Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд змінити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом Кролевецького районного суду від 22.12.2025 року, справа № 579/2686/25, з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Як на підставу свої вимог посилається на те , що він надає утримання дітям , має кредит в банку, має на утриманні батьків , його батько знаходиться на обліку у лікаря травматолога , а він, позивач, перебуває на облік у лікаря терапевта. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву та додані до нього документи (а.с.28-39), у якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви. Позивач відповіді на відзив до суду не подав. Сторони в судове засідання не з`явились . Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача, суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність сторін. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. По справі встановлено, що згідно судового наказу Кролевецького районного суду від 22 грудня 2025 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьком яких є боржник [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Добротівської сільської ради Кролевецького району Сумської області 12 жовтня 2022 року, свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Добротівської сільської ради Кролевецького району Сумської області 12 жовтня 2022 року, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05 грудня 2025 року. У ч.1 ст.192 СК України йдеться про те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом ч.3 ст.181 СК України способами утримання дитини є стягнення у частці від доходу матері чи батька або у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів. Таким чином, позивач у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом може звернутись до суду про зменшення розміру аліментів, присуджених судовим наказом Кролевецького районного суду від 22 грудня 2025 року у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, тобто може просити суд зменшити розмір частки його доходів, яка стягується як аліменти на утримання дітей. Позивач як на підставу зміни розміру аліментів посилається, що має кредитні зобов`язання в банку , має на утриманні батьків , його батько знаходиться на обліку у лікаря травматолога , а він, позивач, перебуває на облік у лікаря терапевта. При цьому позивач зазначив , що працює водієм ТОВ «Кролевецький комбікормовий завод» та отримує дохід. Тобто обставини, на які посилається позивач про наявність кредитного зобов`язання виникла 13.03.2023 року (а.с.8) до ухвалення судом наказу від 22 грудня 2025 року. Доказів того, що батьки позивача у нього на утриманні суду не надано , а перебування батька на обліку у лікаря травматолога (а.с.7) не свідчить про утримання його позивачем. Перебування позивача на обліку у лікаря терапевта з діагнозом «хронічний гастродуоденіт» не є підставою для визнання позивача таким, що не може утримувати дітей в розмірі, зазначеному в судовому наказі. За змістом позову [PERSON] підтверджується надання утримання дітям до винесення судового наказу в серпні 2024 року 19000 грн., у серпні 2025 року в розмірі 19600 грн. та періодично 3000 грн. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини про те, що розмір аліментів повинен становити 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач не надав доказів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог в цій частині. Суд враховує, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів є достатнім для розумних потреб дітей при цьому не порушуючи прав та інтересів платника аліментів. Суд враховує, що позивач є працездатним, враховує стан його здоров`я, та майновий стан, однак вважає, що позивач повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати своїх дітей. Позивач не надав доказів, що він не може сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів, визначений судовим наказом Кролевецького районного суду від 22 грудня 2025 року, є розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дітей, при цьому не порушуючи прав та інтересів [PERSON] . Виходячи з викладеного, враховуючи зазначені обставини справи, співставляючи їх з нормами СК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Інші доводи позивача, не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Outcome: dismissed