Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У грудні 2025 року позивач ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредиту № 8128764 від 17 липня 2025 року в розмірі 20185,00 грн., що складається з: 5000,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу, 4322,50 грн. - заборгованості за процентами, 862,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 10000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 17 липня 2025 року укладено кредитний договір № 8128764 відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у сумі 5000,00 грн., строком на 360 днів. Денна процентна ставка 0,998 відсотків за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 17,25%, що у грошовому виразі складає 862,50%. Договір укладено в порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, за умовами якого, останнє набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 8128764 від 17 липня 2025 року. В порушення умов укладеного договору позики відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Деал Фінанс Груп» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 26 січня 2026 року матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Єдиного державного демографічного реєстру про надання інформації, згідно відповіді з якого від адресу реєстрації відповідача [PERSON] не знайдено. Суддею скеровано запит до Реєстру територіальної громади міста Києва КП ГІОЦ та 04 лютого 2026 року отримано відповідь, що зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] : [ADDRESS] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 10 березня 2026 року. Витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію щодо належності та виписку по картковому рахунку відкритому на [PERSON] за період надання кредитних коштів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання 10 березня 2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на зареєстровану адресу місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Деал Фінанс Груп» підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 17 липня 2025 року укладено кредитний договір № 8128764 відповідно до умов якого відповідач отримав кошти у сумі 5000,00 грн., строком на 360 днів. Денна процентна ставка 0,998 відсотків за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 17,25%, що у грошовому виразі складає 862,50%. Договір укладено в порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису '733222), який був надісланий на зазначену позичальником на електронну адресу: [INFO] . Здійснення платежу у сумі 5000,00 грн. 17 липня 2025 року від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» [PERSON] підтверджується довідкою ТОВ «Европейська платіжна система» та копією платіжної інструкції. 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, за умовами якого, останнє набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 8128764 від 17 липня 2025 року. З витягу до реєстру прав вимоги № 19/11/25-01 від 19 листопада 2026 року [PERSON] за кредитним договором № 8128764 від 17 липня 2025 року має заборгованість в розмірі 20185,00 грн., що складається з: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 4322,50 грн. - заборгованість за процентами, 862,50 грн. - сума заборгованості за комісією, 10000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 10185,00 грн., що складається з: 5000,00 грн. - заборгованості за основною сумою боргу, 4322,50 грн. - заборгованості за процентами, 862,50 грн. - заборгованості за комісією є обгрунтованими. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за використання кредитних коштів знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» в розмірі 10185,00 грн. Втім, суд не може погодитись зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 10000,00 грн. зважаючи на таке. Щодо заявлених ТОВ «Деал Фінанс Груп» позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості по пені/неустойці 10000,00 грн. суд приходить до висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки штрафні санкції (неустойка) нараховані в період воєнного стану, що прямо суперечить п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12 червня 2024 року у справі № 910/10901/23 виснував, що в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23, яку згідно положення частини 4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати неустойки (штрафу та пені), тому суд відмовляє ТОВ «Деал Фінанс Груп» в задоволенні позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості по неустойки в розмірі 10000,00 грн. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості за використання кредитних коштів знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» в розмірі 10185,00 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «Деал Фінанс Груп», як правонаступник, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та заборгованості за відсотками. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати, пов`язані з витребуванням доказів та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції № 579936562.1 від 11 грудня 2025 року позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1222,30 грн., пропорційно розміру задоволених вимог. Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року укладеного між ТОВ «Деал Фінанс Груп» та адвокатом Ткаченко Ю.О. Умовами п. 4.1. Договору визначено розмір винагороди за надання правничої допомоги. Відповідно до витягу з акту №2-ДІЛ від 01 грудня 2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, встановлено, що адвокатом надано Позивачу професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Вказану суму сплачено позивачем адвокату, що підтверджується платіжним документом. Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація витрат на правничу допомогу в розмірі 2270,62 грн.

Outcome: partial