Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 18705 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 10 серпня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №2366979. Зазначає, що 14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до божників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №39 від 23.12.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18705 грн., з яких: 5800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 290,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 0,00 сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; 11600 грн. сума заборгованості за пенею; 1015 грн. комісія за надання позики. Вказує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахувань жодних штрафних санкцій. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки первинного кредитора, ні на рахунки позивача. А тому, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №2366979 в розмірі 18705 гривень 00 копійок та понесені судові витрати. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29 липня 2025 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.01.2026 Великоберезнянським районним судом Закарпатської області постановлено ухвалу про витребування доказів. 7 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив встановити строк для подання ним повного відзиву після отримання копії позовної заяви та всіх доданих до неї документів. 11 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, у яких він наголосив на відсутності доказів фактичної видачі кредитних коштів, а вказаний у матеріалах номер електронного платіжного засобу [NUMBER] сам по собі не є підтвердженням зарахування коштів та належності цього рахунку йому. Посилається, що позивачем не зазначено, за який саме період нарахована пеня, а також не надано розрахунку з конкретними датами початку та закінчення нарахування. Також вказав на відсутності паспорту споживчого кредиту. 4 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, у яких він вказує на безпідставність заявленої позивачем вимоги щодо стягнення пені в розмірі 11600 грн. в період воєнного стану. 10 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшли витребувані ухвалою суду від 30.01.2026 докази. 19 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» від ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» надійшли витребувані ухвалою суду від 30.01.2026 докази. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання 03.03.2026 не з`явилися. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи шляхом направлення тексту судової повістки на електронну адресу представника та в електронний кабінет позивача, у судове засідання не з`явився. У позові наявне клопотання про здійснення розгляду справи за відсутності представника позивача. Також зазначено, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з`явився. Через систему «Електронний суд» попередньо ним подана заява про розгляд справи без участі, в якій просив розглянути справу без його участі. Неявка учасників справи, які були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з ч.2 ст.247, ч. 3 ст.211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. За наслідком розгляду даної справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч.1 ст.244 ЦПК України відклав судове засідання для ухвалення та проголошення судового рішення. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, та заперечення на них, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на таке. Судовим розглядом встановлено, що 10 серпня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2366979. Даний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «863415». Відповідно до п.1 договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджених умовами договору строк, з метою придбання товарів для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики та комісію за надання позики. Пунктом 2 договору сторони погодили параметри та умови позики. Зокрема: сума кредиту 5800,00 грн.; строк кредитування/строк договору 30 днів; процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики/день 0.01% (фіксована); комісія за надання позики 22.21% від суми наданої позики (що у грошовому виразі складає 1288,180 грн.). Додатком №1 до договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2366979 від 10.08.2024 є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Факт видачі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» позичальнику [PERSON] грошових коштів в сумі 5800,00 грн., на картковий рахунок № [NUMBER] підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» № КД-000122163/ТНПП від 19.02.2026 про прийняття до виконання та завершення платіжної операції з переказу коштів в сумі 5800,00 грн. 10.08.2024 отримувачу [PERSON] (ЕПЗ [NUMBER] ), платіжною інструкцією 125с568а-3fbb-40cb-b1c4-966c0841ed1d. З розрахунку суми заборгованості [PERSON] , що наданий ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», із зазначенням суми заборгованості, строку заборгованості за договором позики №2366979 від 10.08.2024 встановлено, що заборгованість відповідача за період з 10.08.2024 по 23.12.2024 становить 18705,00 грн., з яких: 5800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 290,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 11600,00 сума заборгованості за пенею; 1015,00 комісія за надання позики. Також судом встановлено, що 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (п.п. 1.1 п.1). Відповідно до додаткової угоди №45 від 23 грудня 2024 року, до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, дана додаткова угода набирає чинності з дати її підписання уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною договору. Положення даної додаткової угоди діють виключно щодо реєстру боржників №39 від 23 грудня 2024 року та реєстру боржників №40 від 23 грудня 2024 року, і не змінюють порядок оплати інших реєстрів. Згідно з витягом з реєстру боржників №39 від 23.12.2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , за договором № 2366979 від 10.08.2024 у сумі 18705,00 грн., з яких: 5800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 290,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 11600,00 сума заборгованості за пенею; 1015,00 комісія за надання позики. Даними розрахунку заборгованості за договором позики №2366979 від 10.08.2024 за період з 23.12.2024 по 31.05.2025 стверджується, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23.12.2024 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, загальна заборгованість відповідача за кредитом станом на 31.05.2025 року становить 18705 грн. Згідно із свідоцтвом серії ФК №183 від 28 лютого 2012 року, виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою. У відповідності до додатку до свідоцтва серії ФК №183 від 28 лютого 2012 року ТОВ «ФК «Європейська агенцій з повернений боргів» має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: факторинг. Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань і непогашення заборгованості за договором, що є порушенням його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання з повернення кредитної заборгованості. Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права. Згідно з ч. 1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом установлено, що ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої обов`язки за договором позики №2366979 від 10 серпня 2024 року та надало відповідачу кредит в сумі 5800,00 грн., однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 18705 грн. Також судом установлено, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №2366979 від 10 серпня 2024 року, на підставі Договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та додаткових угод до нього. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Доказів зворотного суду не надано. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, суд, зважаючи на те, що позивач, який отримав право вимоги від відповідача за договором відступлення прав вимоги, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні означеного попередньо договору факторингу, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Згідно із наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунком заборгованості за договором позики №2366979 від 10 серпня 2024 року, заборгованість складається із основного боргу 5800 грн, процентів - 290 грн, комісії - 1015 грн, неустойки - 11600 грн, а всього - 18705 грн. Розмір заборгованості у частині розміру тіла кредиту та відсотків за користування кредитом відповідає умовам вказаного договору. Також суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення комісії у розмірі 1015 грн. Водночас позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 11600,00 грн, суд вважає безпідставними та їх не задовольняє з наступних підстав. Заявляючи вказану вимогу, поза увагою позивача залишились положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнені згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, згідно яких: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч. 2 ст. 4 ЦК України). Отже, ч.2 ст.4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що 11600 грн. пені підлягають списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача. Відтак суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у загальному розмірі 7105 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 5800 грн, заборгованість за відсотками 290 грн, комісія 1015 грн. Розподіл судових витрат З урахуванням частково задоволення позовних вимог, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1150,64 грн (7105 х 100 : 18705 = 38 %; 3028 х 38 % = 1150,64).

Outcome: partial