Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

В січні 2026 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Позов обґрунтований тим, що Концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. 02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі». З 01.11.2021 між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір № 603006201 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води. МТМ надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в квартиру за адресою: [ADDRESS] , однак відповідач за надані послуги не сплачує, в результаті чого за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 утворилась заборгованість в сумі 19168,16грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по сплаті судового збору, які були ним понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду в сумі 2662,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглядати справу без його участі, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засдіання повідомлявся судом шляхом направлення судової повістки поштою за встановленим судом зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , та за вказаною позивачем адресою надання послуг: [ADDRESS] , однак конверти з повідомленнями були повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». Відповідно до положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається належним повідомленим про розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до частини 1статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до статті 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, який знаходиться у загальнодоступному місці на офіційному сайті Концерну «МТМ». Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Позивача та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від21.07.2005 за № 630, які діяли під час виникнення спірних правовідносин з 16.02.2021 по 31.07.2024 та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.2 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальноїпослуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить як на споживачеві так і на теплопостачальній організації, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. З 1 травня 2019 року в повному обсязі введено в дію Закон України від 09.11.2017 N 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», яким Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» визнано таким, що втратив чинність. Згідно розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Постановою КМУ №1022 від 08.09.2021 року внесено зміни до Постанови Кабінету міністрів Про затвердження правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії № 830 від 21.08.2019 року, у тому числі, щодо публічних договорів приєднання. Відповідно до ч.5. ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожногобагатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до п.п. 1, 2, 4 Договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі». У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом Встановлено, що Концерном «МТМ» надаються послуги за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки позивача, на ім`я [PERSON] , [INFO] , Концерном «Міські теплові мережі» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] як на особу, яка є споживачем послуг Концерну «МТМ» за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Довідки щодо заборгованості за надані послуги та розрахунку боргу за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованість перед позивачем за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 становить 19168,16 гривень. В обґрунтування позову про стягнення вказаної заборгованості з [PERSON] Концерн «МТМ» зазначає, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак вказані обставини позивачем не доведені, доказів цього суду не надано. Відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Також судом не встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг Концерну «МТМ» за адресою: [ADDRESS] як особа, яка зареєстрована за вказаною адресою. Так, з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 23.01.2026 судом встановлено, що [PERSON] з 15.09.2021 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Тобто у період з 01.11.2021 по 30.09.2025, коли виникла спірна заборгованість, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживав. Єдиним документом, наданим позивачем, на підтвердження користування [PERSON] послуг, що надаються Концерном «МТМ» за адресою: [ADDRESS] , є довідка щодо заборгованості за надані послуги, в якій зазначено, що на [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Водночас, вказаний документ не є належним доказом того, що [PERSON] отримував послуги від Концерну «МТМ» за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2021 р. по 30.09.2025 р. Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13). Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від стандарту «достатність доказів», підкреслює необхідність зіставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи наведені норми права, враховуючи встановлені обставини, суд вважає недоведеним той факт, що з 01.11.2021 по 30.09.2025 [PERSON] був споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавалися за адресою: [ADDRESS] , а тому в задоволенні позовних вимог Концерну «МТМ» слід відмовити. У зв`язку з відмовою у позові судові витрати позивача покладаються на нього.

Outcome: dismissed