Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Сенс банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Позивач вказує, що 17.09.2021 Відповідач шляхом підписання оферти запропонував АТ «Альфа-Банк» (далі - Банк, Позивач) укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі - Угода), яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (архівна версія Договору, яка була чинною на дату укладення сторонами Угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною), укладеного між ним та Банком. 17.09.2021 між Банком та Відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту -відновлювальна кредитна лінія; мета кредиту - для особистих потреб; опис послуги - надання Банком послуг з обслуговування кредитної картки, а також надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого кредиту або його частини, Банк здійснює подальше кредитування у межах її ліміту шляхом надання траншів. Для можливості встановлення відновлювальної кредитної лінії та надання кредиту, Банк на підставі поданих документів та цієї Угоди відкриває поточний рахунок операції за яким можуть здійснювались з використанням електро платіжних засобів. Такий рахунок, окрім наведеного, призначено для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та вимог законодавства України; максимальний ліміт кредиту (кредитної лінії) - 200 000 (двісті тисяч) грн; сума встановленої кредитної лінії - 30000,00 гривень (тридцять тисяч гривень 00 копійок); процентна ставка - за користування кредитною лінією для торгових операцій у розмірі 0,01% та/або операцій зняття готівки у розмірі 37%; тип процентної ставки - фіксована; тип картки - VISA Platinum; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 10% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими Відповідач активно користувався, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 37130,63 грн, з яких: 12351,38 грн - прострочене тіло кредиту, 1927,49 грн - відсотки за користування кредитом, 22204,91 - тіло кредиту, 646,85 грн - овердрафт. За таких обставин АТ «Сенс Банк» вимушено звернутись до суду із цією позовною заявою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтовано тим, що відповідач вважає подану позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач вказала, що за відсутності в матеріалах справи оферти, яка нібито була надіслана банку [PERSON] , з врахуванням того, що позивач не додав до позовної заяви жодних угод, укладених між ним та відповідачкою, обставина укладення будь-якого договору між Позивачем та Відповідачем не може вважатися доведеною. Стосовно заявленого Позивачем розміру заборгованості, вказала, що з розрахунком позивача відповідач не погоджується, виходячи з наступного. Строк кредитування в акцепті, долученого до позовної заяви, не зазначений. Враховуючи ту обставину, що банк вправі нараховувати проценти за користування кредитом лише в межах строку кредитування, а такий строк не був погоджений сторонами, Відповідач та суд позбавлені можливості перевірити здійснений позивачем розрахунок заборгованості за кредитом. Отже, без наданих підтверджень про погодження між сторонами строку кредитування, й за відсутності в підписаній відповідачем оферті на укладення угоди про обслуговування кредитної картки інформації про строк кредитування, позовні вимоги про стягнення простроченого тіла кредиту, відсотків, тіла кредиту та овердрафту не підлягають задоволенню. При цьому в Паспорті споживчого кредиту зазначено, що строк кредитування становить «12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору». Звернула увагу суду, що після цифри «12» у даному пункті паспорту споживчого кредиту пропущене слово, як наслідок - неможливо визначити, який саме строк мається на увазі (днів, тижнів, місяців чи років). При цьому жодних доказів на підтвердження факту погодження сторонами строку кредитування та подальшої зміни такого строку Позивачем не надано. Вважає, що за будь-яких умов відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом розмірі 1927,49 грн, оскільки з додатків до позовної заяви не вбачається погодження строку кредитування сторонами. Також зазначила, що зі змісту додатків до позовної заяви вбачається, що, починаючи з 17.10.2021, з рахунку Відповідачки було списано проценти за користування кредитними коштами на загальну суму 24990,55 грн, в т.ч. проценти «за несанкціонований овердрафт». По-перше, таке нарахування та списання процентів було незаконним, оскільки, як вже було зазначено вище, відсутні докази щодо того, що строк кредитування взагалі був погоджений сторонами. По-друге, нарахування процентів за овердрафт взагалі не передбачене жодним документом, наданим позивачем на підтвердження своїх вимог. Як наслідок, таке списання процентів і призвело до штучного збільшення тіла боргу і утворення овердрафту, за допущення якого додатково нараховувались проценти, розмір яких та строк їх нарахування не був погоджений сторонами взагалі. Крім того, з виписки з рахунка приватного клієнта також вбачається, що кожного місяця з рахунку [PERSON] списувалися кошти в рахунок обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець розрахункового періоду), а також періодично списувалися кошти за нараховану комісію за розрахунково-касове обслуговування та комісія за обслуговування неактивного карткового рахунку. Згідно наданої позивачем виписки з рахунку Відповідача було списано комісій на загальну суму 6149,76 грн. Звертає увагу суду, що ні наданою кредитором акцептом, ні паспортом споживчого кредиту не передбачено нарахування такої комісії за «обслуговування картки». Таким чином, кредитором не надано доказів, що така умова щодо нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування та за обслуговування карток взагалі була погоджена Відповідачем. За будь-яких обставин щомісячне списання коштів з рахунку Відповідача за «обслуговування основної картки» було незаконним, оскільки «обслуговування основної картки» не може вважатися самостійною послугою, оскільки такі дії зі сторони банку слугують інтересам виключно самого банку. На споживача за кредитним договором покладений обов`язок оплачувати проценти за користування кредитними коштами, в той час як надання кредиту та, відповідно, надання фінансового інструменту - це обов?язок самого банку. Отже, з сум коштів, внесених [PERSON] на погашення кредиту, незаконно списувалися кошти за обслуговування картки та інші види комісій за розрахунково-касове обслуговування, хоча нарахування та списання таких комісій взагалі не було погоджено між банком та Відповідачем. Тобто, такі нараховані та списані банком суми комісій (6 149,76 грн) та процентів (24 990,55 грн) мають бути зараховані в погашення Відповідачем кредиту. Також заперечувала щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідь на відзив на позовну заяву від позивача не надходила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що 17.09.2021 між банком та відповідачем укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що підтверджується акцептом пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, доданою до матеріалів позовної заяви. Сторони погодили основні умови угоди: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту «Cameleon», мета кредиту - для особистих потреб; опис послуги - надання банком послуг клієнту з обслуговування кредитної картки, а також надання клієнту кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії протягом строку дії якої після повернення наданого клієнту кредиту або його частини банк здійснює подальше кредитування клієнта у межах її ліміту шляхом надання траншів. Для можливості встановлення відновлювальної кредитної лінії та надання клієнту кредиту банк на підставі поданих клієнтом документів та цієї угоди відкриває поточний рахунок операцій, за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів. Такий рахунок, окрім наведеного, призначено для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Пунктом другим визначено умови обслуговування кредитної картки, де зазначено, що для клієнта випущена міжнародна платіжна карта Visa Platinum строком дії 5 років з моменту випуску. У пункті третьому встановлено умови надання кредитної лінії, вказано, сума встановленої кредитної лінії складає 30 000 гривень, максимальний ліміт кредиту кредитної лінії складає 200 000 гривень, процентну ставку за користування кредитної лінією для торгових операцій встановлено у розмірі 0,01%, та/або операції зняття готівки встановлено у розмірі 37%. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідач також підписала довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора 3334. Електронним цифровим підписом у вигляді одноразового ідентифікатора відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, а також всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до потреб позичальника та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позичальника, в тому числі в разі виконання зобов`язань за таким договором. З паспорта споживчого кредиту встановлено, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено суму/ліміт кредиту 30000 грн; максимальну суму кредиту - 200000,00 грн.; строк кредитування - 12 з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; процентна ставка 37 % річних. Разом із цим, як звертав увагу у своєму відзиві відповідач, у паспорті споживчого кредиту зазначено лише числове значення «12» без уточнення одиниці виміру строку. Однак, суд виходить з такого. По-перше, паспорт споживчого кредиту є стандартизованим документом, форма і зміст якого визначаються вимогами законодавства про споживче кредитування, зокрема Закон України «Про споживче кредитування». У таких документах строк кредитування традиційно визначається у місяцях, якщо інше прямо не зазначено. По-друге, зазначення строку «12» у поєднанні з формулюванням про можливість пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії свідчить про встановлення певного базового періоду користування кредитом, який підлягає автоматичному або договірному продовженню. За своєю правовою природою відновлювальна кредитна лінія передбачає багаторазове користування коштами в межах погодженого строку, який у банківській практиці визначається саме у місяцях. По-третє, системний аналіз умов договору (ліміт, максимальна сума, можливість пролонгації) дає підстави дійти висновку, що йдеться про 12 місяців, оскільки інше тлумачення (12 днів або 12 років) суперечило б економічній суті договору споживчого кредиту та звичайній діловій практиці банківського кредитування. Отже, суд вважає, що строк кредитування, погоджений сторонами, становить 12 місяців із можливістю пролонгації за умови дотримання клієнтом умов договору. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Відповідно до виписки по рахунку відповідача АТ «Сенс Банк» 17.09.2021 встановило кредитний ліміт на рахунок відповідача у розмірі 30000 грн за кредитним договором. Відповідач користувався кредитним лімітом, вчиняв операції, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, комісію РКО, овердрафт. Однак припинив здійснювати будь-які операції за карткою. Суд звертає увагу, що Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 № 578/5, а також позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц, якою крім того зроблено висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. За таких обставин позивач довів належними та допустимими доказами наявність договірних відносин між сторонами, факт отримання відповідачем кредитних коштів у виді кредитного ліміту та неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 16.06.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитом становить 37130,63 грн, з яких 22204,91 грн - заборгованість за кредитом; 12351,38 грн - прострочене тіло кредиту, 1927,49 грн - заборгованість по відсотках, 646,85 грн - оведрафт (несанкціонована заборгованість). Суд установив, що згідно із розрахунком заборгованості та випискою по рахунках відповідач з 17.12.2024 припинив виконання зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на дату його складання, неповернуте тіло кредиту становить 22204 грн 91 коп., а частина основного боргу у розмірі 12 351 грн 38 коп. облікована банком як прострочена. Суд звертає увагу, що вказана сума простроченого тіла кредиту не є новим нарахуванням, а становить частину фактично отриманих та неповернутих кредитних коштів. Припинення платежів не припиняє грошове зобов`язання та не звільняє боржника від обов`язку повернути отримані кошти. Водночас, паспортом споживчого кредиту передбачено строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації за умови належного виконання клієнтом умов договору. Оскільки з 17.12.2024 відповідач не дотримувався умов договору, спрямованих на погашення кредиту, а позивачем не надано доказів прийняття рішення про пролонгацію дії відновлювальної кредитної лінії, то за таких обставин суд доходить висновку, що відсутні підстави для нарахування договірних процентів після 17.12.2024. Відповідно, вимоги про стягнення процентів задоволенню не підлягають у частині, нарахованій після 17.12.2024. Тобто, стягненню підлягатимуть відсотки за користування кредитом у розмірі 679,18 грн. Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами правову природу та порядок нарахування заборгованості за несанкціонованим овердрафтом у розмірі 646 грн 85 коп., у зв`язку з чим у цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають. Відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог не надав доказів, що обґрунтовували б його заперечення. Власного розрахунку заборгованості відповідач не здійснив, доказів оспорювання ним кредитного договору також не надав. Стаття 12 ЦПК України встановлює, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність договірних зобов`язань, які порушив відповідач. Позичальник кредит отримав, що підтверджується дослідженими судом доказами. Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тобто з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 35235,47 грн, з яких: 22204,91 - тіло кредиту, 12351,38 - прострочене тіло кредиту, 679,18 грн - відсотки за користування кредитом). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025, укладеного між АТ «СЕНС БАНК» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», предметом договору є надання послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/ неналежного виконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/ або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Згідно з п. 3.1. Договору про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижче наведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн; за отримання рішення суду 225,00 грн; комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. Розрахунок витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 3514,75 грн наведений позивачем в позовній заяві. Визначаючись з розподілом витратна правничу допомогу, відповідно до вимог ст. 137, 141 ЦПК України суд зважає, що справа є незначної складності, обсяг підготовлених та наданих доказів є незначним, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження за відсутності сторін, позов задоволено частково, а тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 3000 гривень витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат на переконання суду є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2298 грн. 61 коп. (позов задоволено на 94,89%). На підставі викладеного та

Outcome: partial