Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Олешківської міської військової адміністрації Херсонського району Херсонської області про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач 05.03.2024 року звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Новобузької міської ради Миколаївської області із заявою №65637583 про державну реєстрацію права власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яку позивач придбав за договором купівлі-продажу від 24.12.1993 року. Право власності на квартиру було зареєстроване в Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації по м. Цюрупинську 19.01.1994 року в реєстровій книзі №33 реєстровий № 4703. 21.04.2025 року Державний реєстратор прав на нерухоме майно Новобузької міської ради Херсонської області надав рішення № 78493257, згідно якого були встановлені наявні обставини, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, мотивуючи тим, що КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації» не має змоги надати інформацію щодо реєстрації права власності об`єкту нерухомого майна, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , оскільки робота Олешківської філії КП «ХБТІ» ХОР на даний час не відновлена та тимчасово знаходиться під окупацією. В інший спосіб, окрім як звернутись до суду із позовом у позивача немає. На підставі викладеного, позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 12.01.2026 року закрито підтовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача Олешківської міської військової адміністрації Херсонської області в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника, за наявними в матеріалах справи доказами, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Зважаючи на те, що сторони за справою в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. За положеннями ч.1ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 24.12.1993 року Херсонський целюлозно-паперовий комбінат в особі [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.12.1993 року, що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу посвідчений старшим державним нотаріусом Цюрупинської державної нотаріальної контори Басовою А.Д. та зареєстрований в реєстрі № 4423. Право власності за позивачем зареєстровано у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації м. Херсон за реєстровим номером 4703 та записано в реєстрову книгу за №33 від 27.09.2002 року, що підтверджується відміткою у договорі купівлі-продажу від 19.01.1994 року. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Державний реєстратор, реалізуючи свої функції, керується Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Рішенням від 21.04.2025 року № 78493257 державним реєстратором прав на нерухоме майно Щербак О.О., Новобузької міської ради Миколаївської області, відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою від 05.03.2025 року за реєстраційним номером 65637583, з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Також зазначив, що Комунальне підприємство Херсонське бюро технічної інвентаризації не має змоги надати інформацію щодо реєстрації права власності об`єкту нерухомого майна, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , оскільки робота Олешківської філії КП «ХБТІ» ХОР на даний час не відновлена та тимчасово знаходиться під окупацією. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 ЦК України. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За умовами ч.1ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у вразі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі №914/904/17. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно (пункт 13 постанови Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, пункт 12 постанови від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17 ). Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що право власності виникло у позивача 24.12.1993 року, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна. Оскільки на території України з 24.02.2022 року введено військовий стан, а м. Олешки Херсонської області є тимчасово окупованою територію України, що об`єктивно свідчить про певні труднощі з отриманням документів про набуття права власності для проведення реєстраційних дій для подальшого розпорядження майном, позовні вимоги є такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved