Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

18 лютого 2026 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що з 02 червня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує лише формально, спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, вже більше двох місяців подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде, не має спільного бюджету. Повідомила, що примирення між сторонами не можливе, а тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 23.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано сторонам по справі строк для подачі заяв по суті справи, призначено судове засідання на 04.03.2026 року о 14 год. 30 хв. Судове засідання 04.03.2026 року було відкладене на 11.03.2026 року у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному. 11.03.2026 часники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, в судове засідання не з`явилися. 04.03.2026 від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила задоволити в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] 04.03.2026 року до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності відповідача, позовні вимоги визнав та просив задоволити. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про можливість проведення судового засідання у відсутності учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 02 червня 2016 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано Немирівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що 02.06.2016 року складено відповідний актовий запис № 25, що підтверджується витягом з Єдиного порталу державних послуг Дія. Під час шлюбу в сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05 жовтня 2020 р. виконавчим комітетом Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області. Як зазначає позивач, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує лише формально, спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, вже більше двох місяців подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде, не має спільного бюджету, вважає, що примирення між сторонами не можливе, а тому просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] жодних заперечень проти позову не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Шлюб відповідно до ст. 24 СК України це добровільна згода чоловіка та жінки, а судом встановлено, що сторони по справі не бажають перебувати у шлюбі. Судом також встановлено, що примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач вважає недоцільним подальше підтримання сімейних відносин і не бажає збереження шлюбу, а відповідач позов про розірвання шлюбу визнав. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин по справі, зважаючи на фактичне припинення шлюбних відносин та відсутність бажання у сторін примиритися, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а відтак, шлюб між ними необхідно розірвати. Згідно з ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665, 60 грн., а також позивачу слід повернути судовий збір в розмірі 665, 60 грн. з державного бюджету. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved