Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 22764,97 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 10 січня 2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі за текстом - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено договір № 2801556 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі на веб-сайті кредитодавця, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало кредит у сумі 5000,00 грн. строком на 360 днів, а [PERSON] отримав кредит у вказаній сумі та зобов`язався повернути кредит та за користування кредитними коштами сплатити 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування ним в межах строку надання кредиту. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало умови вказаного кредитного договору у повному обсязі, надавши [PERSON] обумовлену вказаним кредитним договором суму грошових коштів, однак [PERSON] не здійснив повернення кредитних коштів, а також не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, внаслідок чого у відповідача перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виникла заборгованість, яка станом на 10 серпня 2023 року з урахуванням склала загальну суму 22764,97 грн., з якої: 4999,99 грн. тіло кредиту; 17764,98 грн. проценти за користування кредитом. Відповідно до договору факторингу № 10082023 від 10 серпня 2023 року, укладеного між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі за текстом ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 2801556 від 10 січня 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту на вказану суму заборгованості. Враховуючи, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором, відповідач добровільно не погасив заборгованість, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. 05 листопада 2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, який ухвалою від 11 листопада 2025 року залишено без розгляду та повернуто через подання до суду відзиву із пропущеним строком на його подання без подання клопотання про продовження строку на подання відзиву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшло клопотання, згідно якого просив суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, але до суду від представника відповідача надійшла заява, згідно якої просив суд про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника та вимоги, викладені у відзиві підтримав в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 січня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , відповідачем у справі, було укладено договір № 2801556 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі за текстом Договір), відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало, а [PERSON] , відповідач у справі, отримав кредит у сумі 5000,00 грн. (а. с. 11-17). Відповідно до пунктів 9.7. Договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. [PERSON] , відповідач у справі, підписуючи Договір, підтвердив, що перед укладенням Договору він був ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (пункт 9.9. Договору). Відповідно до пункту 1.4. Договору строк кредиту склав 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених в пункті 4.2 Договору. Згідно з пунктом 1.4. Договору - стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 40820,00 грн.; за зниженою ставкою 38432,00 грн. (пункти 1.6., 1.6.1., 1.6.2. Договору). Сторони Договору домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку визначеного в пункті 4.3. Договору (пункт 4.1. Договору). Згідно із пунктом 5.4.1. Договору відповідач зобов`язався у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. Відповідно до Додатку № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2801556 від 10 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , відповідачем у справі, який містить графік платежів, загальна вартість кредиту склала 38432,00 грн., з якої: сума кредиту - 5000,00 грн., проценти за користування кредитом 33432,00 грн. Якщо відповідачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розміри платежів, що зазначені в Графіку платежів будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим будуть мати наступні значення: 1. Усього сума платежу за розрахунковий період складе 40820,00 грн. 2. Усього сума процентів за користування кредитом складе 35820,00 грн. (а. с. 18). Підписавши Паспорт споживчого кредиту сторони Договору узгодили розмір кредиту, строк та умови користування коштами (а. с. 9-10). Виконання умов вказаного Договору зі сторони позикодавця підтверджується листом № 474-0403 від 04 березня 2024 року ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яким здійснено перерахування [PERSON] , відповідачу у справі, грошових коштів у сумі 5000,00 грн. на карту [NUMBER] , номер транзакції в іРау.ua [NUMBER] , що також підтверджується листом № БТ/Е-14320 від 29 вересня 2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а. с. 19 зворотна сторона, 49). В порушення умов зазначеного договору [PERSON] , відповідач у справі, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 10 серпня 2023 року з урахуванням заборгованості за кредитом та відсотками склала загальну суму 22764,97 грн., з якої: 4999,99 грн. тіло кредиту; 17764,98 грн. проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а. с. 20-25). Згідно з пунктом 5.1.3. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (а. с. 32), позивачем у справі, укладено договір факторингу № КЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року, згідно з умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі право грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за договором № 2801556 від 10 січня 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту у сумі 22764,97 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 4999,99 грн.; заборгованості за процентами 17764,98 грн., що також підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № КЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року; Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 10 серпня 2023 року до договору факторингу № КЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року (а. с. 26-29, 30, 31). ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», позивачем у справі, було направлено [PERSON] , відповідачу у справі, досудову вимогу № 2950822 від 12 вересня 2025 року, якою повідомлено відповідача про перехід до позивача права вимоги за договором № 2801556 від 10 січня 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту у сумі 22764,97 грн. та про необхідність сплатити заборгованість за вказаним договором (а. с. 31 зворотна сторона). Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. За змістом положень частини 1, частини 2 статті 207, пункту 2 частини 1 статті 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що сторони вказаного Договору досягли згоди з усіх істотних їх умов, тобто між сторонами Договору виникли зобов`язальні правовідносини, що передбачені кредитним договором. Вказаним Договором передбачено порядок та умови отримання кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами, а також інших платежів. [PERSON] , відповідач у справі, підписавши Договір, надав згоду на отримання та повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами, інших платежів у строки та порядку, встановленими вказаним Договором. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року. Оскільки ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», позивач у справі, на підставі договору факторингу № КЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року набуло право вимоги за договором № 2801556 від 10 січня 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладеного між [PERSON] , відповідачем у справі, та первісними кредитодавцем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», то у нього, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту за вказаним Договором та інших передбачених Договором платежів, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] , відповідачем у справі, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Доказів про визнання договору факторингу № КЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року недійсним чи погашення відповідачем боргу первісному кредитору матеріали справи не містять. Судом встановлено, що згідно з умовами договору № 2801556 від 10 січня 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, позичальник [PERSON] , відповідач у справі, зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених Договором, однак не виконав умови Договору. Відповідно до частини 1, частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві кредиту (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому кредитодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір кредиту є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 580 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , відповідачем у справі, договору № 2801556 від 10 січня 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідач кредитні кошти отримав, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів, відсотків не виконав. Після відступлення позивачу прав грошових вимог до [PERSON] , відповідача у справі, останній не здійснив платежів для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Матеріали справи не містять доказів погашення кредитної заборгованості [PERSON] , відповідачем у справі, на рахунок ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», позивача у справі. Судом встановлено, що після укладення договору факторингу № КЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року [PERSON] , відповідач у справі, не здійснив погашення заборгованості, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка склала загальну суму 22764,97 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 4999,99 грн.; заборгованості за процентами 17764,98 грн. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. [PERSON] , відповідач у справі, іншого розрахунку заборгованості суду не надав, тому суд, на підставі наданих позивачем доказів, вважає встановленим, що відповідач належним чином зобов`язання за договором № 2801556 від 10 січня 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту не виконав у зв`язку з чим ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», позивач у справі, на підставі договору факторингу № КЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року має право вимагати повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, які передбачені кредитним договором. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи відсутність заперечень проти позову зі сторони відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки позов обґрунтований, а викладені позивачем у позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом, оскільки оплата судового збору у сумі 2422,40 грн. підтверджена платіжною інструкцією № 22459 від 17 вересня 2025 року (а. с. 1). Позивачем у позовній заяві заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. у зв`язку з чим суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1, частини 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За правилами частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. представником позивача адвокатом Усенко М.І. було надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а. с. 34); акт наданих послуг № 689 від 05 вересня 2025 року (а. с. 34 зворотна сторона); детальний опис наданих послуг до акту № 689 від 05 вересня 2025 року (а. с. 35), відповідно до яких вартість наданих позивачу юридичних послуг визначена у сумі 8000,00 грн. Відповідно до детального опису наданих послуг до акту № 689 від 05 вересня 2025 року ТЗОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», позивачу у справі, були надані наступні послуги: усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 30 хв.; ознайомлення матеріалами кредитної справи - 2 год.; погодження правової позиції клієнта у справі - 30 хв.; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 год. 30 хв. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений також і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року). Верховним Судом у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, додатковій постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 755/18750/20 (провадження № 61-19951св21) сформовано висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved