Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» Сердійчук Ярослава Ярославівна звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором та просила стягнути з відповідача заборгованість за договором № 1778425 від 19.09.2024 у розмірі 81996,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 19.09.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 1778425. Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язався надати споживачу кредит у розмірі 11 000,00 грн. строком на 360 днів, а споживач - повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші умови Договору. ТОВ «Селфі Кредит» виконало свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Однак [PERSON] допустив порушення умов Договору та не виконав зобов`язання щодо повернення грошових коштів, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 21.07.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 21-07/25, відповідно до якого ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зокрема за договором № 1778425. Станом на дату подання позову за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 81996,00 грн., що складається з: 15200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 46276,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 12920,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором з моменту відступлення права вимоги до дати складання розрахунку заборгованості; 7 600,00 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафними санкціями. 12.11.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог та просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 1778425 від 19.09.2024 року у загальному розмірі 77 284,00 грн, що складається з: 15 200,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 54 484, 00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими в межах строку кредитування, 7 600,00 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафними санкціями, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 25 000,00 грн. Зважаючи на те, що відповідач ухиляється від добровільного виконання зобов`язань, ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою суду від 04.12.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням, але без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, у якій роз`яснено вимоги ст. 178 ЦПК України. Ухвалу про відкриття провадження у справі направлено відповідачу за місцем його реєстрації, яку він отримав 25.12.2025 року, що підтверджується поштовим повідомлення АТ «Укрпошта». З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, судом надано можливості та достатньо часу ознайомитись з позовною заявою та надати свої заперечення, отже вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Частиною 2 ст. 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Встановлені судом обставини та докази. Судом встановлено, що 19.09.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1778425, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 11 000,00 грн, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з пунктами 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1, 1.10 Договору строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в такому розмірі та порядку: стандартна процентна ставка становить 1% на день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 50 600,00 грн. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, зокрема з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] (пункт 2.1 Договору). ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за вищевказаним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредит у розмірі 11 000,00 грн шляхом зарахування грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» № 20250722-34 від 22.07.2025. 20.09.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено додаткову угода до Договору № 1778425 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 19.09.2024 року. Відповідно до додаткової угоди до Договору № 1778425 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 19.09.2024 року сторони домовились збільшити суму кредиту на 4 200,00 гривень, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору: 1.1. Викласти п.1.2. Договору в новій редакції: «1.2. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 15200 гривень. Тип кредиту кредит.» 1.3. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту, Сторони також визначають, що на момент укладення цієї Додаткової угоди: Денна процентна ставка складе: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1% в день. (Розрахунок (54636 грн. / 15200 грн. ) / 360 дн. ? 100 % = 1 % в день Загальні витрати зазначені в Договорі на дату його укладання, збільшаться та складуть: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 54636 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка зазначена в Договорі на дату його укладання, складе: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2668.05 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в Договорі на дату його укладення, збільшиться та складе: - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 69836 грн. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за вищевказаним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредит у розмірі 4200,00 грн шляхом зарахування грошових коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек» № 20250722-35 від 22.07.2025. З розрахунку заборгованості за Договором № 1778425 від 19.09.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 17.10.2025 утворилася заборгованість у розмірі 77 284,00 грн., яка складається з: 15 200,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 54 484,00 грн. - заборгованість за процентами; 7 600,00 грн пеня штрафи. 21.07.2025 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали Договір факторингу № 21-07/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалося відступити (передати) ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» набути права вимоги від ТОВ «Селфі Кредит». Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 21-07/25 від 21.07.2025 до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 1778425 від 19.09.2024 у загальному розмірі 69076,00 грн. 17.09.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» направило [PERSON] досудову вимогу, в якій повідомило про відступлення права вимоги за договором № 1778425 від 19.09.2024 до ТОВ «Факторинг Партнерс» та про необхідність сплатити заборгованість у розмірі 77 588, 00 грн. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості. Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами. Відповідно до частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктами 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно зі статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зважаючи на те, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 1778425 від 19.09.2024 р. щодо кредиту та сплати процентів за користування ним, утворилась заборгованість, яку відповідач повинний сплатити на користь позивача у сумі 69 684,00 грн, яка складається заборгованість за кредитом 15 200,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами 54 484,00 гривень. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафами, суд зазначає наступне. Згідно з пунктом 6.4. Договору № 1778425 від 19.09.2024 у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 1 650,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 121,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом із тим, згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування,до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.11.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. З 24.02.2022 року по теперішній час у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 р., та подальшими Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», в Україні діє воєнний стан. Таким чином, враховуючи, що на момент укладення договору та розгляду справи на території України діє воєнний стан, позивач не мав права нараховувати відповідачці штраф, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу та пені у розмірі 7 600,00 грн. слід відмовити. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0571540016 від 03.11.2025 року. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до приписів ч.3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за мінімальною ставкою у розмірі 2422,40 грн то з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений з АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги № 1402 від 01.09.2025; витяг з акту № 19 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025. Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 904/4507/18, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Водночас, у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial