Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник позивача - адвокат Салашний М.О. в інтерсах позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування. Заявлені вимоги вмотивовані тим, позивач [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] було передану у власність земельну ділянку площею 0,2500 га на території с. Крюкове, Полтавського району Полтавської області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5324084008:08:001:0281, земельну ділянку площею 0,0595 га на території с. Крюкове, Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5324084008:08:001:0282, земельну ділянку площею 0,0751 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5324084008:08:001:0016. Окрім того, [PERSON] за життя набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 110 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоємцем за законом. Після смерті [PERSON] , Полтавською районною державною нотаріальною конторою 06.05.2011 року за заявою відповідачки [PERSON] (матері позивача) було заведено спадкову справу за № 277/2011. В заяві про прийняття спадщини [PERSON] зазначила, що окрім неї спадкоємцем є син [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був малолітній та мав право на спадкування згідно ст. 1268 ЦК України. Зазначає, що листом вих. №02-14/757 від 15.10.2025 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] через неможливість встановлення кола спадкоємців та підтвердження права власності на все спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] . Вказані обставини змусили [PERSON] звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 10.12.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 08.01.2026 року було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 99). Відповідач у судові засідання 08.01.2026 року, 04.02.2026 року, 11.03.2026 року не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с.73-75, 84-86, 96-98). Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Полтавської районної державної нотаріальної контори, надійшла заява про розгляд справи без її участі, при вирішенні питання по суті покладається на розсуд суду (а.с. 94). За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11.03.2026 року призначено проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке було видане 01.09.1997 Надержинщинською сільською Радою народних депутатів Полтавського району Полтавської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). 09.08.1995 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] , який був розірваний 26.10.2010 року (а.с. 12,13). У подальшому змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 14). [INFO] [PERSON] помер (а.с.15). Після смерті [PERSON] , Полтавською районною державною нотаріальною конторою 06.05.2011 року за заявою відповідачки [PERSON] (матері позивача) було заведено спадкову справу за №277/2011. В заяві про прийняття спадщини [PERSON] зазначила, що окрім неї спадкоємцем є син [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був малолітній та мав право на спадкування згідно ст. 1268 ЦК України (а.с. 16,17). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02-31/695 від 18.09.2025 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] через неможливість встановлення кола спадкоємців та підтвердження факту права на спадкування [PERSON] та визнання права власності на все спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] (а.с. 17). Листом вих. №02-14/757 від 15.10.2025 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] через неможливість встановлення кола спадкоємців та підтвердження права власності на все спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,2500 га на території с. Крюкове, Полтавського району Полтавської області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5324084008:08:001:0281, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №046316, який виданий Новоселівською сільською Радою народних депутатів 08.12.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 949 (а.с. 33-39). Також [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0595 га на території с. Крюкове, Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5324084008:08:001:0282, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №046316, який виданий Новоселівською сільською радою народних депутатів 08.12.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №949 (а.с. 33, 40-45). Окрім цього, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2005 року №4256 ВСК №515769 набув у власність земельну ділянку площею 0,0751 га по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5324084008:08:001:0016, що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ЯГ №649807, який 03.08.2005 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010654600041 (а.с. 27-32). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 31.10.2006 року, [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 119 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). З довідки КП «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» Полтавської міської ради вбачається, що змінено загальну площу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 119,0 кв.м. на 110,1 кв.м. Назву вулиці «Макаренка» змінено на « [PERSON] » (а.с. 21). Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону, або незаконність набуття не встановлена судом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя , хто його пережив та батьки. Згідно з ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання за [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок та земельні ділянки не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач являється спадкоємцем за законом після померлого, відповідно за ним можливо визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved