Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

20 лютого 2025 року через електронний кабінет в електронній системі "Електронний суд" представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 15 000,00 грн. - одноразової матеріальної допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, отриманої відповідачем в Управлінні соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області на підставі виданої [PERSON] на її ім`я довіреності. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в сумі 3 919,33 грн., три проценти річних у розмірі 1 113,29 грн. та понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] під час виконання військового обов`язку загинув син позивача - [PERSON] , головний сержант військової служби, який перебував у складі чергової зміни на аеродромі "Олександрія" та загинув унаслідок ворожого ракетного обстрілу території та будівель технічно-експлуатаційної частини. Внаслідок отриманих травм він помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть та сповіщенням сім`ї [INFO] . Відповідно до Тимчасового порядку надання одноразової матеріальної допомоги на період дії воєнного стану членам сімей загиблих військовослужбовців, затвердженого розпорядженням начальника Кіровоградської обласної військової адміністрації № 434-р від 28 червня 2022 року, у разі загибелі військовослужбовця членам його сім`ї виплачується одноразова матеріальна допомога в розмірі 30 000,00 грн. При цьому така допомога надається одному із членів сім`ї загиблого у порядку черговості родинних зв`язків. У середині лютого 2025 року позивач дізналася від свого колишнього чоловіка та батька загиблого - [PERSON] , що відповідач у серпні 2022 року, діючи на підставі нотаріально посвідченої довіреності від його імені, звернулася до Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області із відповідними документами та отримала одноразову матеріальну допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця у розмірі 30 000,00 грн. У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради із заявою про надання інформації щодо підстав отримання відповідачем зазначеної допомоги. Листом від 03 жовтня 2023 року йому повідомлено, що у серпні 2022 року відповідачу, яка діяла від його імені, виплачено одноразову матеріальну допомогу в сумі 30 000,00 грн. Зазначає, що отримані відповідачем грошові кошти ні батькові загиблого, ні позивачу передані або перераховані не були, а відповідач відмовляється добровільно передати зазначені кошти. Позивач вважає, що відповідач, діючи як представник на підставі довіреності, була зобов`язана негайно передати довірителю отримані від його імені грошові кошти. Оскільки батько загиблого повинен був передати половину отриманої допомоги позивачу як матері загиблого військовослужбовця, позивач вважає, що має право на отримання 15 000,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 вересня 2022 року по 20 лютого 2025 року, що разом становить 5 032,62 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 15 000,00 грн. одноразової матеріальної допомоги, інфляційні втрати в розмірі 3 919,33 грн, три проценти річних у сумі 1 113,29 грн, а також понесені судові витрати. (а.с. 2-6) Ухвалою суду від 10 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 09 квітня 2025 року. (а.с. 47-48) 26 березня 2025 року представником відповідача адвокатом Баранчуком Ю.В. подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого представник заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що 19 жовтня 2012 року [PERSON] видав на ім`я відповідача нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив її представляти його інтереси в усіх органах та установах з повноваженнями, зокрема щодо розпорядження його майном, отримання належних йому коштів та вчинення інших юридично значимих дій. У серпні 2022 року відповідач, діючи на підставі зазначеної довіреності, звернулася до Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області та отримала одноразову матеріальну допомогу в розмірі 30 000,00 грн. у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] , який був її онуком. Разом з тим відповідач зазначає, що після загибелі онука його батьки - позивач та [PERSON] - перебували за кордоном та не брали участі в організації поховання. Організацією поховання займалася цивільна дружина загиблого [PERSON] , її батьки та син відповідача. Загальні витрати на поховання та поминальні обіди склали 52 250,00 грн., які понесені [PERSON] . Зазначає, що отримані відповідачем кошти в сумі 30 000,00 грн. передані [PERSON] у рахунок часткового відшкодування витрат на поховання. Також відповідач вважає безпідставними посилання позивача на норми статей 1000-1006 ЦК України, оскільки між нею та [PERSON] не укладався договір доручення, а правовідносини виникли на підставі довіреності. При цьому довіреність не містить обов`язку передавати отримані кошти довірителю або звітувати про їх використання. Враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. (а.с. 54-55) 26 березня 2025 року представником відповідача подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. (а.с. 59) 03 квітня 2025 року представник позивача подав до суду заяви про виклик свідків. (а.с. 68-69) Розгляд справи, призначений на 09 квітня 2025 року, відкладено до 22 травня 2025 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку в кримінальному провадженні № 401/1148/24. (а.с. 86) Розгляд справи, призначений на 22 травня 2025 року, відкладено за клопотанням представника позивача до 08 липня 2025 року. (а.с. 95) Розгляд справи, призначений на 08 липня 2025 року, відкладено до 18 вересня 2025 року за клопотанням представника відповідача. (а.с. 102) Протокольною ухвалою суду від 18 вересня 2025 року судове засідання відкладено до 30 жовтня 2025 року, визнано поважною неявку відповідача по справі та зобов`язано представника відповідачі в наступне судове засідання подати докази на підтвердження поважності причин його неявки. (а.с. 110-111) Протокольною ухвалою суду від 30 жовтня 2025 року оголошено перерву в судовому засіданні до 18 грудня 2025 року для виклику свідка. (а.с. 117-118) Протокольною ухвалою суду від 18 грудня 2025 року відкладено судове засідання до 11 лютого 2026 року у зв`язку з неявкою свідка. (а.с. 122) Протокольною ухвалою суду від 11 лютого 2026 року перед дослідженням письмових доказів по справі оголошено перерву в судовому засіданні до 10 березня 2026 року. (а.с. 129-130) Позивач та представник позивача у судовому засіданні 30 жовтня 2025 року підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача зауважив, що позивач та третя особа були відсутні на території України у період загибелі та поховання їхнього сина. Позивач зазначила, що перебувала за кордоном як біженка, оскільки була вимушена виїхати з країни у зв`язку з війною, в Україну вона повернулася у червні 2022 року. Після повернення позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради з метою отримання допомоги членам родини загиблого військовослужбовця, де дізналася, що зазначені кошти були отримані відповідачем. Зауважила, що відповідач не займалася організацією поховання сина, яке проведено за зібрані мешканцями міста грошові кошти. Представник відповідача адвокат Баранчук Ю.В. у судовому засіданні 30 жовтня 2025 року заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зауважив, що довіреність була дійсною на момент отримання відповідачем грошових коштів, і відповідно до її змісту, відповідач мала право розпоряджатися отриманими коштами. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні 30 жовтня 2025 року зазначив, що на момент загибелі його сина він перебував за кордоном на роботі в Нідерландах, у зв`язку з чим не мав можливості прибути в Україну. До України він повернувся у 2023 році, оскільки відповідач привласнила орден його сина. Зазначив, що довіреність на момент отримання грошових коштів була чинною. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду засвідчила, що 16 квітня 2022 року їй стало відомо про загибель [PERSON] . Після цього 17 квітня 2022 року почали збирати грошові кошти для надання допомоги родині загиблого. Позивач повідомила, що зібрані кошти необхідно передати [PERSON] [INFO] перерахувала приблизно 32 000,00 грн. на картковий рахунок [PERSON] . Крім того, збиралися кошти і в готівковій формі, однак їх точна сума невідома. Також 20 квітня 2022 року перерахувала 12 000,00 грн., а 23 квітня 2022 року - 800,00 грн. Хто саме займався організацією поховання [PERSON] їй невідомо. Суд, заслухавши позивача, представників сторін, третю особу, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 15) Згідно із довіреністю від 19 жовтня 2012 року, посвідченою державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Москаленко Н.І., [PERSON] , [INFO] , уповноважив [PERSON] та [PERSON] , які діють незалежно один від одного, бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, кооперативних, громадських, господарських органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форми власності, галузевої належності з усіма необхідними повноваженнями з питань розпорядження всім його нерухомим та рухомим майном, з правом відчуження, з визначенням умов за їх розсудом, а також вчинення будь-яких дій щодо належного йому майна, визначаючи в усіх випадках суми, термін та інші умови на власний розсуд; одержувати належно йому майно, укладати всі дозволені законом угоди цивільно-правового характеру, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з наданою ним довіреністю. (а.с. 14) [PERSON] помер [INFO] під час виконання військових обов`язків внаслідок ракетного обстрілу, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та сповіщенням начальника [INFO] № 6/657 від 26 січня 2023 року. (а.с. 16, 17) Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради № 01-18/673 від 03 жовтня 2023 року, [PERSON] в серпні 2022 року за дорученням від [PERSON] отримала одноразову матеріальну допомогу у разі загибелі військовослужбовця у розмірі 30 000,00 грн. (а.с. 18-20) Згідно з пунктом другим розпорядження начальника Кіровоградської обласної військової адміністрації від 28 червня 2022 року № 434-р установлено, що сім`ям загиблих (померлих) осіб, зазначених у пункті 1 цього розпорядження, виплачується одноразова матеріальна допомога в розмірі 30000 гривень, одному із членів сім`ї загиблого (померлого), який зареєстрований та проживає на території Кіровоградської області, у порядку черговості родинних зв`язків. (а.с. 21-23) Відповідно до частини другої Розділу ІІ Тимчасового порядку надання одноразової матеріальної допомоги, на період дії воєнного стану починаючи з 24 лютого 2022 року, членам сімей загиблих (померлих) та пораненим, які брали (беруть) безпосередню участь у бойових діях або забезпечували (забезпечують) здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стимування збройної агресії, одноразова матеріальна допомога у разі загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 розділу ІІ цього Порядку, надається у розмірі 30000 гривень одному з членів сім`ї загиблого (померлого), який зареєстрований та проживає на території Кіровоградської області, у порядку черговості родинних зв`язків: дружина (чоловік); один з повнолітніх дітей; один з батьків. (а.с. 28-32) На підтвердження витрат, пов`язаних з похованням [PERSON] , відповідачем до суду надано товарні чеки від 18 квітня 2022 року, 23 квітня 2022 року, 23 травня 2022 року, 15 квітня 2023 року про вартість поминальних обідів на загальну суму 52 250,00 грн. (а.с. 56) Рішенням Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у справі № 401/3901/23, провадження № 22-ц/4809/1560/24, задоволено апеляційну скаргу [PERSON] . Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 серпня 2024 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, одержаних у зв`язку з виконанням доручення. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1 610,40 грн. у рахунок компенсації сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги. Даним рішенням Кропивницького апеляційного суду встановлено, що довіреність від 19 жовтня 2012 року не містить обов`язку [PERSON] передавати грошові кошти, у тому числі отримані від Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради, на вимогу [PERSON] , а навпаки, її уповноважено розпоряджатися будь-яким майном довірителя на власний розсуд, тобто за змістом довіреності [PERSON] уповноважив відповідача (надав право) на здійснення певних юридичних дій без покладення на неї будь-яких обов`язків, у зв`язку з чим не можна вважати, що діями та бездіяльністю [PERSON] внаслідок відмови повернути грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн., які були витрачені нею на потреби, пов`язані з похованням онука [PERSON] , який є сином довірителя, були порушені права та інтереси [PERSON] (а.с. 60-63) Згідно із розрахунком заборгованості та штрафних санкцій, наданим позивачем, заборгованість [PERSON] становить 20 032,62 грн., з яких: 15 000,00 грн. - одноразова матеріальна допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця; 3 919,33 грн. - інфляційні втрати; 1 113,29 грн. - три проценти річних. (а.с. 40-42) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Частиною 1 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє. Згідно із ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Згідно із ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Статтею 1003 ЦК України встановлено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Довіреність та договір доручення є одними з основних документів, які посвідчують права представників під час вчинення ними певних дій. Так, довіреність видається для представництва перед третіми особами, а договір доручення передбачає обов`язок вчинення повіреним певних юридичних дій від імені та коштом довірителя. Довіреність видається однією особою, тобто довірителем іншій особі (представнику), тому видача довіреності є одностороннім правочином, вона підписується тільки довірителем, а договір доручення - довірителем і повіреним. При цьому, якщо в довіреності зазначено кілька представників, кожен з них діє самостійно відповідно до обсягу наданих повноважень. Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, а правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав. Інша річ, що здійснення цього повноваження залежить від представника, бо він сам вирішує, чи використати довіреність для здійснення діяльності на користь іншої особи (довірителя), чи відмовитися від неї. Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. - 1/2 частину одноразової матеріальної допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, отриманої відповідачем в Управлінні соціального захисту населення Світловодської міської ради Кіровоградської області на підставі виданої [PERSON] на її ім`я довіреності, 3 919,33 грн. - інфляційні втрати, 1 113,29 грн. - три проценти річних. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (постанова КГС ВС від 19 грудня 2019 року по справі № 916/1041/17). У постанові від 04 червня 2020 року по справі № 522/7758/14-ц Верховний Суд зазначив, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі - Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Як зазначено вище, рішенням Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у справі № 401/3901/23, провадження № 22-ц/4809/1560/24, встановлено, що довіреність від 19 жовтня 2012 року не містить обов`язку [PERSON] передавати грошові кошти, у тому числі отримані від Управління соціального захисту населення Світловодської міської ради, на вимогу [PERSON] , а навпаки, її уповноважено розпоряджатися будь-яким майном довірителя на власний розсуд, тобто за змістом довіреності [PERSON] уповноважив відповідача (надав право) на здійснення певних юридичних дій без покладення на неї будь-яких обов`язків, у зв`язку з чим не можна вважати, що діями та бездіяльністю [PERSON] внаслідок відмови повернути грошові кошти в розмірі 30 000,00 грн., які були витрачені нею на потреби, пов`язані з похованням онука [PERSON] , який є сином довірителя, були порушені права та інтереси [PERSON] . З огляду на те, що відповідач отримала грошові кошти на підставі чинної довіреності та діяла як представник довірителя [PERSON] , суд дійшов висновку, що такі грошові кошти не можуть вважатися безпідставно набутими відповідачем. Також, суд зауважує, що вищенаведеним Тимчасовим порядком надання одноразової матеріальної допомоги, на період дії воєнного стану починаючи з 24 лютого 2022 року, членам сімей загиблих (померлих) та пораненим, які брали (беруть) безпосередню участь у бойових діях або забезпечували (забезпечують) здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стимування збройної агресії, визначено, що право на отримання такої допомоги має, у тому числі, один з батьків. Відповідач діяла в межах повноважень, наданих їй [PERSON] , тобто одного з батьків загиблого військовослужбовця, на підставі довіреності від 19 жовтня 2019 року. З огляду на викладене, та виходячи з приписів ст. 237 ЦК України, позовні вимоги щодо стягення на користь позивача 1/2 частини, отриманої грошової допомоги одним з батьків загиблого військовослужбовця, пред`явлені до неналежного відповідача, оскільки відповідач виступала лише представником [PERSON] . Враховуючи викладене, судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог. За правилами статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати позивача суд відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed