Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У грудні 2025 року на адресу суду за підсудністю зі Звягельського міськрайонного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ "Сучасний Факторинг" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що24.12.2021 між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено кредитний договір № 20210048238 по продукту «Кошти в кредит», згідно з умовами якого сума кредиту за даним договором склала 11500 грн. Згідно п.2.9 договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються Позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 36 календарних місяців та платності 5,5% в місяць, комісія за надання кредиту 1500 грн, комісія за управління (обслуговування) кредиту - 460 грн. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 178,90%. Відповідно до п. 3 кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: - у розмірі 10 000 грн. на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; у розмірі 1500 грн. на свою користь в оплату зобов`язань позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит, однак відповідач кредитні кошти не повернув, також не сплачує відсотки за користування кредитом. Заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №20210048238 від 24.12.2021 станом на 13.10.2025 включно становить 28 979, 38 грн. та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 265 грн. та заборгованості за сумою комісії/відсотків в розмірі 20 714, 38 грн. Крім того, 28.01.2022 між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено кредитний договір № 20220048976 по продукту «Кошти в кредит» згідно з умовами якого сума кредиту за даним договором склала 36 300 грн. Згідно п.2.9 договору сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 12 календарних місяців та платності 5,5% в місяць, комісія за надання кредиту 4 500 грн., комісія за управління (обслуговування) кредиту 1 452 грн. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 312,47%. Відповідно до п.3 кредитного договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення (п.2.5) шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: - у розмірі 30 000 грн. на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; - у розмірі 4 500 грн. на свою користь в оплату зобов`язань позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої договором; - у розмірі 1 800 грн. на користь ТДВ СК "ЕКТА" за послугами страхування згідно договору страхування № 20220048976 від 28.01.2022. У зв"язку з невиконанням відповідачем зобов"язань за даним кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 13.10.2025 включно становить 57 625,28 грн. та складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 36 300 грн. та заборгованості за сумою комісії/відсотків в розмірі 21 325,28 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 20210048238 від 24.12.2021 в розмірі 28979,38 грн., за кредитним договором № 20220048976 від 28.01.2022 в розмірі 57625, 28 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Ухвалою судді від 02.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05.12.2025 до суду від представника позивача ТОВ "Сучасний факторинг" Сивака А.В. через систему "Електронний суд" надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 20210048238 від 24.12.2021 в розмірі 28979,38 грн., за кредитним договором № 20220048976 від 28.01.2022 в розмірі 57625, 28 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. 16.12.2025 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Тараненка Я.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову ТОВ "Сучасний факторинг" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, посилаючись на те, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають вимогам законодавства з таких підстав. Так, матеріали справи містять лише платіжну інструкцію від 28.01.2022 №127230 про перерахування коштів в сумі 30 000 грн з призначенням платежу: "кредит за договором № 20220048976 від 28.01.2022". Жодних відомостей про перерахування відповідачу коштів в сумі 10 000 грн 24.12.2021 згідно договору № 20210048238 від 24.12.2021 матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи не містять повного розрахунку заборгованості та виписки з банківського рахунку, яка б підтверджувала перерахування та повернення коштів. Також позивачем для доведення факту укладання між ним та відповідачем договору в електронній формі мали б бути надані докази підписання такого документу сторонами за допомогою електронного підпису, а також письмова згода сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів або ж докази того, що вказаний при ідентифікації номер телефону належить позичальнику. Крім того, позивачем до позовної заяви не долучено докази на підтвердження справедливих умов договорів щодо встановленої комісії, зокрема, з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються банком за таку плату, а також не надано жодних доказів на підтвердження надання послуг з обслуговування кредитної заборгованості, за які передбачена щомісячна комісія. Позивачем установлено щомісячну комісію за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов"язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, стороною позивача не доведено. Відтак, умови кредитних договорів № 20210048238 від 24.12.2021 та № 20220048976 від 28.01.2022 щодо сплати комісії є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають. Зазначає, що орієнтовний розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу складає 20 000 грн. 31.12.2025 до суду від представника позивача ТОВ "Сучасний факторинг" Зубленко О.Д. надійшла відповідь на відзив, в якій остання просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, відмовити у задоволенні вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн, посилаючись на такі підстави. Так, відповідно до платіжних довідок, наданих ТОВ "ПрофітГід", 24.12.2021 та 28.01.2022 на номер платіжної картки № [NUMBER] здійснено перекази в сумі відповідно 10 000 грн. та 30 000 грн. з призначенням платежів "видача позики позичальнику [PERSON] , ІПН [NUMBER] " та "надання кредиту по договору №20220048976 від 28.01.2022 року, отримувач [PERSON] , код отримувача [NUMBER] . Довідками про ідентифікацію доведено, що клієнт [PERSON] підписав угоду щодо укладення кредитного договору № 20210048238 24.12.2021 о 14.02. та угоду щодо укладення кредитного договору № 20220048976 28.01.2022 о 16.20., отримавши одноразові ідентифікатори на особистий номер телефону - [NUMBER] . Кредитний договір підписаний відповідачем, що підтверджує його волевиявлення та згоду на усі істотні умови, включно з порядком нарахування процентів, комісій та відповідальності за прострочення. Підписуючи договір, відповідач підтвердив ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та погодився на сплату фіксованих щомісячних платежів, що включають комісію за обслуговування кредиту. Щодо доводів відповідача про те, що ним понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн, вважає їх такими, що ґрунтуються виключно на твердженнях сторони, оскільки відповідачем не надано жодного документального підтвердження даних витрат. Також вважає заявлену суму витрат явно завищеною, неспівмірною та такою, що не відповідає принципу розумності, передбаченому ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з"явився, у поданій позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судові засідання, призначені на 24.12.2025, 21.01.2026, 10.02.2026 та 05.03.2026, не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся за вказаною в позовній заяві поштовою адресою. До суду повернулися судові повістки з відміткою про її невручення у зв"язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Ухвалою суду від 22.12.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Тараненка Я.Ю. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. В подальшому представник відповідача в судові засідання не з"явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від нього на адресу суду не надходило. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 24.12.2021 між ТОВ «Сучасний факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20210048238 по продукту «Кошти в кредит», за яким встановлено, що кредитор ТОВ «Сучасний факторинг» надає позичальнику [PERSON] кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених договором (далі - кредит), а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту, що надається за договором -кредит. Тип процентної ставки - фіксована. Цільове призначення кредиту: на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з пунктом 2.7.1. договору за цим договором позичальник сплачує на користь кредитора додатково комісії за надання кредиту та комісію за управління (обслуговування) кредиту, розмір (тариф) яких визначено в п.2.9 договору. Розмір (тариф) таких комісій залишається незмінним протягом строку договору. Відповідно до п.2.9. договору визначено, що сума кредиту становить 11500 грн., строк кредиту - 36 місяців, з кінцевим терміном повернення 24.12.2024 (включно). Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору (далі - графік платежів). Процентна ставка 5,5% на місяць, комісія за надання кредиту (15% від чистої суми кредиту) - 1500,00 грн., комісія за управління (обслуговування) кредиту 460 грн. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 178,90%. Згідно з пунктом 3.2. договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: - у розмірі 10000 грн. на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; - у розмірі 1 500 грн. на свою користь в оплату зобов`язань позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої договором. Згідно з пунктом 3.3. договору сума кредиту (його частина) перераховується кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього договору. Відповідно до п.3.5. договору датою надання/отримання кредиту вважається дата перерахування/утримання кредитором суми кредиту за реквізитами вказаними в п.3.2. договору. Згідно п.4.1. договору позичальник у випадках та порядку, встановлених договором зобов`язаний сплачувати кредитору платежі, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, передбачені договором, зокрема, проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту та комісію за управління (обслуговування) кредиту. Розмір процентної ставки та розмір комісії визначаються в п.2.9 договору. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору по продукту "Кошти в кредит" № 20210048238 від 24.12.2021, в ньому зазначена загальна вартість кредиту та суми щомісячних платежів на погашення кредитної заборгованості. У паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем електронним підписом 24.12.2021, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ "Сучасний Факторинг", [PERSON] підписав укладений договір № 20210048238 від 24.12.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора -G-1387, який направлено 24.12.2021 14:12 на номер телефону - [NUMBER] . З підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів вбачається, що 24.12.2021 ТОВ «Сучасний Факторинг» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 10000 грн., номер транзакції: 34034-82889-06164; номер платіжної картки отримувача: [NUMBER] ; емітент платіжної картки отримувача: PRIVAT BANK; код авторизації: 055847; код RRN:003092495811; призначення переказу: видача позики позичальнику [PERSON] , ІПН [NUMBER] . Згідно з виписки з особового рахунку за кредитним договором №20210048238 від 24.12.2021, [PERSON] , у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 13.10.2025 має заборгованість перед кредитором у сумі 28979,38 грн, що включає заборгованість за тілом кредиту 8 265 грн, заборгованість за комісією/відсотками 20 714,38 грн. Отримано оплати на суму: 4 500 грн. Щодо укладання кредитного договору № 20220048976 від 28.01.2022. 28.01.2022 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20220048976 по продукту «Кошти в кредит», за яким встановлено, що кредитор ТОВ «Сучасний Факторинг» надає позичальнику [PERSON] кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених договором (далі кредит), а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту, що надається за договором -кредит. Тип процентної ставки - фіксована. Цільове призначення кредиту: на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з пунктом 2.7.1. договору за цим договором позичальник сплачує на користь кредитора додатково комісії за надання кредиту та комісію за управління (обслуговування) кредиту, розмір (тариф) яких визначено в п.2.9 договору. Розмір (тариф) таких комісій залишається незмінним протягом строку договору. Відповідно до п.2.9. договору визначено, що сума кредиту становить 36 300 грн., строк кредиту - 12 місяців, з кінцевим терміном повернення 28.01.2023 (включно). Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору (далі графік платежів). Процентна ставка 5,5% на місяць, комісія за надання кредиту (15% від чистої суми кредиту) - 4500 грн., комісія за управління (обслуговування) кредиту 1452 грн. Реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 312,47%. Згідно з пунктом 3.2. договору надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: - у розмірі 30000 грн. на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; - у розмірі 4 500 грн. на свою користь в оплату зобов`язань позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої договором; - у розмірі 1 800 грн. на користь ТДВ СК "ЕКТА" за послугами страхування, згідно договору страхування №20220048976 від 28.01.2022. Згідно з пунктом 3.3. договору сума кредиту (його частина) перераховується кредитором протягом трьох календарних днів з дати укладення цього договору. Відповідно до п.3.5. договору датою надання/отримання кредиту вважається дата перерахування/утримання кредитором суми кредиту за реквізитами вказаними в п.3.2. договору. Згідно п.4.1. договору позичальник у випадках та порядку, встановлених договором зобов`язаний сплачувати кредитору платежі, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, передбачені договором, зокрема, проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту та комісію за управління (обслуговування) кредиту. Розмір процентної ставки та розмір комісії визначаються в п.2.9. договору. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору по продукту "Кошти в кредит" № 20220048976 від 28.01.2022, в ньому зазначена загальна вартість кредиту та суми щомісячних платежів на погашення кредитної заборгованості. У паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем електронним підписом 28.01.2022, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця, інформацію та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші важливі правові аспекти. 28.01.2022 між відповідачем та ТДВ «СК «ЕКТА» було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків № 20220048976 від 28.01.2022. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ "Сучасний Факторинг", [PERSON] підписав укладений договір № 20220048976 від 28.01.2022 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора -G-0003, який направлено 28.01.2022 16:20 на номер телефону - [NUMBER] . Відповідно до копії платіжної інструкції в національній валюті від 28.01.2022 №127230, ТОВ "Сучасний Факторинг" перераховано [PERSON] за кредитним договором № 20220048976 від 28.01.2022 кошти в сумі 30 000 грн. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №20220048976 від 28.01.2022, [PERSON] , у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 13.10.2025 має заборгованість перед кредитором у сумі 57625,28 грн, що включає заборгованість за тілом кредиту 36 300 грн, заборгованість за комісією/відсотками 21 325,28 грн. Як вбачається з інформації, яка надійшла 11.02.2026 з АТ КБ "ПриватБанк" за запитом суду, на карту № [NUMBER] за 28.01.2022 було зарахування на суму 30 000 грн та на карту № [NUMBER] за 24.12.2021 було зарахування на суму 10 000 грн. Згідно витребуваних за запитом суду з АТ КБ "ПриватБанк" виписок за договором за період 24.12.2021-24.12.2021 та за період з 28.01.2022-28.01.2022 Відповідач користувався нанадними йому кредитними коштами, зокрема, шляхом витрат на розваги. Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, згідно якої - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Судом встановлено, що кредитні договори між сторонами укладені в електронній формі, підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) . Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачений порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення 24.12.2021 та 28.01.2022 ТОВ "Сучасний Факторинг" кредитних договорів №20210048238 та № 20220048976 з відповідачем в електронному вигляді відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", шляхом підписанням договорів електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. ТОВ "Сучасний Факторинг" свої зобов"язання за кредитними договорами виконало в повному обсязі, а саме відповідачу було надано кредит на суму 11 500 грн та 36 300 грн відповідно Доказів на підтвердження відсутності у відповідача боргу перед позивачем або наявності такого у меншому розмірі ніж пред`явлено до стягнення, суду надано не було. Відповідач розрахунок, виконаний позивачем, не спростував, свій контррозрахунок суду не надав. Отже, суд дійшов висновку, що позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитними договорами, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку щодо невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань за вказаними кредитними договорами. Оскільки відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 20210048238 від 24.12.2021 в розмірі 28 979,38 грн, яка складається із: 8265,00 грн. - загальна заборгованість за тілом кредиту; 20 714,38 грн.- заборгованість за сумою комісії/відсотків та за кредитним договором № 20220048976 від 28.01.2022 в розмірі 57 625,28 грн., яка складається із: 36 300 грн. - загальна заборгованість за тілом кредиту; 21 325,28 грн. - заборгованість за сумою комісії/відсотків, обґрунтованими. За правилами ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки [PERSON] не виконав умови кредитних договорів та не сплатив заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заборгованість за кредитним договором № 20210048238 від 24.12.2021 в розмірі 28 979,38 грн. та за кредитним договором № 20220048976 від 28.01.2022 в розмірі 57625,28 грн. Як зазначено в ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем надано договір № 20/06-СФ про надання правничої допомоги від 20.06.2025; акт № 656 прийому-передачі наданих послуг, у якому обумовлено обсяг наданих послуг; платіжна інструкція в національній валюті від 23 жовтня 2025 року № 1014057. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четвертастатті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Суд враховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат як представник позивача не приймав участь в судовому засіданні. Отже, з врахуванням складності справи, що віднесена до категорії малозначних справ, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial