Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі Договору №3839154 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22 липня 2023 року, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 8 500,00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу коштів на його платіжну картку, емітовану АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% від суми кредиту за кожен день. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплаті відсотків належним чином не виконав. На підставі Договору факторингу №24/04/24 від 24 квітня 2024 року, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором. Відповідач має заборгованість по кредиту, яка станом на дату переходу права вимоги становила 55 590,00 грн, з яких: 8 500,00 грн - заборгованість за кредитом; 47 090,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Вказану суму заборгованості, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направив. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 02 грудня 2025 року даний позов надійшов до суду. Ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2025 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувані докази за клопотанням позивача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 22 липня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір №3839154 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на підставі якого товариство зобов`язалось надати останньому кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 8 500,00 гривень, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процента ставка 2,00% в день, знижена процентна ставка 1,30% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 30 341,06% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 17 155,74% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 69 700,00 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 67 915,00 грн. Як передбачено п.1.1 Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або Мобільний додаток «Сredit7». Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] (п.2.1. Договору). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало умови договору щодо надання кредиту, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», згідно з яким було успішно перераховано кошти на суму 8 500,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Заразхування коштів на вказану платіжну картку, емітовану на ім`я [PERSON] також підтверджується листом АТ «Універсал Банк» і випискою про рух коштів по картці наданих банком на ухвалу суду. Також зазначили, що фінансовий номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 22.07.2023 по 27.07.2023 - +380686550180. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, кредит не повернув, проценти за його користування не сплатив. Згідно з розрахунком ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» заборгованість [PERSON] станом на 24 квітня 2024 становить 55 590,00 грн з яких: 8 500,00 грн заборгованість за кредитом; 47 090,00 грн заборгованість за нарахованими процентами. 24 квітня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу №24/04/24, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №3839154 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22 липня 2023 року на суму 55 590,00 грн. Позивачем після відступлення права вимоги за кредитним договором проценти не нараховувались. Розмір боргу відповідачем не спростовано. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлено, що сторонами в кредитному договорі визначені істотні умови, в тому числі: сума та строк кредиту, розмір відсотків, загальні витрати за кредитом. Також встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу та підписано відповідачем електронним підписом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено Договором №3839154, за користування кредитом передбачено сплату процентів за стандартною процентною ставкою - 2,00% в день; за зниженою процентною ставкою - 1,30% в день. Періодичність платежів зі сплати процентів 30 днів. Згідно з умовами договору та графіком платежу, проценти за користування кредитом, за весь строк користування коштами (360 днів), складають 59 415,00 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частиною 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Встановлено, що відповідач кредит отримав, в подальшому розпорядився коштами на власний розсуд, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Відповідач не надав доказів на спростування розміру заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 500,00 грн. Враховуючи, що кошти фактично отримані відповідачем та в добровільному порядку кредитору не повернуті, позивач має право вимагати дострокового виконання договору в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення коштів. Отже, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку суми заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 8 500,00 грн. Позивач звертаючись з позовом до [PERSON] просив також крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути суму заборгованості за процентами в розмірі 47 090,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що сторонами договору були погоджені умови та порядок нарахування відсотків за кредитом. Відповідач умови договору щодо сплати процентів не виконував належним чином, що призвело до виникнення заборгованості по процентам у вказаному вище розмірі. Проте суд не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком заборгованості по процентам за користування кредитом з огляду на таке. Як вбачається із позовної заяви, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звертається до суду раніше визначеного договором строку кредитування, вказавши, що проценти за договором нараховувалися з 22 липня 2023 року по 24 квітня 2024 року виходячи з відсоткової ставки 2,00% на день. Пунктом 1.4.2 Договору передбачено застосування зниженої ставки в розмірі 1,30% в день, за умови, якщо позичальник до 21 серпня 2023 року (включно), сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Оскільки відповідачем умови застосування зниженої процентної ставки не виконані, то нарахування процентів здійснювалося за процентною ставкою 2,00% на день від суми кредиту. Суд констатує, що проценти дійсно нараховані відповідно до умов кредитного договору, за узгодженими сторонами розміром процентної ставки та строком кредитування. Однак умови кредитного договору та відповідні нарахування в цій частині суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування», який застосовується до даних правовідносин, оскільки відповідач отримав споживчий кредит. Так, 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Отже, максимальний розмір денної процентної ставки з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (по 21 квітня 2024 року включно) не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно) 1,5%, з 20 серпня 2024 року 1%. Оскільки строк дії договору №3839154 від 22 липня 2023 року тривав після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», на нього поширюються положення п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що проценти з 23 липня 2023 року по 24 серпня 2023 року включно нараховувалися за ставкою 1,30% в день, з 25 серпня 2023 року по 24 квітня 2024 року включно нараховувалися за ставкою 2,00% в день. На підставі п. 1.4.2. договору у зв`язку із несплатою відповідачем процентів кредитодавцем здійснено перерахунок нарахованих процентів за період 23 липня 2023 року по 24 серпня 2023 року включно за ставкою 2,00% в день. Отже, протягом усього строку кредитування проценти нараховувалися за ставкою 2,00% в день. Нарахування процентів у таких розмірах з 23 липня 2023 року по 21 квітня 2024 року включно не суперечить нормам законодавства. Заборгованість за процентами за цей період становить 46 580,00 грн. Проте нарахування процентів з 22 квітня 2024 року по 24 квітня 2024 року включно за ставкою 2,00% в день не відповідає вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За таких обставин суд розраховує заборгованість зі сплати процентів за укладеним договором, виходячи із встановлених законодавчих обмежень щодо розміру максимальної денної процентної ставки. Так, розмір процентів, що мав сплачуватися відповідачем щоденно у період з 22 квітня 2024 року по 24 квітня 2024 року включно (3 дні) становить 382,50 грн (8 500,00 х 1,5% = 85,00; 3 дні х 127,50). Загальний розмір заборгованості за процентами за період з 22 липня 2023 року по 24 квітня 2024 року становить 46 962,50 грн (46 580,00 + 382,50). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що на підставі договору факторингу від 24 квітня 2024 року позивач набув права вимоги до відповідача за договором №3839154 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22 липня 2023 року. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає обґрунтованими вимогами позивача про стягнення заборгованості за договором по тілу кредиту в розмірі 8 500,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 46 962,50 грн, а всього 55 462,50 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У стягненні решти заборгованості за відсотками в розмірі 127,50 грн позивачу слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 416,84 грн. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000,00 грн, суд виходить з такого. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло. Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 9 977,06 грн.

Outcome: partial