Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

КС «Святий Мартин» в особі Ужгородської філії звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 31.01.2024 між [PERSON] та кредитною спілкою «Святий Мартин» укладений кредитний договір №УЖ-00004/24, згідно з яким відповідач отримала кредит в розмірі 6700 грн. Відповідач, своєю чергою, зобов`язалася прийняти, належним чином використати та повернути позивачеві вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, та сплатити відповідну платню (проценти) за користування кредитом. Позичальник [PERSON] неналежним чином виконує умови кредитного договору. Зауважує, що станом на 28.11.2025 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 7777,92 грн, з яких: 4583,37 грн залишок заборгованості за кредитом; 3194,55 грн несплачені відсотки за користування кредитом. 28.05.2025 Ужгородська філія кредитної спілки «Святий Мартин» надіслала відповідачу лист-претензію про погашення заборгованості за кредитним договором. Вказує, що численні перемови з відповідачем про виконання зобов`язань за кредитним договором та добровільне погашення заборгованості ні до чого не привели, тому позивач змушений звернутися за захистом своїх інтересів з позовом до суду. На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь Ужгородської філії кредитної спілки «Святий Мартин» заборгованість за кредитним договором в розмірі 7777,92 грн та сплачений судовий збір. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, у якій просить суд розглянути цивільну справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами частини першої, другої та восьмої статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.01.2024 між кредитною спілкою «Святий Мартин» та [PERSON] укладено кредитний договір №УЖ-00004/24, згідно з яким кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти у кредит позичальникові у сумі 6700 грн на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 60 відсотків річних. Загальний розмір наданого кредиту становитиме 6700 грн (п. 1.1). Пунктом 1.3 договору обумовлено, що цей договір укладено строком на 18 місяців, що діє з 31.01.2024 до 31.07.2025. Кредит надається на строк 18 місяців, що діє з 31.01.2024 до 31.07.2025 (строк кредитування). Згідно з п. 1.7 договору процентна ставка, визначена в п. 1.1 цього договору, є фіксованою. Зміні процентна ставка не підлягає. До кредитного договору додано графік платежів та заяву відповідача про надання кредиту. Факт одержання відповідачем коштів у сумі 6700 грн за кредитним договором підтверджується видатковим касовим ордером №19 від 31.01.2014. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 28.11.2025 у неї утворилася заборгованість у розмірі 7777,92 грн, з яких: 4583,37 грн залишок заборгованості за кредитом; 3194,55 грн несплачені відсотки за користування кредитом. Позивач звертався до відповідача з досудовим попередженням від 28.05.2025 за вих. №3, однак таке залишено останньою без реагування. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), Згідно з частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18). Обставини, наведені в позовній заяві та додані до неї докази, відповідачем не спростовані. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним кредитним договором належним чином не виконала, суд вважає, що позовні вимоги кредитної спілки «Святий Мартин» в особі Ужгородської філії кредитної спілки «Святий Мартин» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення повністю. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн за подання даної позовної заяви. З огляду на задоволення судом позову повністю, у відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved