Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності посилаючись на те, що з 01.02.2022 року він працює на посаді лікаря - невропатолога терапевтичного відділення на 62 ліжка (у. т. ч. 20 неврологічних ліжок та 2 ліжка палати динамічного спостереження) стаціонару лікарні (з поліклінікою) Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» ( далі ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області»). Наказом відповідача від 12 лютого 2025 року № 19 о/д «Про порушення трудової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності» йому оголошено догану за фактами порушень трудової дисципліні (невиконання вимог чинних нормативних документів, а саме статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та пункту 2.13 посадової інструкції), необґрунтованої відмови пацієнту [PERSON] у раніше узгодженій госпіталізації. Даний наказ видано відповідачем на підставі висновку службової перевірки від 06.02.2025 № 2, наказу від 14.01.2025 № 5 о/д ДУ ТМО МВС України по Полтавській області щодо дій лікаря-невропатолога терапевтичного відділення на 62 ліжка (у т.ч. 20 неврологічних ліжок та 2 ліжка палати динамічного спостереження) стаціонару лікарні (з поліклінікою) ДУ ТМО МВС України по Полтавській області Бондаренка Р.В. Вважає, що дисциплінарне стягнення застосоване до нього неправомірно, наказ від 12 лютого 2025 року № 19 о/д не відповідає вимогам чинного законодавства України, у наказі не конкретизовано, коли саме мало місце порушення трудової дисципліни, що має суттєве значення, роботодавцем не досліджено та не враховані всіх обставин за яких вчинено проступок, не додержано порядку та процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановленої законом, що виключає законні підстави притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності та є підставою для скасування незаконного наказу. Спірний наказ не містить чіткого формулювання суті і обставин проступку, допущеного позивачем, у тому числі конкретного часу, коли він мав місце, достатніх даних про конкретні винні дії щодо порушення посадових обов`язків, які б могли бути підставою для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності і оголошення догани. Просив визнати протиправним та скасувати наказ від 12 лютого 2025 року № 19 о/д «Про порушення трудової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності». Задовольнити заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду протягом 10 днів з дати прийняття рішення. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням сторін. 11 березня 2025 року відповідачем надано відзив на позовну заяву щодо не визнання позовних вимог, які є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню. У відзиві представник відповідача зазначила, що накладенню дисциплінарного стягнення у вигляді догани позивача передувало проведення службової перевірки, порядок проведення якої регламентовано наказом ТМО від 08.11.2022 № 102 о/д ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області». У пункту першому наказу ТМО 12.02.2025 №19 о/д, міститься конкретизація порушених позивачем норм, які регламентують його трудову функцію. Строк притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача обчислюється без врахування 19 днів перебування позивача у відпустці. У позовній заяві позивач здійснює аналіз ряду обставин та фактів, а також наводить положення нормативних актів, які не мають значення для справи. 14 березня 2025 року позивачем подано відповідь на відзив, де він не погодився з обставинами на які посилався представник відповідача у відзиві на позовну заяву. 18 березня 2025 року представником подано заперечення, в якому підтримала наданий відзив, заперечила щодо обставин на які посилався позивач у своєму відповіді на відзив. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені в позовній заяв та наданих інших процесуальних документах, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала , підтримала наданий відзив, заперечення та просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що позивач працює на посаді лікаря - невропатолога терапевтичного відділення стаціонару лікарні (з поліклінікою) Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області». Відповідно до Посадової інструкції лікаря-невропатолога терапевтичного відділення на 62 ліжка (у т.ч. 20 неврологічних ліжок та 2 ліжка палати динамічного спостереження) стаціонару лікарні на 62 ліжка (з поліклінікою) Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області» мета роботи лікаря-невропатолога проводити профілактику неврологічних захворювань і їх рецидивів, виявляти неврологічні захворювання на ранніх етапах та надавати спеціалізовану лікувально-діагностичну й консультативну допомогу пацієнтам з дотриманням вимог клінічних протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Неврологія», належного санепідрежиму, забезпечення порядку з питань охорони праці, правил техніки безпеки та пожежної безпеки,гігієни праці. У своїй діяльності лікар-невропатолог керується чинним законодавством України про охорону здоров`я, Положенням про стаціонар лікарні (з поліклінікою), функціональними обов`язками, директивними та нормативними документами МОЗ України, МВС України та ДОЗР МВС України, що визначають завдання та функції відомчих лікувальних закладів, правилами, положеннями та законодавством з охорони праці, порядком ведення первинної медичної, облікової та звітної документації, принципами та правилами медичної етики й деонтології, Правилами внутрішнього трудового розпорядку та іншими локальними нормативними актами лікарні, цією посадовою інструкцією. Відповідно до завдань та обов`язків, серед інших, лікар невропатолог: п.2.1.1 інтерпретує результати досліджень, діагностує неврологічний стан, ознайомлює пацієнтів із результатами аналізів та консультує їх, призначає лікування; п.2.3 приймає участь в роботі комісій, створених в ТМО (в т.ч. травматологічної комісії) ; п.2.5 дотримується принципів етики та медичної деонтології; п.2.13 при виявленні необґрунтованого направлення пацієнта на стаціонерна лікування негайно доповідає завідувачу терапевтичним відділенням. Згідно п.2.1. розділу 4 лікар-невропатолог несе відповідальність за неналежне вконання або невиконання своїх посадових обов`язків, помилкові дії чи бездіяльність , неприйняття рішень, що входять у сферу його компетенції, невикористання або неповне використання своїх функціональних прав, що передбачені цією посадовою інструкцією, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку, в межах, визначених чинним законодавством України про працю та кримінальним законодавством України. З посадовою інструкцією позивач ознайомився 29.12.2022 року, про що свідчить його підпис. Відповідно до результату огляду № 8491121 від 02.12.2024 лікарем-невропатологом поліклініки Кучер О. проведено огляд [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз та згідно висновку, хворий потребує відновного курсу стаціонарного лікування в н/в планово (госпіталізація узгоджена на 09.01.2024). 09 січня 2025 року на ім`я начальника лікарні ( з поліклінікою) ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області» Нос Л. надійшла заява [PERSON] відповідно до якої, останній повідомив, що 09.01.2025 року він прибув на консультацію до лікаря-невропатолога [PERSON] , за результатами огляду встановлено, що потребує госпіталізації, проте отримав відмову від лікаря [PERSON] результаті огляду № 8491121 від 02.12.2024 року визнано, що він потребує відновного курсу стаціонарного лікування та призначено госпіталізацію на 09.01.2025. У цей день він з`явився до ДУ ТМО для планової госпіталізації, проте отримав відмову від лікаря [PERSON] . Згідно результату огляду № 8806741 лікарем невропатологом поліклініки Кучер О. від 09 січня 2025 року 10:22 [PERSON] , [INFO] , встановлений діагноз. Хворий оглянутий комісійно в складі голови ВЛК [PERSON] , невролога стаціонарного відділення [PERSON] , начальника лікарні [PERSON] , хворому показана госпіталізація до н/в ( неврологічного відділення). Створене електричне направлення до н/в. 10 січня 2025 року позивач [PERSON] на ім`я начальника ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області надав пояснювальну записку, якою підтвердив, що ним 09.01.2025 року відмовлено в госпіталізації пацієнту в/ч [NUMBER] [PERSON] в зв`язку з відсутністю показань, що підпадають під критерії пацієнтів у яких є показання для стаціонарного лікування ( а саме вираженого больового синдрому та радикулярного компоненту). Відповідно до наказу ДУ ТМО МВС України по Полтавській області від 03 січня 2025 року № 1ос/В позивач перебував у щорічній основній відпустці з 13 по 31 січня 2025 року. 03 лютого 2025 року начальник лікарні ( з поліклінікою) [PERSON] звернулась до комісії з проведення службової перевірки та довела до відому факт звернення [PERSON] щодо відмови лікарем невропатологом [PERSON] у госпіталізації незважаючи на призначення госпіталізації лікарем невропатологом поліклініки [PERSON] , проведення у подальшому комісійного огляду даного пацієнта. Наказом ДУ ТМО МВС України по Полтавській області № 102 о/д від 08.11.2022 року «Про затвердження Положення про порядок проведення службових перевірок в ДУ « ТМО МВС України по Полтавській області» затверджений зазначений Порядок, яким визначено, що мeтою службових перевірок є встановлення причин та умов, що сприяли порушенням; осіб, які їх допустили; мінімізація впливу потенційних внутрішніх та зовнішніх загроз, пов`язаних з діями (бездіяльністю) працівників ТМО. Підставами для проведення службової перевірки, є , у тому числі, невиконання ( неналежне виконання) працівником ТМО вимог КЗпП України, Колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції, нормативних актів, наказів, доручень начальника ТМО, що негативно вплинуло на стан виконання покладених на ТМО завдань, також інформація, викладених у доповідних записках керівників структурних підрозділів ТМО чи працівників адміністративно-управлінського апарату ТМО, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян, повідомленнях правоохоронних органів, органів державної влади і місцевого самоврядування,підприємств, установ, організацій та їхніх посадових осіб, об`єднань громадян, а також опубліковані засобами масової інформації (інтернет ресурсами) інформативні дані, що потребують з`ясування обставин, за яких вони сталися. Пунктом ІІІ визначено Порядок призначення службового розслідування, який передбачає, що рішення про призначення службової перевірки, за наявності підстав, приймається начальником ТМО або особою, яка виконує його обов`язки. За результатами службової перевірки членами комісії, яким доручено її проведення, складається Висновок службової перевірки , який відповідає розділу ІV Положення. Прийняття рішення за результатом службової перевірки регламентовано пунктом VII Положення. Наказом ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області № 5 о/д від 14.01.2025 року «Про призначення службової перевірки» призначено службову перевірку щодо діянь ( дій чи бездіяльності) лікаря-невропатолога ТМО [PERSON] з підстав, викладених у заяві [PERSON] від 09.01.2025 вх. №33/37-П-2 від 10.01.2025. З урахуванням перебування [PERSON] у відпустці до 31.01.2025 включно, визначити терміном завершення службової перевірки 24.02.2025р. Створити комісію з проведення службової перевірки у складі: голова комісії: заступник начальника ТМО з медичних питань [PERSON] , члени комісії: голова медичної (військово-лікарської) комісії ТМО Продан О.П., старший інспектор групи кадрів Черевко І.В., юрисконсульт Третяк М.В. Відповідно до Висновку службової перевірки за заявою [PERSON] від 09.01.2025 № 33/37-П-2 за № 2 від 06.02.2025 року комісія у складі [PERSON] , заступника начальника установи з медичних питань лікаря ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області, голови медичної (військово-лікарської) комісії ТМО Продан О.П., старшого інспектора групи кадрів ТМО Черевко І.В., юрисконсульта ТМО Третяк М.В. встановила, що ретельно розглянувши заяву гр. [PERSON] від 09.01.2025 № 33/37-П-2, вивчивши положення Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», результат огляду гр. [PERSON] лікарем-невропатологом [PERSON] від 02.12 .2024 №8491121, результат комісійного огляду (Голова М(ВЛ)К ТМО Продан О.П., невропатолог стаціонару [PERSON] , начальник лікарні (з поліклінікою) [PERSON] ) гр. [PERSON] від 09.01.2025 №8806741, посадову інструкцію лікаря\- невропатолога терапевтичного відділення на 62 ліжка (у т.ч. 20 неврологічних ліжок та 2 ліжка палати динамічного спостереження) стаціонару лікарні на 62 ліжка (з поліклінікою) ДУ ТМО, затверджену наказом ТМО від 29.12.2022 №115 о/д ( [PERSON] ознайомлений 29.12.2022), пояснювальну записку лікаря-невропатолога стаціонару лікарні ТМО [PERSON] від 10.01.2025, інформацію, надану начальником лікарні (з поліклінікою) ТМО [PERSON] в службовій записці від 03.02 . 2025 та доповідну записку начальника лікарні (з поліклінікою) [PERSON] від 09.01.2025, що є додатком до вищезазначеної інформації комісія встановила наступне: громадянин [PERSON] , мобілізований військовослужбовець в/ч [NUMBER] звернувся до лікаря невропатолога поліклініки ТМО [PERSON] (результат огляду від 02.12.2024 №8491121) зі скаргами на стійкі виражені болі ниючого характеру в грудному, поперековому відділі хребта з ірадіацією в ліве надпліччя , ліву половину грудної клітини, ліву руку , ліву сідницю, що посилюються при рухах у хребті. За результатами огляду визначено діагноз: люмбаго з ішіасом та встановлено, що хворий потребує відновного курсу стаціонарного лікування. Зі слів гр. [PERSON] , 02.12.2024 він звернувся до лікаря\- невропатолога стаціонару ТМО [PERSON] , проте отримав усну відмову у госпіталізації. У результаті огляду від 02.12.2024 № 8491 121 визначено, що госпіталізація гр. [PERSON] узгоджена на 09.01 2025. 09.01.2025 гр. [PERSON] з`явився для планової госпіталізації, узгодженої та зафіксованої у результаті огляду від 02.12.2024 №8491121, проте отримав відмову у госпіталізації від лікаря-невропатолога стаціонару ТМО [PERSON] . Після отримання відмови [PERSON] звернувся до начальника лікарні (з поліклінікою) [PERSON] та на особистому прийомі подав скаргу на дії лікаря-невропатолога [PERSON] (вх. реєстраційний №33/37-П-2). Лікар-невропатолог стаціонару [PERSON] у пояснювальній записці від 10.01.2025 зазначив, що він відмовив у госпіталізації гр. [PERSON] у зв`язку з відсутністю у пацієнта показань до стаціонарного лікування, а саме вираженість больового синдрому та радикулярного компоненту. За інформацією, поданою для розгляду Комісії з проведення службової перевірки 03.02.2025 начальником лікарні (з поліклінікою) [PERSON] після звернення до неї гр. [PERSON] , для встановлення потреби у госпіталізації вона ініціювала комісійний огляд хворого групою лікарів у складі голови М(ВЛ)К ТМО [PERSON] , невропатолога стаціонару [PERSON] , начальника лікарні (з поліклінікою) [PERSON] . За результатами комісійного огляду прийнято рішення, що хворий потребує стаціонарного лікування (результат огляду від 09.01.2025 №8806741). Начальник лікарні (з поліклінікою) [PERSON] також наголосила на порушенні лікарем-невропатологом [PERSON] порядку роботи стаціонару терапевтичного відділення - проведення прийому пацієнтів, що не перебувають на стаціонарному лікування (доповідна записка на ім`я начальника ГМО від 09.01.2025). В ході проведення службової перевірки 06.02.2025 на ім`я начальника установи також було подано заяву мобілізованим військовослужбовцем в/ч [NUMBER] (копія із матеріалами доданими до неї додається) із зазначенням двох фактів відмов лікарем-невропатологом стаціонару [PERSON] у госпіталізації. У зазначеній заяві вказано, що мобілізованому військовослужбовцю двічі відмовлено у госпіталізації з причин завантаженості стаціонару лікарні ТМО. Таким чином лікар-невропатолог стаціонару ТМО [PERSON] всупереч наявності підстав для госпіталізації, підтверджених оглядом групою лікарів 09.01.2025 (результати огляду №8806741) та не беручи до уваги раніше узгоджену дату госпіталізації (результати огляду №8491121 ) відмовив пацієнту у госпіталізації, чим порушив вимоги статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Окрім того, зазначеними діями лікар-невропатолог стаціонару ТМО [PERSON] порушив вимоги посадової інструкції, оскільки повинен був доповісти завідувачу стаціонарним відділенням про виявлення необґрунтовано (на його думку) направленого пацієнта на стаціонарне лікування. На підставі зібраних матеріалів, комісія прийшла до висновку, що лікар-невропатолог стаціонару ДУ «ТМО МВС України по Полтавські області» [PERSON] , відмовивши гр. [PERSON] у раніше узгодженій госпіталізації, допустив порушення вимог чинних нормативних документів, а саме статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та пункту 2.13 посадової інструкції. Рекомендовано начальнику ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області» розглянути питання притягнення лікаря-невропатолога стаціонару ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області» [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, враховуючи попередню роботу працівника та факти, встановлені у цій службовій перевірці відповідно до статті 149 Кодексу Законів про працю України . Позивач ознайомлений з Висновком службової перевірки за завою [PERSON] від 09.01.2025 р. № 33/37-П-2 , про що свідчить його підпис та останній не спростував та не заперечував даний факт. Позивачем надано письмові пояснення щодо висновків, викладених в Висновку службової перевірки за завою [PERSON] від 09.01.2025 року № 33/37-П-2 складеного 06.02.2025 за № 2 відповідно яких, [PERSON] заперечує підстави притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Згідно наказу ДУ ТМО МВС України по Полтавській області № 19 о/д від 12 лютого 2025 року «Про порушення трудової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності» за фактами порушень лікарем-невропатологом відділення стаціонару лікарні (з поліклінікою) ДУ ТМО [PERSON] трудової дисципліни (невиконання вимог чинних нормативних документів, а саме статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та пункту 2.13 посадової інструкції), необґрунтованої відмови пацієнту [PERSON] у раніше узгодженій госпіталізації, лікарю-невропатологу терапевтичного відділення стаціонару лікарні (з поліклінікою) ТМО оголошено догану. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до п.д) ч.1 ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу із забезпеченням належного рівня захисту персональних даних, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації, вибір закладу охорони здоров`я, а також доступ до необхідних лікарських засобів та медичних виробів у порядку, встановленому законодавством; Частинами 1, 2, 4, 7, 8 ст. 35-2 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» спеціалізована медична допомога - медична допомога, що надається в амбулаторних або стаціонарних умовах лікарями відповідної спеціалізації (крім лікарів загальної практики - сімейних лікарів) у плановому порядку або в екстрених випадках і передбачає надання консультації, проведення діагностики, лікування та профілактики хвороб, травм, отруєнь, патологічних і фізіологічних (під час вагітності та пологів) станів, у тому числі із застосуванням високотехнологічного обладнання та/або високоспеціалізованих медичних процедур високої складності; направлення пацієнта відповідно до медичних показань для надання спеціалізованої медичної допомоги з іншої спеціалізації. Надання спеціалізованої медичної допомоги забезпечують заклади охорони здоров`я в стаціонарних та амбулаторних умовах. Спеціалізована медична допомога надається безоплатно в закладах охорони здоров`я, що забезпечують надання такої допомоги, з якими головний розпорядник бюджетних коштів уклав договір про медичне обслуговування населення (у межах, визначених договором). Спеціалізована медична допомога надається відповідно до медичних показань за направленням лікуючого лікаря з надання первинної медичної допомоги або лікуючого лікаря закладу охорони здоров`я, що забезпечує надання спеціалізованої медичної допомоги. Лікуючим лікарем з надання спеціалізованої медичної допомоги є лікар закладу охорони здоров`я, у якому надається така допомога, або лікар, що провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець, які отримали підготовку за відповідною спеціальністю (крім спеціальності "загальна практика - сімейна медицина"). Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (ч.1 ст. 147-1 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Суд відзначає, що трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Проаналізувавши доводи позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги та заперечення відповідача проти заявлених вимог, суд вважає, що позивач, як лікар, допустив бездіяльність, яка полягає у неналежному виконанні покладених на нього трудових обов`язків і яка є складовою дисциплінарного проступку. Судом встановлено, що трудові обов`язки позивача, як лікаря невропатолога, визначені посадовою інструкцією, яка доведена до його відома та чинними нормативними актами, які регулюють організаційно-правові засади забезпечення громадян України медичною допомогою. Відтак, позивач, як лікар мав обов`язок вчинити усі необхідні дії та надати в повному обсязі медичну допомогу [PERSON] з урахуванням його стану здоров`я, встановленого діагнозу. Із пояснень позивача [PERSON] , які надавались ним як свідком останній пояснив, що не розроблений порядок щодо госпіталізації і відмови в госпіталізації. Комісійний огляд [PERSON] не містить підписів лікарів. Останній 10 днів лікувався в умовах стаціонару, його стан був легкий, міг амбулаторно отримувати медичну допомогу. [PERSON] був присутній під час комісійного огляду [PERSON] , результат огляду бачив, жодної усної чи письмової незгоди не заявляв. Таким чином, судом установлено, що в результаті комісійного огляду лікарями [PERSON] встановлено, що останній за станом здоров`я потребує госпіталізації в умовах стаціонару Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає позивача, відносини нормальні. Вона приймала участь у комісійному огляді [PERSON] , який звертався до неї та за станом здоров`я потребував госпіталізації. Даний пацієнт багаторазово отримував курси амбулаторного лікування. До складу комісії входив позивач, [PERSON] , [PERSON] . Комісією підтверджено потреба у госпіталізації. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача знає , відносини нормальні. До неї як начальника лікарні ( з поліклінікою) звернувся [PERSON] , який був збуджений, обурювався, хотів написати скаргу. З його слів позивач відмовив йому у госпіталізації. При цьому пацієнт не скаржився щодо висловлення такої відмови завідуючим відділення. Нею ініційований комісійний огляд останнього, до комісії ввійшли вона, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та оглядом встановлено, що пацієнт потребує стаціонарного лікування. При огляді позивач погодився, що [PERSON] потребує такого лікування та останній направлений до стаціонару. Ніякої дискусії щодо потреби особи в госпіталізації при комісійному огляді не було. У той же день він був госпіталізований, а у послідуючому виписаний з лікарні з покращенням стану здоров`я. Якщо б особа не була госпіталізована, то це б призвело до погіршення його стану здоров`я. [PERSON] повідомив, що він звертався до завідуючого відділення, проте самостійно прийняв рішення про відмову в госпіталізації [PERSON] . Щодо госпіталізації пацієнта позивач повинен був повідомити завідуючого відділення. Якщо позивач вважав, що особа не підлягає госпіталізації, то лікар повинен був повідомити завідуючого відділення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача знає,відносини робочі. Вона є головою М(ВЛ)К ТМО. Їй відомо, що надійшла скарга про відмову від госпіталізації. Вона приймала участі у огляді пацієнта, до складу комісії входили вона, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Огляд проводився щодо підстав особи для госпіталізації. У зв`язку з наявними обмеженнями функції ходи, больового синдрому, комісією прийнято рішення, щодо потреби госпіталізації. Пацієнт мав термін захворювання, наявні ознаки загострення. При комісійному огляді ніхто з лікарів заперечень не висловлював. Таким чином, у ході судового розгляду достеменно встановлено, що позивач, перебуваючи на посаді лікаря невропатолога, всупереч п. 2.13 Посадової інструкції, самостійно прийняв рішення щодо відмови [PERSON] в госпіталізації в умовах стаціонару. У своїх вільних поясненнях, у ході судового засідання 21 липня 2025 року, позивач пояснив, що у [PERSON] згідно неврологічного аспекту були відсутні підстави та критерії для лікування як стаціонарного пацієнта. Свою відмову в госпіталізації особи пояснив, що не бажає «прикривати» ухилянтів. У послідуючому рішення про госпіталізацію підтримав, щоб уникнути від особи подальших скарг. Суд критично оцінює посилання позивача, що хворий є ухилянт, оскільки до його повноважень відноситься саме надання медичної допомоги. Суд вважає, що під час розгляду справи була встановлена вина позивача у допущеній бездіяльності та наявність причинного зв`язку між бездіяльністю і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Суд також вважає, що допущене позивачем порушення стосувалося саме тих обов`язків, які є складовими трудової функції як лікаря і вони безпосередньо випливали з його посадової інструкції. Суд приймає до уваги ту обставину, що після госпіталізації до стаціонару зазначеної особи, лікуючим лікарем був позивач, який, з врахуванням стану здоров`я особи, прийняв рішення про перебування [PERSON] на лікуванні в умовах стаціонару 10 днів, а не декілька днів, хоча вважав, що відсутні підстави для його лікування безпосередньо в стаціонарі. З оскаржуваного наказу встановлено, що він був виданий компетентною особою навальником лікарем ТУ « ДМО МВС України по Полтавській області» Сергата Є., яка має право вирішувати питання накладення дисциплінарних стягнень, оскільки наділена повноваженнями приймати та звільняти працівників даного медичного закладу. Суд, оцінюючи надані докази, дійшов до висновку, що відповідач дотримався процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, призначив службову перевірку щодо діянь ( дій чи бездіяльності) лікаря-невропатолога ТМО [PERSON] з підстав, викладених у заяві [PERSON] від 09.01.2025 року , позивач надав свої пояснення, тобто вимоги ч.1 ст. 149 КЗпП України відповідач виконав. Зважаючи на обставини перебування позивача у відпустці , суд вважає, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулось в межах строку, встановленого ч.1 ст. 148 КЗпП України, а доводи позивача в цій частині є незмістовними. Підсумовуючи викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем дотримано правил і порядку застосування дисциплінарного стягнення, враховані обставини, за яких позивачем вчинено проступок, та з урахуванням попередньої роботи позивача, який раніше не притягувався до дисциплінарної відповідальності, правомірно застосоване стягнення у вигляді догани. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід залишити без задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судові витрати не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed