Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

03.07.2023 [PERSON] звернулася до суду із позовом до Гайсинської міської ради, у поданій 15.07.2023 уточненій позовній заяві, в якій просить визнати рішення Виконавчого комітету Гайсинської міської ради від 21.06.2023р. №138 незаконним та скасувати його; в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на такі обставини. У спільному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , із жовтня 2022 позивачка із сином проживає біля своїх батьків, з [PERSON] спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, не мають спільної позиції з питань, пов`язаних із інтересами їх дитини. В червні 2023 [PERSON] звернувся до виконавчого комітету Гайсинської міської ради із заявою щодо визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] 15.06.2023 відбулось засідання комісії з питань захисту прав дитини Гайсинської міської ради, на якій були присутні [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Гайсинської міської ради від 21.06.2023 №138 заяву [PERSON] задоволено та визначено наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] : 1. Кожний перший та третій тиждень щомісяця батько дитини [PERSON] має право забирати щовівторка та щочетверга з 17 год.30 хв., а також щосуботи з 09 год. 30 хв. сина у матері за місцем її проживання [ADDRESS] і спілкуватися з ним за місцем свого проживання: [ADDRESS] , або в місцях громадського відпочинку Гайсинської міської територіальної громади та о 20 год. 00 хв. повертати дитину матері за місцем її проживання. 2.Кожний другий та четвертий тиждень щомісяця батько дитини [PERSON] має право забирати щопонеділка, середи та п`ятниці з 17 год.30хв., а також в неділю із 09 год.30хв. сина у матері за місцем її проживання [ADDRESS] і спілкуватися з ним за місцем свого проживання: [ADDRESS] , або в місцях громадського відпочинку Гайсинської міської територіальної громади та о 20 год. 00хв. повертати дитину матері за місцем її проживання. 3. Питання, що стосується форми спілкування, визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з їх сином [PERSON] в період святкових та канікулярних днів вирішується за домовленністю між батьками [PERSON] та [PERSON] , але не менше святкових та канікулярних днів для кожного з батьків. 4.При організації зустрічей з малолітньою дитиною без присутності її матері [PERSON] , батьку дитини, [PERSON] особливу увагу звернути на дотримання температурного режиму та санітарно-гігієнічних умов проживання. Зазначене рішення позивачка вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки вважає, що під час прийняття цього рішення не враховано необізнаність батька щодо вимог харчування, режиму дня та санітарно-гігієнічних звичок дитини; крім того виконавчим комітетом не враховано вік дитини та перебування на грудному вигодовуванні на час прийняття рішення. З часу припинення між батьками сімейних стосунків позивачка підтримувала та підтримує спілкування батька із дитиною, але в її присутності, оскільки дитина є ще грудною дитиною і є ряд специфічних моментів, пов`язаних із харчуванням та формуванням звичок дитини, про які [PERSON] не хоче знати; під час відвідування [PERSON] малолітнього [PERSON] позивачка звертає увагу батька на те, які продукти харчування вживає наш син, які має санітарно-гігієнічні звички, однак [PERSON] не бажає слухати і зразу ж переходить на сварку, що тягне за собою неможливість вирішувати спільні питання, пов`язані з інтересами дитини; під час вирішення питання щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, проте відповідач не врахував ставлення батька до дитини, вік дитини та здоров`я дитини, що вказує на незаконність даного рішення. Після задоволення самовідводів суддів 24.07.2023 визначено головуючого в цій справі. Ухвалою судді від 24.07.2023 відкрито провадження у цій справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. 08.08.2023 третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] подав до суду письмові заперечення з приводу позовних вимог, в яких [PERSON] заперечує проти їх задоволення з огляду на таке. [PERSON] бажав зберегти з [PERSON] сімейні відносини, за його клопотанням ухвалою суду від 05.04.2023 їм надано строк на примирення до 03.08.2023 р., примирення не відбулося і 03.08.2023 Гайсинським районним судом ухвалено судове рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; позивачка безпідставно перешкоджає батьку в побаченнях та спілкуванні із нашим сином [PERSON] , намагається нав?язати [PERSON] свою модель їх відносин із сином. Тривале обмеження в спілкуванні з сином та у його вихованні з боку [PERSON] та неможливість спільного вирішення питання щодо порядку участі батька у вихованні та спілкуванні із дитиною на умовах дотримання інтересів малолітньої дитини змусило [PERSON] звернутись до органу опіки та піклування Гайсинської міської ради для вирішення питання визначення участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] . 12.06.2023 року комісією з питань захисту прав дітей за місцем його проживання в [ADDRESS] проведено обстеження умов проживання, про що складено відповідний акт № 51 від 12.06.2023, комісія визнала умови проживання в будинку задовільними. 15.06.2023 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, було ухвалено оскаржуване позивачкою рішення, яке прийняте одноголосно членами комісії і яке [PERSON] вважає законним, оскільки були враховані найвищі інтереси дитини, а також побажання і батька, і матері дитини, зокрема, особливості розпорядку дня дитини, харчування, його вік, рішення ухвалено на період життя дитини до її повноліття, тому завжди бачитися з дитиною в присутності матері, з якою у батька неприязні відносини, вважає непотрібним для дитини, для її психологічного стану. Доводи позивача про те, що під час ухвалення оскаржуваного рішення органом опіки та піклування вік дитини та перебування на грудному вигодовуванні є помилковими, оскільки на комісії були присутні медичні фахівці, які зазначали що у двохрічному віці грудне годування не є пріоритетним годуванням та не може бути причиною для відмови спілкуватися батькові з сином; крім того, [PERSON] має медичну освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та пройшов курс педіатрії, розуміє потреби дитини щодо вимог її харчування, режиму дня та санітарно-гігієнічних звичок; вважав, що в своїй уточненій позовній заяві позивачка не навела жодних обставин, що вказували б на незаконність рішення №138 від 21.06.2023, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Позивачка та її представник адвокат Човганюк А.М. у судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили їх задовільнити. Представник відповідача Кучеренко О.С. відзиву до суду не подавав, у судовому засіданні проти позову заперечив, вважав оскаржуване рішення законним. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та його представник адвокат Бодачевський Р.В. в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на зазначені в письмових поясненнях мотиви, а також просили суд врахувати, що позивачем та судом за заявою позивача не залучено як відповідача до участі у цій справі [PERSON] , з огляду на правові висновки ВС та судову практику, оскільки питання щодо участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні із сином [PERSON] , вплине на права батька [PERSON] , а невірно обраний спосіб захисту порушених на думку позивача її прав та інтересів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. З урахуванням позицій сторін та досліджених судом належних і допустимих доказів, суд прийшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). За частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати й батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов?язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення Рішення органу опіки та піклування є обов?язковим до виконання. Зміст наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. У той же час батько має право на звернення до органу опіки та піклування або до суду за захистом свого права на особисте спілкування і виховання дитини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2019 р., 03.08.2023 Гайсинським районним судом ухвалено судове рішення про розірвання шлюбу між ними, [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає з матір`ю; через наявний між батьками дитини спір з приводу участі батька у житті дитини, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування Гайсинської міської ради для вирішення питання визначення участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] . 12.06.2023 року комісією з питань захисту прав дітей за місцем його проживання в [ADDRESS] проведено обстеження умов проживання, про що складено акт № 51 від 12.06.2023, згідно з яким комісія визнала умови проживання в будинку задовільними. 15.06.2023 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Гайсинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, на якій були присутні [PERSON] та [PERSON] , рішенням Виконавчого комітету Гайсинської міської ради від 21.06.2023 №138 заяву [PERSON] задоволено та визначено наступний порядок його як батька участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] : 1. Кожний перший та третій тиждень щомісяця батько дитини [PERSON] має право забирати щовівторка та щочетверга з 17 год.30 хв., а також щосуботи з 09 год. 30 хв. сина у матері за місцем її проживання [ADDRESS] і спілкуватися з ним за місцем свого проживання: [ADDRESS] , або в місцях громадського відпочинку Гайсинської міської територіальної громади та о 20год. повертати дитину матері за місцем її проживання. 2.Кожний другий та четвертий тиждень щомісяця батько дитини [PERSON] має право забирати щопонеділка, середи та п`ятниці з 17год.30хв., а також в неділю із 09год.30хв. сина у матері за місцем її проживання [ADDRESS] і спілкуватися з ним за місцем свого проживання: [ADDRESS] , або в місцях громадського відпочинку Гайсинської міської територіальної громади та о 20год. повертати дитину матері за місцем її проживання. 3. Питання, що стосується форми спілкування, визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з їх сином [PERSON] в період святкових та канікулярних днів вирішується за домовленністю між батьками [PERSON] та [PERSON] , але не менше святкових та канікулярних днів для кожного з батьків. 4.