Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

21.11.2025 р. до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Акціонерного товариства «МетаБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якої представник позивача Акціонерного товариства «МетаБанк» (далі - АТ «МетаБанк») просить суд солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] (далі [PERSON] , [PERSON] ) на користь АТ «МетаБанк» суму боргу зі сплати інфляційних втрат у розмірі 37 113,05 грн. та 3 % річних у розмірі 14663,27 грн., а всього 51 776,31 грн. за період з серпня 2017 р. по січень 2022 року, що нарахована на основну суму боргу у розмірі 108 517,68 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.10.2006 р. між АБ «Металург», правонаступником якого є АТ «МетаБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 630800000179, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі-придбання житла, у розмірі 21 632 дол. США по 11.10.2026 року, шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника, відкритий у банку, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 13,5% річних. Забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за цим договором є договір поруки №9308000001702 укладений 11.10.2006 р. між Банком та [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконання позичальником взятих на себе зобов`язань позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 р. по справі 333/1681/15-ц провадження 2/333/1262/25 з [PERSON] та [PERSON] стягнуто солідарно на корить банку заборгованість за кредитним договором №630800000179 від 11.10.2006 р. у розмірі 146 080,87 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1460,81 грн. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 07.10.2015 р. змінено рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 р. в частині стягнення в солідарному порядку судового збору. Рішення суду на час подання позову не виконано, заборгованість за кредитним договором не сплачена. На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судові засідання не з`явилися, про судові засідання повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку на їх зареєстроване місце проживання. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 11.10.2006 року між Акціонерним банком «Металург», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МетаБанк» (далі Позивач, АТ МетаБанк, Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № 630800000179, за яким банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі придбання житла у сумі 21 632 дол. США на строк по 11.10.2026 року шляхом зарахування коштів на рахунок позичальника, відкритий в банку, зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 13,5 % річних. Забезпеченням виконання зобов`язань Позичальника за цим договором був Договір поруки № 9308000001702, укладений 11.10.2006 року між Банком та [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 року у справі № 333/1681/15-ц провадження № 2/333/1262/15 за позовом ПАТ МетаБанк до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з відповідачів на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 630800000179 від 11.10.2006 року у розмірі 146 080,87 грн., яка складається із заборгованості по простроченому кредиту у розмірі 21281,15 грн.; заборгованості за простроченими процентами у розмірі 87236,53 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у розмірі 37563,19 грн. Стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ МетаБанк витрати по сплаті судового збору у розмірі 1460,81 грн. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 07.10.2015 року змінено рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 року у справі № 333/1681/15-ц в частині стягнення в солідарному порядку судового збору. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ МетаБанк судовий збір у розмірі 730,41 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ МетаБанк судовий збір у розмірі 730,41 грн. Виконавчі документи, видані на підставі зазначеного судового рішення перебувають на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької обл. Шавлукової З.А. та у Комунарському ВДВС у м. Запоріжжі Південного МУ МЮ (м. Одеса). Станом на день пред`явлення даної позовної заяви до суду зазначене рішення суду не виконано, заборгованість за кредитним договором не сплачена, внаслідок чого обліковується заборгованість Відповідачів перед АТ «МетаБанк», присуджена рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2015 року. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які умови (підстави) з якими норми глави 50 Цивільного кодексу України пов`язують припинення зобов`язання за Кредитним договором в даному випадку не настали. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу (п. 64 постанови Великої Палати ВС від 04.06.2019 у справі № 916/190/18). Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення (постанова Великої Палати ВС від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц). Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Судова практика Верховного Суду, яка міститься в постанові від 20.05.2021 року по справі № 910/3077/20 виходить з можливості стягнення 3% річних та інфляційних втрат, як з позичальника так і з поручителя: «Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту солідарно як з боржника так із поручителів, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за не виконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Вказана правова норма не містить застережень щодо неможливості солідарної відповідальності боржників за порушення грошового зобов`язання.» Крім цього, Верховний Суд у своїх Постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, висловив позицію, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARA-CoV-2" карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) був встановлений в Україні з 12.03.2020 року та діяв до 30.06.2023 року Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Відповідно до пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 19, набрав чинності 17.03.2022 року. Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 02.07.2025 року по справі № 903/602/24 зроблено наступний висновок: «в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.» Отже, стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат за період з серпня 2017 року по січень 2022 року заявлено позивачем в межах визначеного законодавством строку позовної давності. Перевіривши розрахунок позивача щодо заявлених 3% річних та індексу інфляції за період з серпня 2017 року по січень 2022 року, суд дійшов висновку про його вірність та обґрунтованість. Факт наявності заборгованості підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачами в ході її розгляду. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «МетаБанк» про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] суму боргу зі сплати індексу інфляції у розмірі 37 113,05 грн. та 3 % річних у розмірі 14663,27 грн. є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2 422,40 грн. покладається судом на відповідача.

Outcome: approved