Служба безпеки банку встановила особу, яка вчинила злочин, та готова надати відповідну інформацію правоохоронним органам. На підставі викладеного, адвокат просив суд задовольнити зустрічну позовну заяву [PERSON] у повному обсязі та стягнути з ТОВ «Факторинг Партнерс» понесені судові витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом - адвокат Синиченко Д.В. у судовому засіданні підтримала первісні позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала, вказуючи на те, що [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору іншою особою. Також представник наголосила, що саме лише звернення до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення, за відсутності обвинувального вироку суду, не є беззаперечним доказом вчинення злочину відносно [PERSON] . Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] , а також його представник - адвокат Сучило А.О. проти задоволення первісного позову заперечували. Зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві, та просили суд їх задовольнити. Заслухавши вступне слово представників сторін, Борща О.А., дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, та застосувавши норми матеріального і процесуального права, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 29.12.2021 о 09 год. 45 хв. між ТОВ «Мілоан» (далі - кредитодавець) та [PERSON] (далі - позичальник) в електронній формі укладено Договір про споживчий кредит № 4548331 (далі - Договір). Згідно з довідкою про ідентифікацію, [PERSON] був належним чином ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт Договору позичальником здійснено 29.12.2021 шляхом підписання аналогом власноручного підпису - електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «F40131», який було надіслано на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. Договору кредитодавець зобов`язався на визначених цим Договором умовах на строк 15 днів надати позичальнику грошові кошти у сумі 6 000,00 грн., а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за його надання та проценти за користування у встановлений термін - до 13.01.2022, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі. Згідно з пунктами 1.5.1, 1.5.2, 1.6., 1.7. Договору комісія за надання кредиту - 1 200,00 грн., яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом - 1 350,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за Договором - фіксована. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 Договору). Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3. Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6. Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3. Договору (п. 2.2.1. Договору). Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3. Договору (п. 2.2.2. Договору). У пункті 2.3.1. Договору сторони погодили порядок пролонгації строку кредитування. Так, продовження вказаного в п. 1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі - правила), що розміщені на веб-сайті товариства miloan.ua (далі - сайт товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у розмірі 6 000,00 грн. шляхом переказу через систему LiqPay на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією № 1867329669 від 29.12.2021. Належність вказаної картки відповідачу та факт зарахування коштів також підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» (том 1, а.с. 91). З відомості про щоденні нарахування та погашення, сформованої ТОВ «Мілоан» за Договором № 4548331, встановлено, що відповідач на виконання умов Договору не здійснив жодного платежу, у зв`язку утворилась заборгованість у розмірі 20 860,00 грн., яка складається з: 6 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 13 650,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 200,00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту. Проценти за користування кредитом нараховувалися ТОВ «Мілоан» наступним чином: з 30.12.2021 по 13.01.2022 (включно) згідно п. 1.5.2 Договору - у розмірі 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; з 14.01.2022 по 04.03.2022 (включно) згідно п. 1.6. Договору - у розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Оскільки позичальник не виконав зобов`язання у встановлений термін і продовжив користуватися коштами, суд доходить висновку, що нарахування процентів здійснено відповідно до умов Договору, а наданий розрахунок є арифметично правильним. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» (далі - клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (далі - фактор) укладено Договір факторингу № 26-07/2024, відповідно до якого первісний кредитор зобов`язався відступити за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому у сумі 287 052 895,25 грн., а фактор, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом та боржниками. Розмір фінансування за цим Договором згідно реєстру боржників складає 3 310 395,81 грн. Фактор здійснює оплату розміру фінансування на користь клієнта шляхом одноразового перерахування грошових коштів протягом 3 робочих днів з дати підписання цього Договору на поточний рахунок клієнта. Згідно з платіжною інструкцією № 448090005 від 26.07.2024 ТОВ «Факторинг Партнерс» перерахувало на рахунок ТОВ «Мілоан» 3 310 395,81 грн., призначення платежу: оплата згідно Договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024 без ПДВ. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 26-07/2024 від 24.07.2024 ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги за Договором № 4548331 від 29.12.2021, укладеним із [PERSON] , загальний розмір заборгованості за яким складає 20 850,00 грн. Відповідач [PERSON] заперечує проти позову та просить визнати Договір № 4548331 від 29.12.2021 неукладеним посилаючись на те, що 26.12.2021 у нього було викрадено мобільний телефон, за допомогою якого сторонні особи без його відома уклали спірний Договір. На підтвердження цих обставин відповідач надав витяг з ЄРДР від 06.01.2022, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.12.2021 та рапорт від 05.01.2022. Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12022255330000027 від 06.01.2022, до Черкаського РУП ГУНП 05.01.2022 надійшла заява [PERSON] про втрату мобільного телефону [INFO] за адресою: [ADDRESS] , та подальше таємне викрадення коштів з його рахунку 29.12.2021. За вказаним фактом розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України. Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.12.2021 [PERSON] звернувся до поліції із заявою про втрату мобільного телефону 29.12.2021 о 08 год. 25 хв. Згідно з рапортом старшого дільничного офіцера поліції СДОП ВП Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області офіцера поліції Б. Степанчука від 05.01.2022 заяву [PERSON] було передано до сектору дізнання, а 06.01.2022 відомості внесені до ЄРДР за № 12022255330000027. Правовідносини між сторонами, що виникли на підставі встановлених фактичних обставин справи, регулюються наступними нормами права. Відповідно до частини 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частиною 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частинами 1-5 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини 1 статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині 1 статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно з частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис (в тому числі електронний) є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши обставини спірних правовідносин, суд встановив, що Договір про споживчий кредит № 4548331 від 29.12.2021 укладений в електронній формі. Акцепт договору позичальником здійснено 09 год. 45 хв. шляхом підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «F40131», який було надіслано на номер мобільного телефону [NUMBER] . Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного договору, що за правовими наслідками прирівнюється до власноручного підпису. Твердження [PERSON] про те, що він не укладав Договір № 4548331 від 29.12.2021 та не отримував кредитні кошти, а правочин від його імені вчинила невстановлена особа, яка викрала його мобільний телефон, суд сприймає критично та відхиляє з огляду на таке. Процедура укладення договору передбачала проходження ідентифікації, під час якої було використано персональні дані [PERSON] (ПІБ, РНОКПП, паспортні дані), коректність яких відповідачем не спростована. Згідно з випискою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 91), кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн. були зараховані 29.12.2021 на картку № [NUMBER] , яка належить саме [PERSON] . Факт належності вказаної картки [PERSON] підтверджений документально та не заперечувався сторонами під час розгляду справи. За твердженням відповідача, телефон було викрадено ще 26.12.2021, проте до поліції він звернувся лише 29.12.2021 о 08:25, тобто через три дні після ймовірної події. Спірний Договір було укладено того ж дня о 09 год. 45 хв., тобто через 1 год. 20 хв. після офіційного повідомлення поліції. Таким чином, відповідач, усвідомлюючи факт втрати телефону, не вчинив негайних дій щодо блокування фінансового номера чи банківських акаунтів. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» (банку-емітента картки, на яку зараховано кошти), для запобігання неправомірним операціям клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду пристрій, що використовується для доступу до фінансового номера телефону та програмних комплексів банку. У разі втрати телефона клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це банк будь-яким доступним каналом зв`язку (гаряча лінія 3700, чат-онлайн тощо) для блокування акаунта в системі «Приват24». [PERSON] не надано доказів звернення до АТ КБ «ПриватБанк» чи оператора мобільного зв`язку з метою блокування SIM-картки або доступу до додатка «Приват24» у період з 26.12.2021 по 29.12.2021. До моменту офіційного блокування рахунків та номеру телефону, ризик здійснення операцій за допомогою засобів ідентифікації позичальника покладається на самого позичальника. Крім того, [PERSON] не надано доказів на підтвердження звернення до ТОВ «Мілоан» із заявою про відмову від договору про споживче кредитування або повідомленням про вчинення щодо нього шахрайських дій. Зокрема, у [PERSON] була законодавчо закріплена можливість, згідно зі статтею 15 Закону України «Про споживче кредитування» та пунктом 3.4.5(а) Договору, протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від нього без пояснення причин, чого зроблено не було. Наявність відкритого кримінального провадження за частиною 1 статті 185 КК України лише підтверджує факт звернення особи до правоохоронних органів, проте за відсутності вироку суду, що набрав законної сили, не може бути беззаперечним доказом того, що кредитний договір був укладений іншою особою всупереч волі [PERSON] . У цивільному процесі кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається (стаття 81 ЦПК України). Самих лише припущень про дії третіх осіб недостатньо для спростування презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України). За таких обставин, оскільки [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами факт використання його персональних даних сторонньою особою поза його волею, а встановлені обставини свідчать про необачність самого відповідача щодо збереження засобів доступу до банкінгу, правові підстави для визнання договору неукладеним відсутні. З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість зустрічних позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні відмовляє. Враховуючи, що 29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» (правонаступником якого є ТОВ «Факторинг Партнерс») та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 4548331, на підставі якого відповідач отримав 6 000,00 грн., проте у добровільному порядку та у визначені строки кошти не повернув, відсотки та комісію не сплатив, позовні вимоги про стягнення заборгованості у загальному розмірі 20 850,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України). Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 126058 від 10.08.2018. Таким чином, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. ТОВ «Факторинг Партнерс» слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу стороною позивача надано суду: Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений з АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 150 від 01.02.2025; витяг з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025. Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену постановах від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved