Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» через представника Танцуріну Є.В. звернувся у Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 256290-КС-002 про надання кредиту від 21.04.2021, що становить 16 430,74 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.04.2021 між сторонами укладено Договір № 256290-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 21.04.2021 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 256290-КС-002 про надання кредиту. 21.04.2021 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №256290-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-4542, на номер телефону, який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Відповідно до умов договору, ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №256290-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за Договором №256290-КС-002, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором №256290-КС-002 на загальну суму 5 150,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що стало підставою для звернення до суду із позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у АТ «Державний ощадний банк України» письмові докази у вигляді виписки про рух коштів по рахунку. Призначено судове засідання з розгляду справи на 06.01.2026. 06.01.2026 судове засідання відкладено до 05.03.2026 у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Крім того, зазначено про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву не подано. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 21.04.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» (далі Кредитодавець) та [PERSON] (далі Позичальник) було укладено договір №256290-КС-002 про надання кредиту (далі Договір). Відповідно до п.1 Договору кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Згідно із умовами Договору, строк кредиту 8 тижнів, процентна ставка фіксована 0,55144648 у день, комісія за надання кредиту 2 250,00 грн, термін дії договору до 16.06.2021, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 20 600,00 грн. Сторони у п. 3 Договору погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Даний кредитний договір укладено в електронному вигляді та підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». На підтвердження укладення договору №256290-КС-002 від 21.04.2021 позивачем надано послідовність укладення цього договору. Кредитний договір був підписаний відповідачем 21.04.2021 о 16:52:09 шляхом введення одноразового ідентифікатора G-4542. Таким чином, між сторонами було укладено кредитний договір у формі електронного документу з електронними підписами. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 15 000 грн 00 коп. у повному обсязі, що підтверджується квитанцією №400302774 від 21.04.2021, відправник «ООО «БИЗПОЗИКА», про перерахунок коштів на рахунок № [NUMBER] , призначення платежу: «перерах. Коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №256290-КС-002 від 21.04.2021 без ПДВ», а також наданою на виконання ухвали суду АТ «Державний ощадний банк України» випискою по банківському рахунку відповідача. Однак, відповідач умов договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених договором, сплативши заборгованість лише частково на суму 5 150,00 грн. Станом на 30.10.2025, згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, загальна заборгованість відповідача становить 16 430,74 грн, з яких: суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 13 340,80 грн та сума прострочених платежів по процентах 3 089,94 грн. 05.01.2026 до суду надійшла відповідь №46/12-11/164373/2025-Бт від 24.12.2025 АТ «Державний ощадний банк України», на виконання ухвали суду від 17.12.2025, у якій банк повідомив суд про наявність у відповідача банківської платіжної картки № [NUMBER] , надав виписку за карткою, відповідно до якої підтверджено зарахування на рахунок 15000 грн. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закон України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Наведена позиція щодо застосування вказаних норм права викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Зі змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів, щодо належного виконання умов договору та спростування розміру заборгованості відповідачем суду не надано. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Бізнес Позика» за кредитним договором №256290-КС-002 від 21.04.2021 у розмірі 16 430,74 грн, зокрема суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 13 340,80 грн та сума прострочених платежів по процентах 3 089,94 грн. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого ТОВ «Бізнес Позика» судового збору в сумі 2 422,40 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved