Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

20.01.2026 позивач звернулася у суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просить стягувати з [PERSON] на її корисить аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, або до зміни матеріального стану сторін. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 2018 по 2024 рік позивач перебувала в сімейних стосунках з відповідачем, проживали без реєстрації шлюбу. Від даних відносин у сторін є спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Відповідач коштів на утримання дитини та повноцінне забезпечення надавати не бажає, кошти витрачає лише на власні потреби. В зв`язку з цим просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подавав. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства, і прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з частинами 2, 3 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де батьком зазначений [PERSON] (відповідач по справі), матір`ю - [PERSON] (позивач по справі). Обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей, передбачений ст. 180 СК України, однак даний обов`язок відповідач не виконує та матеріальної допомоги позивачу з приводу утримання неповнолітніх дітей як матері не надає. Частина друга статті 182 СК України вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512,00 грн. Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям у розмірі, необхідному для забезпечення належного та достатнього рівня життя дитини та її всебічного розвитку. Водночас, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідач є особою працездатного віку, заперечень щодо розміру аліментів, які просить стягнувати з нього позивач, не подав. На підставі викладеного, враховуючи зміст позовних вимог, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1331,20 грн., від сплати якого позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» була звільнена при пред`явленні позову до суду.

Outcome: approved