Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 25 885,63 гривень за кредитним договором №161144 від 20.11.2024, судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір №161144, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 18750,00 грн., строком на 126 днів, з типом процентної ставки фіксована. 16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №16042025 відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] на суму 25 885,63 грн.. Заборгованість по вказаному кредитному договорі становить 25 885,63 грн., з яких: 16129,04 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9155,59 грн. заборгованість за процентами; 601,00 грн. заборгованість за комісією. Вищевказаний борг виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору кредиту, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності. Вимоги викладені у позовній заяві підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Станом на день розгляду справи відповідач відзив не подав, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 листопада 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір №161144, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 18750,00 грн., строком на 126 днів, з типом процентної ставки фіксована, що підтверджується самим договором, паспортом споживчого кредиту. 16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №16042025 відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] на суму зазначену у Реєстрі прав вимоги, що підтверджується самим договором, Реєстром прав вимоги та актом приймання-передачі Реєстру прав вимоги. Згідно виписки з особового рахунку заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 22.12.2025 року становить 25 885,63 грн., з яких: 16129,04 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9155,59 грн. заборгованість за процентами; 601,00 грн. заборгованість за комісією. За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності до ч.1 ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 статті ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до вимоги ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 527,530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Перевіривши зміст кредитного договору, судом не встановлено, що він суперечить ЦК України та іншим актам законодавства. Як вбачається з матеріалів справи особи, які вчиняли правочин мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Розрахунок містить всі дані щодо періодів оплат, нарахувань та простроченої заборгованості, а також розрахований в межах визначеної сторонами позовної давності. На день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем у добровільному порядку не сплачена, а тому підлягає примусовому стягненню. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Відповідно до ч.1, п.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1,2 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн., що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, актом прийому передачі наданих послуг від 25.11.2025. А тому, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 7000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. Також відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved