Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог 20 грудня 2023 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 12 квітня 2024 року відповідач [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовано тим, що 14 лютого 2011 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано 05 липня 2023 року. Під час перебування в шлюбі, 04 лютого 2021 року, відповідач придбала шляхом укладення договору купівлі-продажу житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . Зазначене майно набуте відповідачем за спільні кошти подружжя. Просив суд визнати за ним право власності на житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , як на об`єкт спільної сумісної власності. 02 січня 2024 року позивач змінив предмет позову (подано заяву про збільшення позовних вимог) та просив суд також визнати за ним право власності на земельної ділянки, яка розташована в [ADDRESS] , площею 0.25 га, кадастровий номер 0720887401:01:001:0111, як на об`єкт спільної сумісної власності. Відзив на позов відповідача Відповідач проти позову заперечила з наступних підстав. Зазначила, що 04 лютого 2021 року придбала житловий будинок та земельну ділянку, розташовані в [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений за згодою чоловіка (позивача у справі), тобто у спільну сумісну власність. 20 січня 2021 року відповідач отримала у позику від [PERSON] грошову суму в розмірі 50000 доларів США, що підтверджується власноручно написаною нею борговою розпискою. Дані кошти позичені відповідачкою для купівлі житлового будинку та земельної ділянки. Вона зобов`язалась повернути борг [PERSON] в тій же валюті і в тому ж розмірі на його першу вимогу. З огляду на викладене просила суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідь на відзив Позивач зазначає, що відповідач, який намагається спростувати презумпцію рівності часток у спільній власності подружжя, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Доводи відповідача про позику коштів у [PERSON] , на переконання сторони позивача, жодним чином не спростовують презумпцію рівності часток у спільній власності подружжя. Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. На переконання позивача, стороною відповідача не надано належних і допустимих доказів як на підтвердження укладення [PERSON] договору позики, так і на фактичне використання отриманих у позику грошових коштів в інтересах сім`ї, тобто, на придбання житлового будинку та земельної ділянки. Навіть якщо припустити отримання [PERSON] грошових коштів у позику та їх фактичне використання в інтересах сім`ї, вказана обставина не спростовує презумпцію рівності часток кожного з подружжя з огляду на те, що отримані кошти в силу ч. 3 ст. 165 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України ця обставина створює обов`язки з виконання грошового зобов`язання (повернення отриманих у позику грошових коштів) для другого подружжя і не може бути підставою для відступу судом від презумпції рівності часток у спільній власності подружжя. Зважаючи на викладене, просить доводи сторони відповідача відхилити як неналежні і не підтверджені жодними доказами. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом, з повідомленням сторін. Підготовче провадження у справі призначено на 31 січня 2024 року. Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року накладено арешт на нерухоме майно, зокрема, житлового будинку [ADDRESS] Ухвалою суду від 03 січня 2024 року накладено арешт на нерухоме майно, зокрема, земельної ділянки, кадастровий номер 0720887401:01:001:0111, площею 0.25 га у селі Скобелка Луцького району Волинської області. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 21 травня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Протокольними ухвалами суду розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє на 10 березня 2026 року. Позиція учасників судового розгляду Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні 10 березня 2026 року позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та у письмових запереченнях на відзив. Ствердив, що спірний житловий будинок та земельну ділянку позивач та відповідач придбали під час перебування у шлюбі за спільні кошти та за ціною, вказаною у договорах купівлі-продажу. На переконання позивача, стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів укладення [PERSON] договору позики та фактичне використання грошових коштів в інтересах сім`ї, а саме для придбання житлового будинку та земельної ділянки. Однак, якщо припустити отримання [PERSON] у позиву від [PERSON] грошових коштів у сумі 50000 доларів США та їх фактичне використання відповідачем в інтересах сім`ї, вказана обставина не спростовує презумпцію рівності часток кожного з подружжя в об`єктах права спільної сумісної власності, оскільки отримані кошти є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо кошти на придбання будинку були позичені, то вони повинні бути повернуті обома з подружжя. Також зазначає, що доходів [PERSON] та [PERSON] за період з 2016 року до липня 2019 року недостатньо для позики 50000 доларів США, що підтверджується змістом Декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Звертає увагу суду на суперечливі покази відповідача щодо обставин отримання грошових коштів у позику та написання розписки, оскільки зі змісту пояснень вбачається, що при отриманні грошових коштів [PERSON] був присутнім, а при написанні розписки ні. Свідок [PERSON] не змогла пояснити, чому розписку відібрала у своєї дочки, а від зятя [PERSON] не відібрала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 10 березня 2026 року проти позову заперечила. Зазначила, що у колишнього подружжя [PERSON] , як у молодої сім`ї, були відсутні кошти для придбання нерухомого майна. Також суд при вирішенні спору має врахувати наявність боргових зобов`язань у колишнього подружжя. Ствердила, що позивач обрав неналежний спосіб захисту права. Останній мав заявити позов про виділення йому ідеальної частки у праві спільної власності подружжя, що відповідає практиці Верховного Суду. Задоволення позову у справі не призведе до вирішення спору між сторонами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Показала, що житловий будинок та земельна ділянка були придбані у 2021 році за 95 тисяч доларів США. При цьому, кошти у розмірі 50000 доларів США були отримані в позику від її батьків; 25 тисяч доларів США кошти, отримані від продажу квартири, яку вони придбали у шлюбі; 25 тисяч доларів США були їхніми заощадженнями. Зазначила, що батьки передали гроші на купівлю нерухомого майна у них вдома у присутності позивача [PERSON] . Надалі вона дала батькам боргову розписку про позику коштів. Однак, [PERSON] не був присутній при її складанні. Після підписання договорів купівлі-продажу нерухомого майна, перший внесок у розмірі 60-65 тисяч доларів США вони залишили у нотаріуса, який віддав їх попередньому власнику. Решту коштів 30 тисяч доларів США, вони віддавали протягом двох років. Це були її прибутки від зайняття підприємницькою діяльністю та заробітки позивача. Ствердила, що вартість нерухомого майна, яка зазначена у договорах купівлі-продажу, не відповідає фактичному розміру сплачених сторонами коштів за придбання нерухомості. У зв`язку з наведеним, просила відмовити у задоволенні позову повністю. Фактичні обставини справи, встановлені судом 14 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 липня 2023 року. Рішення набрало законної сили 05 серпня 2023 року (а. с. 5 7). У період перебування у шлюбі, а саме в 04 лютого 2021 року, подружжям було придбано житловий будинок та земельну ділянку. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №358750659 від 17 грудня 2023 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 227,1 кв.м., житловою площею 102,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 0720887401:01:001:0111, площа 0,25 га. Дата державної реєстрації 04 лютого 2021 року (а. с. 10 11). Договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений 04 лютого 2021 року на ім`я [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Волошин С.А. та зареєстрований в реєстрі за №166. Згідно з п. 2.1 договору, продаж зазначеного житлового будинку проводився за ціною 93969 гривень, які покупець повністю сплатив продавцю до нотаріального посвідчення договору. Підписання договору продавцем свідчить про повний розрахунок за проданий житловий будинок та відсутність майнових претензій до покупця (п. 2.2 договору). Згідно з пунктом 4.10 договору купівлі-продажу чоловік покупця [PERSON] надав згоду на укладення цього договору, що підтверджується його заявою, справжність підпису на якій засвідчено Волошин С.А., приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу, 04 лютого 2021року за реєстровим номером 165. Договір купівлі-продажу земельної ділянки був укладений 04 лютого 2021 року на ім`я [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу Волинської області Волошин С.А. та зареєстрований в реєстрі за №167. Згідно з п. 2.1 договору продаж земельної ділянки здійснено за ціною 25075 гривень, які покупець повністю сплатив продавцю до нотаріального посвідчення договору. Підписання договору продавцем свідчить про повний розрахунок за продану земельну ділянку та відсутність майнових претензій до покупця (п. 2.2 договору). Згідно з пунктом 6.5 договору купівлі-продажу чоловік покупця [PERSON] надав згоду на укладення цього договору, що підтверджується його заявою, справжність підпису на якій засвідчено Волошин С.А., приватним нотаріусом Горохівського районного нотаріального округу, 04 лютого 2021року за реєстровим номером 167. Згідно з п. 6.3 договорів сторони свідчать, що «у тексті цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу. Будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення договору і не відображені у його тексті, після підписання цього договору не матимуть правового значення». Як встановлено судом, на розгляді Горохівського районного суду Волинської області перебуває цивільна права № 155/1987/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. При розгляді справи судом досліджується факт отримання позики [PERSON] та [PERSON] за борговою розпискою та порушення зобов`язання щодо своєчасного повернення коштів. Провадження у справі №155/1987/23 зупинено на клопотання [PERSON] для проведення судової технічної експертизи, на вирішення якої поставлено питання про час виготовлення боргової розписки та проставляння підпису на ній. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положення ч. 1 ст. 21 СК України визначає шлюбом сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Тлумачення ст. 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі №756/8056/19 (провадження №14-94цс21). Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує з ч. 4 ст. 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК України). За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Таким чином, якщо один із подружжя уклав договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №638/18231/15-ц (провадження №14-712цс19). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року у справі №712/3590/22 (провадження №61-14297сво23) зроблено висновок, що «наявність письмової згоди одного з подружжя на укладення іншим із подружжя договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у такому договорі, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна за спільні кошти подружжя. У разі якщо інший з подружжя надав згоду на розпорядження майном (коштами) для набуття майна в спільну сумісну власність і така згода зафіксована безпосередньо у договорі купівлі-продажу майна, який вчинено іншим з подружжя, то суд не може своїм рішенням підміняти домовленість подружжя про набуття майна в спільну сумісну власність». У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (ст. 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (ст. 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі. До складу майна, що підлягає поділу включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, у тому числі яке знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року у справі №712/8602/19 (провадження №61-14809сво21)). Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Предметом даного судового розгляду є поділ майна подружжя. Питання укладення договору позики та отримання коштів сім`єю [PERSON] для придбання нерухомого майна судом не досліджується, так як це питання є предметом іншої судової справи, розгляд якої триває. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України). Диспозитивність один з базових принципів судочинства,

Outcome: approved