Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд: 1) стягнути з [PERSON] ( [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ; паспорт [NUMBER] ; РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (юридична адреса: 01133, місто Київ, бульвар Л. Українки, будинок № 26, офіс 411; ЄДРПОУ 41084239; ел. пошта:office@bizpozyka.com) заборгованість за Договором № 462212-КС-002 про надання кредиту від 30.04.2023 року, що становить 19 726, 24 грн., яка складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 711,15 грн.; - суми прострочених платежів по процентах - 10 265,09 грн.; - суми заборгованості по штрафам- 00,00 грн.; - суми прострочених платежів за комісією - 750,00 грн. 2) стягнути з [PERSON] ( [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ; паспорт [NUMBER] ; РНОКПП [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (юридична адреса: 01133, місто Київ, бульвар Л. Українки, будинок № 26, офіс 411; ЄДРПОУ 41084239; ел. пошта:office@bizpozyka.com) сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. з підстав зазначених у позові. Вважає, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок, просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак п.п. 1, 5-7 прохальної частини позовної заяви просить суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не прибув. Однак, 06.02.2026 року надав на адресу суду заяву у якій зазначив, що дійсно між ним та позивачем був укладений кредитний договір. Однак, на його думку, позивач порушує його права як військовослужбовця тим, що нараховує йому відсотки. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову. 05.03.2026 року [PERSON] надав на адресу суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що не погоджується із позовними вимогами ТОВ «Бізнес Позика». Зазначає, що він військовослужбовець та на даний час проходить військову службу у Збройних Силах України. Окрім цього, він є учасником бойових дій, що підтверджує відповідними документами. Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на період проходження військової служби військовослужбовцям забороняється нарахування штрафних санкцій, пені та інши платежів за невиконання кредитних зобов`язань. Тому вважає, що нарахування штрафів, пені та підвищених процентів є незаконним. Позивачем не надано належного та детального розрахунку заборгованості із зазначенням періодів та підстав нарахування процентів і штрафів. Вважає заявлену суму завищеною та такою, що не підтверджена належними доказами. Просить суд: відмовити у задоволенні позову в частині стягнення штрафів, пені та додаткових нарахувань; зменшити розмір заборгованості до фактично отриманої суми кредиту. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, відзив на позовну заяву, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.04.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 462212-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». [PERSON] , через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку. ТОВ «БІЗПОЗИКА» 30.04.2023 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 462212-КС-002 про надання кредиту. Відповідь Заявника/Позичальника, якому адресована пропозиція укласти Договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення Кредитодавцю. 30.04.2023 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 462212-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора UA-2690, (направленого Позичальнику на номер телефону [NUMBER] вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Згідно з п.п. 4.4.4. Правил Позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс- коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Отже, із змісту вищеведених положень Закону випливає, що електронний договір може бути підписаний стороною за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір (оферти). Тобто, як встановлено судом, ТОВ «БІЗПОЗИКА» 30.04.2023 року направлено [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 462212-КС-002 про надання кредиту. 30.04.2023 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 462212-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2690, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 30.04.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 462212-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,26605 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Як встановлено судом, ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 462212- КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 462212- КС-002 Позичальника [PERSON] , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Як зазначає позивач, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 462212- КС-002 на загальну суму 9697,13 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначено, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Відповідно до п. 5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. Як зазначає позивач у позовній заяві, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у нього станом на 01.12.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 462212-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 19726,24 грн., що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 711,15 грн.; - суми прострочених платежів по процентах - 10 265,09 грн.; - суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.; - суми прострочених платежів за комісією - 750,00 грн. Так, договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 251 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України, має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У даній справі встановлено, що 30.04.2023 року [PERSON] уклав із ТОВ "Бізнес Позика" кредитний договір № 462212-КС-002, відповідно до якого, ТОВ "Бізнес Позика" надав йому кредит на наступних умовах: сума кредиту 10 000,00 грн., термін кредиту 56 днів з дати його надання; процентна ставка - 1, 26605 % в день, спосіб отримання кредиту - перерахування на рахунок відповідача. Відтак, сторони погодили істотні умови договору позики, а саме: розмір кредиту 10 000 грн., строк кредитування 56 календарних днів та процентну ставку у розмірі 1, 26605 % на кожен день користування кредитом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих в позику коштів зі сплатою процентів за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування. Відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 8 711,15 грн. Щодо тверджень відповідача про те, що на його думку, мало б бути зменшено відсотки, то судом таке не береться до уваги, оскільки з розрахунку наданого позивачем видно, що такі зараховувались у відповідності до вимог кредитного договору. Доказів того, що відповідач звертався до позивача із заявою та додатками до неї, які підтверджують факт перебування відповідача у ЗСУ, із заявою про перерахунок відсотків, суду не надано. Доказів того (квитанцій, платіжних доручень чи інших відомостей), що відповідачем було дотримано графіку платежів згідно умов обраних клієнтом та їх періодичності, суду не надано, а тому судом береться до уваги розрахунок в частині тіла кредиту. Однак, як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 56 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Таким чином, розмір процентів, відповідно до умов договору, становить 7112,00 грн., виходячи з розрахунку: 10 000,00 грн. (тіло кредиту) * 1, 26605 % (процентна ставка) * 56 днів (строк позики), і саме така сума підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідач повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі кредитного договору № 462212-КС-002 від 30.04.2023 року, тому, окрім тіла кредиту 8 711,15 грн., на користь позивача підлягає стягненню й заборгованість за процентами в сумі 7112,00 грн., а також комісія передбачена умовами кредитного договору в розмірі 750,00 грн. що в сукупності становить 16 573,15 грн. У звязку із наведеним, позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи вимоги статті 141 ЦПК України й наслідки розгляду справи судом, а саме часткове задоволення позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2035 грн. 20 коп.

Outcome: approved