Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором.Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 27.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 4687822 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 17000 грн. строком на 360 днів та зобов`язалася повернути його, а також сплатити проценти за його користування у термін, встановлений договором. Договір відповідачка підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «25003». ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 17000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк». Однак всупереч підписаній угоді відповідачка не виконала умови договору, не сплатила відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснила повне погашення коштів за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. Просить суд стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 95544,99 гривень, яка складається з: заборгованість за кредитом 17000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 78544,99 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. В порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100)s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С-сума основного боргу; 3-3% річних; 100 - переведення відсотків; 365кількість днів у році; Дн.-кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. 13.10.2025 ухвалою судді Городоцького районного суду Хмельницької області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці роз`яснено право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. В судове засідання представник позивача не з"явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримання позовних вимог. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не надала. У зв`язку з неявкою відповідачки та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.1 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Судом встановлено, що 27.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №46878223 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами вищевказаного договору, сума кредиту складає 17000,00 грн. (п. 1.2); строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 30 днів (п. 1.3); стандартна процентна ставка 1,50 % в день (п. 1.4.1). На виконання умов договору 27.05.2024 на картковий рахунок відповідачки було перераховано кошти в сумі 17000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Пайтек Україна» адресованого ТОВ «Лінеура Україна» від 06.03.2025, з якого вбачається, що ТОВ «Пайтек Україна» надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Між товариствами укладено договір про надання платіжних послуг з переказу грошових коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 2024-01-03. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 27.05.2024 на суму 17000,00, номер транзакції в системі ТОВ «Пайтек Україна»-f38f2192-0ff5-49d5-8352-e119658851b4, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 46878221716837606, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . 27.02.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладений договір факторингу №27/02/2025, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема, і за кредитним договором №4687822 від 27/05.2024 відносно боржника [PERSON] . Вказане також підтверджується Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №27/02/2025 від 27.02.2025. Загальна сума заборгованості склала 82879,99 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту -17000,00 грн., заборгованості за процентами 57379,99 грн., заборгованість за пенею,штрафами у розмірі 8500,00 грн. Станом на дату укладання Договору факторингу від 27.02.2025 №27/02/2025, строк дії Договору №4687822 від 27.05.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ Українські фінансові операції» з дати факторингу 27.02.2025 донараховано відсотки за (83 календарних дні). 17000 грн * 1,5 % = 255 грн* 83 календарних дні = 21165,00 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції». За клопотанням представника позивача судом витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] ; щодо підтвердження або спростування факту зарахування (надходження) коштів на платіжну картку № [NUMBER] банком-емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк» за період з 27.05.2024 включно протягом наступних п`яти календарних днів в сумі 17000 грн. за ініціативою товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек». Згідно запитуваної інформації встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] . По рахунку [NUMBER] було зарахування коштів на сумі 17000 грн. від 27.05.2024. [PERSON] користувалася наданими кредитними коштами, однак повернення коштів не здійснювала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Нормою п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). В силу вимог статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості з тіла кредиту за договором підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідачки 78544,99 грн. заборгованості за процентами суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 21.04.2024 включно) - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 22.04.2024 включно до 19.08.2024 включно) - з 20.08.2024 включно та надалі 1%. Таким чином, сума заборгованості за відсотками становить 68425,00 грн., виходячи з наступного: за період з 27.05.2024 по 19.08.2024 - 85 днів дії договору, процентна ставка 1,5% (17000х1,5%х85=7500); за період з 20.08.2024 по 22.05.2025 - 275 днів дії договору, процентна ставка 1,0% (17000х1%х275=46750,00), загальна сума заборгованості по відсотках становить 68425,00 грн. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст.265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі № 911/952/22, зазначає наступне. Застосування частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України полягає у продовженні нарахування відсотків поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог. Вони застосовуються лише в тих випадках, коли суд, розглянувши спір по суті, ухвалив рішення про застосування відсотків. Тобто можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог у рішенні суду). Якщо суд не застосував відсотки в рішенні, то не може бути і зазначено про їх нарахування до моменту виконання рішення. І навпаки - якщо суд їх застосує, то у рішенні може зазначатися про нарахування відсотків до моменту виконання рішення. Отже, оскільки заявлені до стягнення позивачем з відповідача за ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати, не були предметом судового розгляду і судом не ухвалювалось рішення про їх стягнення за період, що передував ухваленню рішення, а також те, що під час дії воєнного стану, який наразі триває, положення ч.2 ст.625 ЦК України не застосовуються до позичальників, які прострочили виконання за кредитними договорами, підстав для стягнення відповідних платежів з відповідачки відповідно до ч.ч.10,11ст.265 ЦК України немає. Тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідачки понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 укладений між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Євгеном Олександровичем. Також, в матеріалах справи міститься копія заявки №4687822 на виконання доручення до Договору №01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року, детальний опис робіт від 18.09.2025, копію акту №4687822 прийому-передачі виконаних робіт від 18.09.2025 згідно Договору №01/08/2024-А від 01 серпня 2024 року на загальну суму 10000,00 грн; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дідух Є.О.; копію рахунку на оплату №4687822 -2025 від 18 вересня 2025 року. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 по справі № 596/2305/18. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог - позов підлягає задоволенню у процентному відношенні на 89,41 %, а тому в силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2165,87 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8941,00 грн.

Outcome: partial