Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 08.09.2025 звернулися в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками та проживають в квартирі [ADDRESS] . 21.03.2025 близько 4 години 50 хвилин, коли позивачі буди відсутні по місцю проживання, мешканка квартири [ADDRESS] повідомила аварійно-диспетчерську службу КП «ЖЕО № 2» про залиття квартири з верхнього поверху. Позивачі вказували, що коли сусідка піднялася поверхом вище до квартири позивачів, то виявила, що залиття відбувається з квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] . 31.03.2025 [PERSON] звернулася до КП «ЖЕО № 2» з заявою про обстеження її квартири на предмет залиття та складення відповідного акту. 18.04.2025 було складено акт обстеження квартири [ADDRESS] , згідно з яким виявлено причини та розмір заподіяної залиттям шкоди. Відповідно до звіту про оцінку майна від 08.07.2025 вартість відновлювального ремонту складає 48785 грн. В поданій до суду позовній заяві позивачі просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 36588,75 грн, витрати з оцінки матеріального збитку в розмірі 7000 грн, моральну шкоду в розмірі 30000 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн, всього 80588,75 грн. Також просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 12196,25 грн, моральну шкоду в розмірі 20000 грн, всього 32196,25 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10.09.2025 відкрито у справі за позовом [PERSON] та [PERSON] за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.12.2025 закрито підготовче провадження в даній справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Представники сторін звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками на праві приватної спільної часткової власності квартири [ADDRESS] , частка позивача [PERSON] складає 1/4, частка позивача [PERSON] складає 3/4. Позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували своє постійне місце проживання в квартирі [ADDRESS] , але фактично не проживають. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище квартири [ADDRESS] . Зазначені обставини не оспорюються сторонами по справі. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі [PERSON] та [PERSON] обґрунтовують своє вимоги тим, що 31.03.2025 з вини відповідача відбулося залиття водою належної їм на праві власності квартири, чи завдано матеріальної та моральної шкоди. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, позивач має довести сам факт залиття та наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між ними, на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт залиття квартири, власниками якої є позивачі, підтверджується актом обстеження квартири № 163 від 18.04.2025 на предмет підтоплення з вище розташованої квартири [ADDRESS] (а.с. 33), складеним комісією житлово-експлуатаційної організації. Відповідно до зазначеного акту комісією виявлено: -на кухні (згідно технічного паспорта - приміщення № 1) залита стеля на площі 8,4 кв.м. та стіни на площі 2,5 кв.м.; -в кімнаті (згідно технічного паспорта приміщення № 2) залита стеля площею 2,0 кв.м. та стіна площею 2,5 кв.м.; -в кімнаті (згідно технічного паспорта приміщення № 3) залита стеля площею 0,5 кв.м. та стіна площею 1,5 кв.м. Наявність слідів залиття квартири [ADDRESS] також підтверджено фотокартками. Частиною 4 ст.319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Таким чином, маючи обов`язок утримувати своє майно, власник квартири [ADDRESS] відповідач [PERSON] мав належним чином слідкувати за технічним станом належної йому квартири. Суд приходить до висновку, що позивачами доведено сам факт заподіяння відповідачем шкоди злиттям квартири. Натомість, вину у завданій позивачам шкоді відповідачем не спростовано. Посилання відповідача на ту обставину, що замокання несучих конструкцій відбулося внаслідок потрапляння дощової води в систему вентиляції або через протікання даху будинку не підтверджено наданими до суду доказами. Вказівка відповідача на невідповідність складеного комісією акту від 18.04.2025 Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76, судом оцінюється критично. Акт за своїм змістом та формою складений відповідно до форми, яка затверджена Додатком 4 до пункту 2.3.6 зазначених Правил, відсутність висновків комісії та чіткої причини залиття не спростовує сам факт наявних пошкоджень. Окрім того, факт залиття та наявність пошкоджень квартири, яка належить позивачам, підтверджено наданими до суду фотознімками. Відповідно до звіту про оцінку майна (матеріального збитку, завданого власнику квартири в результаті злиття квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), який складений суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість матеріального збитку складає 48785 грн (а.с. 55-126). Вказаний звіт про оцінку є належними, допустимим та достовірним доказом, з огляду на те, що він складений атестованим суб`єктом оціночної діяльності, дослідження містить обґрунтовані відповіді на поставлені питання, оцінювачем проведено огляд об`єкту дослідження, надано відповідні розрахунку, фототаблиці, калькуляції. Таким чином, встановивши, що позивачі довели сам факт заподіяння шкоди, розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири, суд приходить до висновку, що завдана позивачам шкода підлягає відшкодуванню відповідачем. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивачів, не заявляв та не надав інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Згідно зі до ст. 22 ЦК України особа має право на відшкодування витрат, які зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1166 ЦК України завдана майнова шкода підлягає відшкодуванню винною особою в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тому суд приходить до висновку, що на відповідача [PERSON] , як власника, покладено обов`язок з відшкодування спричиненої позивачам матеріальної шкоди відповідно до розміру часток кожного з позивачів у праві власності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 36588,75 грн (48785 грн. /4 х 3) на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, а на користь [PERSON] підлягає стягненню 12196,25 грн (48785 грн. / 4) на відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Суд приходить до висновку, що кошти, сплачені позивачем за проведення дослідження, є витратами, які особа вимушена була зробити для відновлення свого порушеного права, тому сума коштів в розмірі 7000 грн. підлягає врахуванню при визначення розміру завданого позивачу збитку та підлягає стягненню з відповідача. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Невиконання власником квартири обов`язку з належного утримання свого майна, що призвело до затоплення належної позивачам квартири, є неправомірною бездіяльністю, яка згідно ст.1167 ЦК України тягне за собою обов`язок відшкодувати завдану шкоду. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування позивачам моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що позивачам були спричинені моральні страждання, що безумовно, змінило їх нормальний життєвий ритм. Разом з тим, суд враховує ступінь вини відповідача та його поведінку, характер дій, ту обставину, що фактично позивачі не проживають та не користаються квартирою, яка була пошкоджена внаслідок залиття, та враховує вимоги розумності, виваженості та справедливості, оцінює моральні страждання кожного з позивачів в розмірі по 2000 грн. та приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь кожного з позивачів по 2000 грн в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачами при зверненні до суду було сплачено судовий збір, який підлягає їм відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також позивачем було понесені витрати на правову допомогу, розмір яких підтверджено на суму 7000 грн, які підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 3956,09 грн.

Outcome: partial