Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №20024-02/2024 від 12 лютого 2024 року в розмірі 18478,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.02.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено Кредитний договір №20024-02/2024. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору товариство надало клієнту кредит на умовах строковості, зворотності та платності. 20.06.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20062024, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 18478,00 грн., з яких: сума боргу за тілом кредиту 5000,00 грн., сума боргу за процентами 13478,00 грн., що слугувало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18.12.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. №592) просить частково задовольнити позовні вимоги та стягнути на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за тілом кредиту 5000,00 гривень, заборгованість за процентами в розмірі 6000,00 гривень. Відповідач зауважує, що оскільки договір про надання споживчого кредиту №20024-02/2024 укладений 12.02.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,50%, яка застосовується позивачем з 12.02.2024 року до 10.06.2024 року є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином до стягнення підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом з розрахунку розміру денної процентної ставки 1% у період з 12.02.2024 року до 10.06.2024 року, що становить 6000,00 грн. (5000,00 х 1% х 120 календарних днів). В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити за їх безпідставністю та вважає, що відсутні правові підстави для покладення на неї обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками в розмірі 2,5%. Позивач у відповіді на відзив (вх. №673) просить відзив на позовну заяву залишити без задоволення, позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі. Позивач не делегував свого представника в судове засідання, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без її участі, позицію викладену у відзиві на позовну заяву підтримує повністю. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, через неявку всіх учасників справи. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту №20024-02/2024 на суму 5000,00 грн., на 120 днів до 10.06.2024 року зі сплатою 2,5% в день. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, адреса, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.1.6 Договору, кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4314-14ХХ-ХХХХ-8454 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів за Договором про надання фінансового кредиту №20024-02/2024 від 12.02.2024 року підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3466_250708112158 від 08.07.2025, з якої вбачається, що 12.02.2024 року о 16:45:10 на карту № [NUMBER] були перераховані грошові кошти в розмірі 5000,00 грн., номер транзакції в системі iPay.ua - 342626287. 20.06.2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс Кредит» укладено Договір факторингу №20062024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №20062024 від 20 червня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18478,00 грн., з яких: сума боргу за тілом кредиту 5000,00 грн., сума боргу за процентами 13478,00 грн. Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). В статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В частині 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За приписами ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2 ст.615 ЦК України). Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором. Згідно з ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. ТОВ «Аванс Кредит» свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №20024-02/2024 від 12.02.2024 року виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у загальному розмірі 5000,00 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на карту № [NUMBER] . Натомість відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, що призвело до виникнення боргу. Таким чином, встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн. При розгляді позовної вимоги про стягнення з відповідача 13478,00 грн. заборгованості за відсотками по кредитному договору за період з 12.02.2024 року по 10.06.2024 року, суд враховує наступне. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 року. Указаним Законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою такого змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %». Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» (Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17), тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно, денна процентна ставка має бути не більше 2,5% на день, з 23.04.2024 по 20.08.2024 - не більше 1,5% на день, з 21.08.2024 і надалі не більше 1% на день. Також, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», частиною 2 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення встановлено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Вище встановлено, що договір між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] про надання фінансового кредиту № 20024-02/2024 був укладений 12.02.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24 грудня 2023 року), отже, станом на дату укладення договору кредитодавець міг застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, встановлений Законом України «Про споживче кредитування», лише у розмірі 2,5 %, 1,5% та 1% . Як вбачається з матеріалів справи, позивач нараховував заборгованість відповідача за процентами в період з 12.02.2024 року по 10.06.2024 року за відсотковою ставкою 2.5%, що, на думку суду, не в повній мірі відповідає вищезазначеним нормам законодавства, оскільки за період з 23.04.2024 року по 10.06.2024 року максимальний розмір відсотків не міг перевищувати 1,5 %. Тому за вказаний період слід здійснити перерахунок нарахованих відсотків за користування кредитом з 23.04.2024 року по 10.06.2024 року (49 днів) х 75,00 грн. (1,5% від 5000,00 грн.) заборгованості за тілом кредиту = 3675,00 грн. Відтак заборгованість за відсотками за спірний період становить 12550,00 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 17550,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 12550,00 грн. - заборгованість за відсотками, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушила умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає. Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до позовних вимог, ціна позову у даній справі становить 18478,00 грн. Позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 17550,00 грн., в іншій частині відмовлено. Отже, розмір задоволених позовних вимог у пропорційному відношенні становить 94,98 %. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Отже, підлягають розподілу судові витрати в сумі 3028,00 грн., які слід розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, 3028,00 * 94,98/100 = 2875,99 грн. За таких обставин, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 2875,99 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial