Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ ) «ВІН ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] і просить винести рішення яким поновити строк позовної давності та стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором №131557 від 15.04.2018 у загальному розмірі 20462,26 грн та понесені судові витрати в сумі 2422,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 15.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , в електронній формі, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», укладений договір про надання фінансового кредиту №131557, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» перерахувало на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в сумі 7000,00 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (25.07.2024 перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу №1, 15.08.2018 додаткову угоду №4 на підставі чого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №131557 від 14.04.2018. Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги №1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача, який належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, склала 15635,00 грн, а саме: сума основного боргу 3500,00 грн, сума боргу за процентами 1890,00 грн, сума боргу за пенею та штрафами 10245,00 грн. З урахуванням періоду прострочення грошового зобов`язання 1097 днів, позивач просить стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором №131557 від 15.04.2018 у загальному розмірі 20462,26 грн (яка складається із: суми заборгованості - 15635, грн, суми інфляційних витрат 3418,82 грн, 3% річних 1408,44 грн) 25.07.2024, відповідно до протоколу загальних зборів №1706, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Строк позовної давності позивач просить поновити з урахуванням того, що строки позовної давності було продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину, потім вказані строки було продовжено на строк дії воєнного стану. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив, не подав. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Індивідуальна частина договору №131557 від 15.04.2025, додаток №1 до нього - графік розрахунків, свідчать про те, що ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надає відповідачу грошові кошти в розмірі 3500,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а він зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а саме: 3500,00 грн сума кредиту, 945,00 грн - сума нарахованих відсотків, а усього 4445,00 грн. При цьому: строк дії договору 30 днів (п.1.4); кредит надається шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача (п.1.5); фіксована процентна ставка за користування кредитом 0,90% від суми кредиту за кожен день користування (п.1.2.1); клієнт має право ініціювати продовження строку користування кредитом, для чого зобов`язаний у повному обсязі сплатити нараховані на дату пролонгації проценти за користування кредитом, а також пеню і штраф; у разі порушення строків виконання зобов`язань (п.1.6); у разі порушення строків виконання зобов`язань за договором та у разі, якщо встановлена п.п.1.2.1 п.1.2 договору процентна ставка за користування кредитом менше ніж 1,8% від суми кредиту за кожен день користування, виникає зобов`язання сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування, у межах строку надання кредиту (п.3.4); у випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом виникає зобов`язання сплатити: пеню в розмірі 3% від суми кредиту за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня, строк нарахування пені не може перевищувати 90 днів; на четвертий день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100,00 грн; на 30 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300,00 грн; на 90 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн (п.4.4.). Довідка ТОВ «Авентус Україна» підтверджує факт підписання відповідачем кредитного договору №131557 від 15.04.2025 з використанням одноразового ідентифікатора А41810. Довідка ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 22.05.2025 вих.№5606-ВП підтверджує факт перерахування вказаним товариством, на виконання умов договору ВП-200417-1 від 20.04.2017 з ТОВ «Авентус Україна», 15.04.2018 - 3500,00 грн маска картки [NUMBER] . Відповідно до Договір факторингу №1 від 12.04.2018, Додаткова угода №4 від 12.04.2018 до нього, реєстр прав вимог №5 від 15.08.2018 ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрах боржників, у тому числі за кредитним договором відповідача №131557 від 15.04.2018. Відповідно до картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) ТОВ «Авентус Україна» заборгованість [PERSON] за договором №131557 від 15.04.2018, станом на 15.08.2018 склала 15635,00 грн, із яких: основний борг 3500,00 грн, проценти (стандартна ставка) 1890,00 грн, штраф - 900,00 грн, пеня 9345,00 грн. Відповідно до протоколу №1706 від 25.07.2024 загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», копії наказу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 25.07.2024 №55-к, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейменовано з 25.07.2024 у Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС». Довідка ТОВ «Авентус Україна» від 22.05.2025 вих.№4844/25-Е підтверджує видачу на платіжні картки клієнтів онлайн кредитів, право вимоги по яким було передано ТОВ «ВІН ФІНАНС», до зміни назви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» згідно договору факторингу №1 від 12.04.2018, у тому числі щодо відповідача. Оскільки [PERSON] уклавши договір в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. За викладеного, суд вважає встановленим, що внаслідок укладення договору факторингу відбулася заміна кредитора, і саме ТОВ «ВІН ФІНАНС» наразі має статус нового кредитора/стягувача за кредитним договором №131557 від 15.04.2018, укладеним з відповідачем. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 у справі №6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, право вимоги до якого перейшло відповідно до договору факторингу, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №131557 від 15.04.2018 в загальній сумі 20462,26 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Разом з тим, нарахування штрафу і пені за вказаним договором здійснено 15.08.2018, інфляційні витрати в сумі 3418,82 грн та 3% річних в сумі 1408,44 грн за період прострочення грошового зобов`язання 1097 днів, з 23.02.2019 до 23.02.2022, відтак позовні вимоги цій частині також підлягають задоволенню. Щодо поновлення строку позовної давності, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Судом встановлено, що право на звернення до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №131557 від 15.04.2018 виникло після спливу строку, на який надавався кредит, який надавався на 30 днів до 15.05.2018. Разом з тим, на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211 на всій території України з 12 березня 2020 року установлено карантин. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2002 року, який неодноразово продовжувався та діє дотепер. На момент звернення позивача до суду з даним позовом, розділ «Прикінцеві і перехідні положення» ЦК України Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у редакції Закону № 3450-IX від 08 листопада 2023 року був доповнений п.19, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», з 04.09.2025 Пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., NN 40-44, ст. 356) виключено. Таким чином, зваживши на викладені вище вимоги законодавства та врахувавши фактичні обставини справи, дату подачі позовної заяви до суду 04.08.2025, суд вважає, що строк позовної давності у даній справі позивачем не пропущено. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, дійшла висновку, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: договору про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Адвокатським бюро "Анастасії Міньковської", додаткової угоди до нього б/н від 22.03.2024, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11306/10, детальний опис робіт (договір про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024 та додаткова угода б/н від 22.03.2024 до нього), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 04.07.2025 на суму 5000,00 грн. Проаналізувавши детальний опис виконаних робіт, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, з урахуванням конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог в цій на частині на суму 5000,00 грн За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved