Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № 2677051 від 05.07.2021 в розмірі 6078,60 грн, за Кредитним договором № 4409594 від 03.07.2021 в розмірі 11450,00 грн, а всього в розмірі 17528,60 грн та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 03.07.2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, укладений електронний договір № 4409594 про надання споживчого кредиту. За умовами кредитного договору: сума кредиту - 4000 грн 00 коп.; строк кредиту - 10 днів. ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання перед відповідачкою виконало та надало кредит в розмірі 4000 грн 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. Крім того, 05.07.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики № 2677051 на наступних умовах: сума кредиту 1500,00 грн; строком на 10 днів до 15.07.2021. Пунктом 2.4.4. цього договору передбачено, що базова процента ставка за позикою, фіксована: 1,99000% від суми позики на день. Пунктом 2.5. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01% від суми позики на день. Вищезазначений договір укладений у електронній формі та підписаний відповідачкою аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. 21.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладений Договір факторингу № ФК 21-01/22, у відповідності з яким ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» отримало право вимоги з повернення боргів за договором 4409594 від 03.07.2021. 01.08.2025 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений Договір факторингу № 01-08/25, у відповідності з яким ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право вимоги з повернення боргів за договором 4409594 від 03.07.2021. Також 13.10.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13/10-2021, згідно якого ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги з повернення боргів за договором 2677051 від 05.07.2021. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, згідно якого ТОВ «Коллект Центр» отримало право вимоги з повернення боргів за договором 2677051 від 05.07.2021. 28.08.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений Договір факторингу № 28-08/25, у відповідності з яким ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право вимоги з повернення боргів за договором 2677051 від 05.07.2021. У зв`язку з вище викладеним позивач вимушений звернутися до суду з вказаним вище позовом. Представник позивача у позові просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 липня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4409594 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 4000,00 грн, на строк 10 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,90%. Договір містить електронний підпис [PERSON] (одноразовий ідентифікатор А828777) в якості споживача. Згідно з п. 1.3., 1.4., 2.1 Кредитного договору, сума (загальний розмір) наданого [PERSON] кредиту становить 4000,00 грн, який надається строком на 10 днів шляхом переказу на картковий рахунок [NUMBER] . Відповідно до п. 4.3.1 Кредитного договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгація або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль. Перерахування коштів в сумі 4000,00 грн на рахунок [PERSON] підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 22.12.2025 № 18864. 21 січня 2022 року право вимоги за договором від 03.07.2021 № 4409594 перейшло до ТОВ «Сіті Фінанс», що підтверджується копією договору Факторингу № ФК 21-01/22, витягом з реєстру боржників до договору Факторингу № ФК 21-01/22. Згідно витягу з реєстру боржників до договору Факторингу № ФК 21-01/22 та розрахунку заборгованості за договором від 03.07.2021 № 4409594, [PERSON] має заборгованість 11450 грн 00 коп., яка складається з наступного: 4000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 7450 грн 00 коп. заборгованість за відсотками. 01 серпня 2025 року право вимоги за договором від 03.07.2021 № 4409594 перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс», що підтверджується копією договору Факторингу № 01-08/25, витягом з реєстру боржників до договору Факторингу № 01-08/25. Згідно витягу з реєстру боржників до договору Факторингу № 01-08/25 та розрахунку заборгованості за договором від 03.07.2021 № 4409594, [PERSON] має заборгованість 11450 грн 00 коп., яка складається з наступного: 4000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 7450 грн 00 коп. заборгованість за відсотками. Крім того, 05.07.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики № 2677051 на наступних умовах: сума кредиту 1500,00 грн; строком на 10 днів до 15.07.2021. Пунктом 2.4.4. цього договору передбачено, що базова процента ставка за позикою, фіксована: 1,99000% від суми позики на день. Пунктом 2.5. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01% від суми позики на день. Вищезазначений договір укладений у електронній формі та підписаний відповідачкою аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора (q02233). Перерахування коштів в сумі 1500,00 грн на рахунок [PERSON] підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 29.10.2024 № 2782_241029135801. 13.10.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13/10-2021, згідно якого ТОВ «МАНІФОЮ» (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає Належні ТОВ «МАНІФОЮ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 13.10.2021 до договору факторингу № 13/10-2021 від 13.10.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 2677051 у розмірі 4048,50 грн, з яких: 1500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1791,00 грн - сума заборгованості за процентами за користування позикою; 757,50 грн сума заборгованості за процентами на прострочену позику. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, згідно якого, з урахуванням Додаткової угоди № 10 від 04.02.2025 до договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає Належні ТОВ «Вердикт Капітал» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 10.01.2023 до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 2677051 у розмірі 6078,60 грн, з яких: 1500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4578,60 грн - сума заборгованості за процентами. 28.08.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 28-08/2025, згідно якого ТОВ «Коллект Центр» (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає Належні ТОВ «Коллект Центр» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 28.08.2025 до договору про відступлення прав вимоги № 28-08/2025 від 28.08.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 2677051 у розмірі 6078,60 грн, з яких: 1500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4578,60 грн - сума заборгованості за процентами. Як визначено у ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до умов Правил відповідач акцептував оферту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, вказуючи всі дані, відмічені в паспорті позики в якості обов`язкових для заповнення, в тому числі, і реквізити банківської карти. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Як визначено у ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як визначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У частині ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Отже, договір про надання споживчого кредиту від 03.07.2021 укладено між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] та договір позики від 05.07.2021 укладено між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних та надсилаються та призначені для ідентифікації підписувача цих даних) згідно з вимогами законодавства, чим засвідчено вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти договір та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Так, ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «МАНІФОЮ» виконали умови договору про надання споживчого кредиту № 4409594 від 03.07.2021 та договору позики № 2677051 від 05.07.2021 та перерахували відповідачці грошові кошти. Проте, [PERSON] зобов`язання за договорами належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у неї утворилася заборгованість, яка: -за договором про надання споживчого кредиту № 4409594 від 03.07.2021, становить 11450,00 грн, з яких: 4000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7450,00 грн - сума заборгованості за відсотками; -за договором позики № 2677051 від 05.07.2021, становить 6078,60 грн, з яких: 1500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4578,60 грн - сума заборгованості за відсотками. Перевіривши надані позивачем розрахунки заборгованості, суд з ними погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідачка не надала. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за Договорами відповідачка не надала. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення із [PERSON] заборгованості у зазначеному розмірі, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0602500003 від 22.01.2026. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 2662,40 грн. за відшкодування судових витрат. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що справа про стягнення заборгованості є малозначною справою, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано копію договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс», Витяг з Акту № 25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025, Заявку на надання юридичної допомоги № 717 від 01.12.2025. Відповідно до вказаних документів ТОВ «Факторинг Партнерс» понесло судові витрати на правничу допомогу у справі за позовом до [PERSON] в сумі 9000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного та

Outcome: approved