Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У жовтні 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник [PERSON] адвокат Миронюк Марина Павлівна звернулася до Хаджибейського районного суду міста Одеси із позовною заявою до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у якому позивач просить суд визначити [PERSON] додатковий строк в термін 3 (три) місяці для прийняття спадщини за заповітом від 25.10.2006 року, посвідченого Державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І., що зареєстровано в реєстрі за №3-3461. Зокрема, позовна заява обґрунтована тим, що 25.10.2006 року [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] було складено заповіт на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право, заповідалось [PERSON] . За доводами позивача, вказаний вище заповіт посвідчений Державним нотаріусом Сьомої одеської міської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 3-3461. В подальшому, як вказав позивач, [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть від 25.03.2024 року, серія [NUMBER] та [PERSON] звернулась до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Джагарян Анаіт Мірзаївни із заявою про прийняття спадщини, та за наслідками звернення листом від 23.09.2025 року № 293/01-16 Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джагарян Анаіт Мірзаївни встановлено, що [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України у шість місяців, який відчислюється з дня смерті спадкодавця, тобто позивачу потрібно було звернутись до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини до 24.09.2024 року включно та рекомендовано звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач, посилаючись на те, що померлій приходилася невісткою та не знала про наявність відповідного заповіту, зауважила, що на момент смерті [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № [NUMBER] від 24.10.1996 року, а також відповідно паспорту громадянина [PERSON] також була там зареєстрована. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 29.10.2025 року у справі №521/16687/25 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого засідання. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 26.11.2025 року у справі 521/18687/25 клопотання представника Одеської міської ради Кріцької Дар`ї Євгенівни від 25.11.2025 року (вх.№78831) про витребування доказів задоволено; витребувано від Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Джагарян Анаіт Мірзаївни (65069, м. Одеса, просп. Князя Володимира Великого, 99) наступні докази: Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність (відсутність) заведеної спадкової справи та виданого свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (у разі її заведення). 12.12.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від Приватного нотаріуса надійшла витребувана судом інформація (вх. №83328), а саме, про відсутність заведеної спадкової справи та виданих свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 04.02.2026 року у справі №521/18687/25 закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог. Відзиву на позовну заяву від представника Одеської міської ради до суду не надійшло, що в розумінні вимог ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної справи за наявними в ній матеріалами. В судове засідання представники учасників справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача скерувала 05.03.2026 року до суду заяву про розгляд справи без її участі, що судом розглянуто та задоволено, позовні вимоги підтримала. Від представника Одеської міської ради до суду будь-яких заяв або клопотань не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку із неявкою сторін учасників справи, згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, заслухавши учасників справи, які з`явилися до судового засідання, суд зазначає, що позовні вимоги [PERSON] до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини потребують задоволення, враховуючи таке. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно копії паспорта [NUMBER] , виданого Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 27.04.2007 року, наявної у матеріалах справи, [PERSON] , [INFO] , народилася в с. Мала Мечетня, Кривооозерського району, Миколаївської області; одружилася [INFO] з [PERSON] , 1953 року народження, зареєстрована: [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 24.09.1981 року, 17.01.1973 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Київським ЗАГС м. Одеси, а/з №60. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження, [PERSON] , [INFO] народився у м. Столбці, Барановицької області, про що Бюро ЗАГС Столбцовського району Барановицької області 12.06.1953 року здійснено відповідний запис №64. Матір`ю [PERSON] , [INFO] записано [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси видане відповідне свідоцтво про смерть [NUMBER] , а/з №968. З копії паспорта [NUMBER] , виданого Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 15.09.1997 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народилася в с. Белигород, Ліського району, Польща; зареєстрована 19.03.1969 року у [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] ід 17.11.1960 року, виданого міським ЗАГС м. Миколаєва, 17.11.1960 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, а/з №2720. 24.10.1996 року [PERSON] Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видане свідоцтво №927 про право власності на квартиру у будинку ЖБК «Вимпел» за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з двох кімнат житловою площею 30,5 кв. м., загальною площею 44, 8 кв. м. 29.11.1996 року право власності на вказану вище квартиру зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації за №405, кн. 25, стор. 90. [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видане відповідне свідоцтво про смерть [NUMBER] . За життя [PERSON] , [INFO] , 25.10.2006 року залишила на ім`я [PERSON] , [INFO] заповіт на все майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, посвідчений 25.10.2006 року Державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Л.І. Михальовою за №3-3461. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.10.2006 року №7020115, від заповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] було зареєстровано заповіт за № у спадковому реєстрі 40934252, місце посвідчення Сьома одеська державна нотаріальна контора. З відповіді Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Джагарян А.М. від 23.09.2025 року 3293/01-16 вбачається, що заявником, яка звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, з огляду на що, заведення спадкової справи є неможливим, оскільки заявниця є такою, що не прийняла спадщину. Нотаріусом рекомендовано звернутися заявниці до суду для захисту порушених прав. Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин між сторонами, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до змісту ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно із ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказаний Протокол є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. При цьому, суд зазначає, що вимоги ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Законодавство не встановлює перелік поважних причин, тому вони визначаються поважними на думку суду в кожному конкретному випадку. Головною ознакою поважних причин є те, що вони роблять своєчасне звернення про прийняття спадщини неможливим. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Одночасно дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв?язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Відповідно до позиції, сформованої Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, визначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. В разі невизначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказане зумовить перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування на території якого воно знаходиться. У даній справі судом встановлено, що 24.10.1996 року [PERSON] Управлінням ЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів було видане свідоцтво №927 про право власності на квартиру у будинку ЖБК «Вимпел» за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з двох кімнат житловою площею 30,5 кв. м., загальною площею 44, 8 кв. м. 29.11.1996 року право власності на вказану вище квартиру зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації за №405, кн. 25, стор. 90. [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видане відповідне свідоцтво про смерть [NUMBER] . За життя [PERSON] , [INFO] , 25.10.2006 року залишила на ім`я [PERSON] , [INFO] заповіт на все майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, посвідчений 25.10.2006 року Державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Л.І. Михальовою за №3-3461. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.10.2006 року №7020115, від заповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] було зареєстровано заповіт за № у спадковому реєстрі 40934252, місце посвідчення Сьома одеська державна нотаріальна контора. З відповіді Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Джагарян А.М. від 23.09.2025 року 3293/01-16 вбачається, що заявником, яка звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, з огляду на що, заведення спадкової справи є неможливим, оскільки заявниця є такою, що не прийняла спадщину. Нотаріусом рекомендовано звернутися заявниці до суду для захисту порушених прав. При цьому, звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивачка вказала, що взагалі не знала про наявність заповіту, складеного свекрухою на її ім`я. У даній справі, враховуючи ті обставини, що позивачка не знала про складення заповіту та заповідання всього майна саме їй, відсутність інших спадкоємців та відсутність факту заведення спадкової справи відносно майна померлої [PERSON] , суд приходить до переконання про наявність підстав для поновлення пропущеного позивачкою строку для звернення позивачці до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, причини пропуску до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини є поважними, тому суд вважає можливим визначити позивачу трьохмісячний строк, який є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 16, 1220, 1222, 1223, 1227, 1258, 1261, 1268, 1270, 1272, ЦК України,

Outcome: approved