Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 05.07.2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] шляхом підписання заяви-договору укладено кредитний договір №3085421-045 щодо надання споживчого кредиту в сумі 29896,5 грн. строком на 24 місяці, з умовою сплати 0,01% річних за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту 2,5% щомісячно. Банк виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання кредитних коштів. Відповідачка належним чином не виконала умови кредитного договору щодо повернення заборгованості по кредиту та сплаті процентів, внаслідок чого станом на 01.07.2025 року утворилася заборгованість за договором на загальну суму 55944 грн. 12 коп., з яких: 26643 грн.85 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 1 грн. 67 коп. - заборгованість по процентам., 29298 грн. 60 коп. - заборгованість по комісії. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 55944 грн.12 коп., сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн.40 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши письмове клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання (судова кореспонденція повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»), причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачки на підставі матеріалів наявних у справі. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір шляхом підписання заяви-договору про надання споживчого кредиту в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківського обслуговування фізичних осіб на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування. /а.с.38-40/ Відповідно до умов договору позичальнику кредитні кошти перераховуються на поточний рахунок № [NUMBER] . Строк кредитування - 24 місяці, проценти за користування кредитом - 0,01% річних. Процентна ставка фіксована та застосовується на весь строк кредиту. Розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений без письмової згоди позичальника. Проценти нараховуються щоденно на суму залишку заборгованості за кредитом на кінець кожного дня та сплачується позичальником щомісячно в складі ануїтет них платежів у строки згідно з умовами кредитного договору. Згідно заяви відповідачка відкрила поточний рахунок у гривні [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК», на який згідно договору підлягають зарахуванню кредитні кошти. /а.с.38/ Факт отримання кредитних коштів відповідачкою в сумі 29896 грн. 50 коп. підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору №3085421-045 за період з 05.07.2022 по 03.06.2025 року /а.с.49-66/ Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідачка не виконувала належним чином умови кредитного договору щодо повернення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. За випискою по рахунку відповідачки та за підрахунком позивача убачається, що заборгованість по кредиту станом на 01.07.2025 року становить 55944,12 грн., до складу якої входять: 26643,85 грн. заборгованості по тілу кредиту, 1,67 грн. заборгованості по процентам, 29298,6 грн. заборгованості по комісії. /а.с.49-66/ Позивач додав повідомлення-вимогу адресоване відповідачці про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за процентами в стислі терміни. Заборгованість позичальника залишається непогашеною. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Разом з тим, в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією за договором про надання споживчого кредиту №3085421-045 від 05.07.2022 року суд виходить з наступного. Згідно підписаної відповідачем заяви про надання споживчого кредиту передбачено сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 4,9 % щомісяця. /а.с.38-40/ 10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на час укладення кредитного договору) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Втім, у доданій до позову заяві-договорі про надання споживчого кредиту не зазначено жодних послуг щодо обслуговування кредитної заборгованості, за які передбачено плату у вигляді нарахування комісії. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому розмір нарахованої комісії (29298,6 грн.) перевищує заборгованість за процентами (1,67 грн.) та перевищує заборгованість за кредитом (26643,85 грн.), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Подібний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові КЦС ВС від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20. Крім того, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з обслуговування заборгованості, за які банком встановлена комісія. Відтак, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача комісії за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачка в добровільному порядку не погашає заборгованість за кредитним договором, розмір заборгованості підтверджено документально, позов в частині стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №3085421-045 від 05.07.2022 року в сумі 26645,52 грн., з яких 26643,85 грн. заборгованість за тілом кредиту та 1,67 грн. заборгованість за процентами, слід задовольнити. В частині позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією в сумі 29298,6 грн. слід відмовити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволені частково, в сумі 26645,52 грн., що складає 47,63% від суми позову (55944,12 грн.), у відповідному відсотковому значенні підлягає стягнення судового збору з відповідача на користь позивача, а саме, в розмірі 1153,79 грн.

Outcome: partial