По організації зустрічей з малолітньою дитиною без присутності її матері [PERSON] , батьку дитини, [PERSON] особливу увагу звернути на дотримання температурного режиму та санітарно-гігієнічних умов проживання. Відповідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов?язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов?язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункт 3 статті 9 Конвенції про права дитини). Згідно практики ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв?язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися; у визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв?язків із сім?єю, крім випадків, коли сім?я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України». Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення Рішення органу опіки та піклування є обов?язковим до виконання. Зміст наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що [PERSON] як батько, який проживає окремо від його дитини [PERSON] , [INFO] , очевидно має право на особисте спілкування зі своїм сином, а мати дитини [PERSON] не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, оскільки судом не встановлено жодних обставин, за яких таке спілкування має негативний вплив на нормальний розвиток дитини. З огляду на наявність між сторонами конфлікту з приводу спілкування батька з дитиною [PERSON] скористався своїм правом на звернення до органу опіки та піклування за місцем проживання дитини до Органу опіки і піклування Гайсинської міської ради за захистом свого права на особисте спілкування і виховання сина. Рішенням Виконавчого комітету Гайсинської міської ради №138 від 21.06.2023 визначений спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні із дитиною [PERSON] , [INFO] , зазначене рішення прийнято компетентним органом, з дотриманням передбаченої законом процедури, надано учасникам спірного питання висловити свою позицію щодо запропонованого батьком способу його участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, рішення прийнято в інтересах дитини, спілкування батька з дитиною жодним чином не суперечить інтересам дитини, буде сприяти її розвитку і вихованню, а тим більше не суперечить правам матері, а тому є законним, обґрунтованим, прийняте в найкращих інтересах дитини [PERSON] . Наведені позивачем доводи не свідчать про незаконність рішення органу опіки та піклування, а тому суд їх до уваги не бере. Крім того, необхідно врахувати, що на час ухвалення оскаржуваного рішення вік дитини [PERSON] без одного місяця два роки, на час позивачки звернення до суду повних два роки, на час ухвалення судом рішення [PERSON] досяг віку чотири роки сім місяців, що свідчить про те, що у такому віці грудне вигодовування не є пріоритетним годуванням для дитини, в рішенні зобов`язано батька дитини [PERSON] під час організації зустрічей з малолітньою дитиною без присутності її матері [PERSON] особливу увагу звернути на дотримання температурного режиму та санітарно-гігієнічних умов проживання. Висновок практичного психолога [PERSON] , виконаний на звернення позивача [PERSON] про те, що оскаржуване рішення згубно впливатиме на психоемоційний стан дитини [PERSON] , несе загрозу його психічному здоров`ю та має небезпеку порушити базову довіру дитини до світу, суд до уваги не бере з огляду на його передчасність, оскільки на обґрунтування цього висновку психолог зазначила про те, що комісією не врахована фізіологічна потреба дитини, яка перебуває на грудному вигодовуванні, на яке негативно вплине 10,5 годинна відсутність матері, проте в оскаржуваному рішенні органу опіки та піклування комісія з участю медичних працівників зробила обґрунтований висновок про те, що в такому віці (на час ухвалення оскаржуваного рішення вік дитини без одного місяця два роки) грудне вигодовування не є пріоритетним годуванням, так само, як і на час ухвалення рішення судом. За таких обставин у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Згідно ч.5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного, Суду, є обов?язковими для всіх суб?єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Верховний Суд у рішеннях від 02.02.2022 року у справі №462/4724/20 та від 15.09.2021 року у справі №757/39693/20 визначився із складом сторін у справах про оскарження рішення органу місцевого самоврядування про встановлення часів побачення та участі у вихованні батьків щодо їх дітей. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов?язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. У справі за позовом одного з батьків про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні того з батьків, хто проживає окремо від неї, належними відповідачами є особа, за зверненням та на захист прав якої прийнято рішення (той з батьків, для якого визначено способи участі у вихованні дитини та спілкуванні), та орган опіки та піклування, рішення якого оскаржується. Оскільки, скасування оскаржуваного рішення, яким вирішено питання щодо участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні із сином [PERSON] , вплине на права батька [PERSON] , то [PERSON] має бути належним відповідачем за цим позовом поряд із Гайсинською міською радою, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed