Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договорами: № 5105288 від 30.12.2021, № 2755917929-196973 від 13.02.2022, № 1204855047489 від 17.02.2022 у сумі 37186 грн. 62 коп. та понесені судові витрати на сплату судового збору у сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у сумі 13000 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що 30.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір № 5105288, в електронній формі, підписаний електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого, Товариство надало позичальнику кредит у сумі 15000 грн., з пролонгацією, зі сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 9000 грн., які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. 13.02.2022 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено договір № 2755917929-196973, в електронній формі, підписаний електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора за умовами якого, Товариство надало позичальнику кредит у сумі 2500 грн., строком на 14 діб, до 27.02.2022, зі сплатою відсотків 0,5 % за кожен день користування кредитом. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Віва капітал» та [PERSON] було укладено договір позики № 1204855047489, в електронній формі, підписаний електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора за умовами якого, Товариство надало позичальнику кредит у сумі 1000 грн., строком до 03.03.2022, зі сплатою відсотків 3,71 % від суми кредиту за кожен день користування. 07.03.2023 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 07/03/23, за умовами якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 2755917929-196973 від 13.02.2022. 18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 18-02/25, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, у тому числі за договорами: № 2755917929-196973 від 13.02.2022. 29.05.2023 між ТОВ «ФК «Віва капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 29-05/23, за умовами якого ТОВ «ФК «Віва капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 1204855047489 від 17.02.2022. 18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 18-02/25, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 1204855047489 від 17.02.2022. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 26-07/2024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 5105288 від 30.12.2021. Загальний розмір непогашеної заборгованості у [PERSON] перед ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитними договорами становить 37186 грн. 62 коп., з яких: 17038 грн. заборгованість за тілом кредиту, 17298 грн. 10 коп. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 2850 грн. заборгованість за комісіями. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами. Про час і місце розгляду справи відповідач [PERSON] повідомлена поштовим повідомленням за встановленим місцем реєстрації, що підтверджується витягом із реєстру поштових відправлень про вручення одержувачу. Клопотання від відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження до суду не надходило. Оскільки відповідач не подала відзив на позовну заяву, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ознайомившись із матеріалами справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За правилами з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Судом установлено, що 30.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 5105288, в електронній формі, підписаний електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого, Товариство надало [PERSON] кредит у сумі 15000 грн., строком на 30 днів, до 29.01.2022. Відповідно до умов п. 1.5 договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 11850.00 грн. у грошовому виразі та 119,128.00 % річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 26850 грн. Комісія за надання кредиту 2850 грн., яка нараховується за ставкою 19.00% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 9000 грн., які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За умовами п. 2.1 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 2.2 договору передбачено позичальником плату за договором, зокрема, п. 2.2.1 договору визначено сплату позичальником комісії за надання кредиту та відсотків за його користування у розмірах, визначених п. 1.5.1- п. 1.5.2 договору; п. 2.2.2 та п. 2.2.3 визначено термін нарахування відсотків, з урахуванням особливостей договору та принцип нарахування відсотків за стандартною (базовою) ставкою, з урахуванням пролонгації договору. Розділом 4 вище указаного договору передбачено відповідальність сторін, зокрема виконання зобов`язання позичальником з повернення кредиту та/або сплати відсотків за його користування та здійснення інших платежів відповідно до умов договору. За умовами п. 6.1 договору, указаний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний через його сайт та відповідний мобільний додаток. Відповідно до п. 6.3 договору, позичальник, приймаючи умови Товариства про укладання даного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору, графіком платежів та паспортом споживчого кредиту. Факт отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 15000 грн. 00 коп. підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію та квитанцією ID платежу від 31.12.2021. Згідно відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення, заборгованість [PERSON] договором № 5105288 від 30.12.2021 становить 32059 грн. 22 коп., з яких: 13538 грн. заборгованість за кредитом, 15671 грн. 22 коп. заборгованість за відсотками за користування, 2850 грн. заборгованість за комісією. Разом із тим, у позовній заяві відсутні посилання на пролонгацію договору № 5105288 від 30.12.2021, з посиланням на відповідні його умови та докази, які це підтверджують, а тому слід виходити зі строку дії договору, на який він укладався, а саме до 29.01.2022. За умовами договору, позичальник зобов`язалася сплатити за весь час дії договору 15000 грн. 00 коп. тіла кредиту, 11850.00 грн. 00 коп. відсотків та 2850 грн. 00 коп. комісії. Згідно детального розрахунку заборгованості, позичальник сплатила за договором: 1462 грн. 00 коп. тіла кредиту, 4665 грн. 00 коп. відсотків, 1456 грн. 00 коп. комісії. Тому заборгованість позичальника за договором № 5105288 від 30.12.2021 складає: 15000-1462=13538 грн. 00 коп. тіла кредиту, 11850-4665=7185 грн. 00 коп. відсотків, 2850-1456=1394 грн. 00 коп. комісії, а всього 22117 грн. 00 коп. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 26-07/2024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, що вказані в реєстрі боржників, у тому числі за договором № 5105288 від 30.12.2021. Згідно додатку № 1 реєстр боржників до договору факторингу № 26-07/2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 5105288 від 30.12.2021, загальна сума заборгованості позичальника зазначена 32059 грн. 22 коп. На підтвердження виконання умов указаного договору факторингу, позивач надав платіжну інструкцію доручення № 448090005 від 26.07.2024 про перерахування платником ТОВ «Факторинг Партнерс» отримувачу ТОВ «Мілоан» оплати згідно умов указаного договору факторингу. 13.02.2022 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено договір позики № 2755917929-196973, в електронній формі, підписаний електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора за умовами якого, Товариство надало [PERSON] кредит у сумі 2500 грн., строком на 14 діб, до 27.02.2022, процентна ставка фіксована та складає 702 % річних. За умовами п. 2.5 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється згідно графіка розрахунків (Додаток № 1), який є невід`ємною частиною договору. Загальна вартість кредиту становить 2682 грн. Пунктом 6.1 договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та умов договору. На підтвердження отримання позичальником кредитних коштів у розмірі 2500 грн. 00 коп., позивач надав довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про проведення трансакції в системі іРаy.ua. щодо здійснення переказу грошових коштів платником ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» від 13.02.2022 на суму 2500 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», заборгованість [PERSON] станом на 23.03.2023 становить 2682 грн. 00 коп., з яких: 2500 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 182 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками. Суд погоджується з таким розрахунком боргу, оскільки він відповідає умовам договору. 07.03.2023 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення прав вимоги № 07/03/23, за умовами якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило, а ТОВ «Коллект Центр» набуло за плату право вимоги згідно реєстру боржників. Згідно додатку № 1 реєстр боржників до договору про відступлення прав вимоги № 07/03/23, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 2755917929-196973 від 13.02.2022, загальна сума заборгованості позичальника зазначена 2682 грн. На підтвердження виконання умов указаного договору факторингу, позивач надав акт № 1 зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.03.2023. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «Віва капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1204855047489, в електронній формі, підписаний електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора за умовами якого, Товариство надало [PERSON] кредит у сумі 1000 грн., строком на 14 днів, до 03.03.2022, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші обов`язкові платежі на умовах, визначених договором. За умовами п. 1.7 договору, позичальник зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитом, нарахування яких здійснюється щоденно за процентною ставкою у розмірі 3,71 % річних, що становить 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування. Загальна вартість кредиту становить 1001 грн. 40 коп. Пунктом 3.1 договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та умов договору. На підтвердження отримання позичальником кредитних коштів позивач надав підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів від 17.02.2022 на суму 1000 грн. та інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» про проведення трансакції через платіжний сервіс «Platon» щодо здійснення переказу грошових коштів від 17.02.2022 на суму 1000 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 1204855047489 від 17.02.2022 заборгованість [PERSON] станом на 29.05.2023 становить 2445 грн. 40 коп., з яких: 1000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1445 грн. 40 коп. заборгованість за відсотками за користування. Однак як вбачається з детального розрахунку заборгованості, нарахування відсотків відбулося вже після закінчення терміну дії договору, тобто після 03.03.2022. При цьому, в позовній заяві відсутні посилання на пролонгацію договору № 1204855047489 від 17.02.2022, з посиланням на відповідні його умови та докази, які це підтверджують, а тому слід виходити зі строку дії договору, на який він укладався. За умовами договору, позичальник зобов`язалася сплатити за весь час дії договору 1000 грн. 00 коп. тіла кредиту та 1 грн. 40 коп. відсотків. 29.05.2023 між ТОВ «ФК «Віва капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 29-05/23, за умовами якого ТОВ «ФК «Віва капітал» відступило, а ТОВ «Коллект Центр» набуло за плату право вимоги згідно реєстру боржників. Згідно додатку № 1 реєстр боржників до договору про відступлення прав вимоги № 29-05/23, ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 1204855047489 від 17.02.2022, загальна сума заборгованості позичальника зазначена 2445 грн. 40 коп. 18.02.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір № 18-02/25, за умовами якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до позичальників, у тому числі за договорами: № 1204855047489 від 17.02.2022 та № 2755917929-196973 від 13.02.2022. На підтвердження виконання умов указаного договору № 18-02/25, позивач надав акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 18.03.2025. Як неодноразово зазначено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 300/438/18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Із викладеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок отримання процентів установлюється договором, протягом дії якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до умов договору. А після закінчення дії договору, у випадку наявності невиконаного зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тому позичальник зобов`язана сплатити кредиторам кошти у розмірі та на умовах, що визначені договорами та в межах строку їх дії. При цьому за договорами факторингу можуть бути передані лише ті права та обов`язки, які належали клієнту на час передачі таких прав. Позовних вимог про відповідальність позичальника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв. На підставі викладеного суд вважає, що загальний розмір непогашеної заборгованості у [PERSON] перед ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитними договорами становить 25800 грн. 40 коп., з яких: - за договором № 5105288 від 30.12.2021 у сумі 22117 грн. 00 коп. - за договором № 1204855047489 від 17.02.2022 у сумі 1001 грн. 40 коп. - за договором № 2755917929-196973 від 13.02.2022 у сумі 2682 грн. 00 коп. Щодо судових витрат. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати, у тому числі, на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн., надавши договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на отримання юридичної допомоги від 01.07.2025, витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025. При цьому суд враховує, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, провадження № 12- І71гс19). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial