Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Дробчак Л.В., до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якій позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 02 червня 2014 року у справі № 311/1486/14, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/10 частину всіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області 02 червня 2014 року у справі № 311/1486/14 було стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. 30 липня 2022 року [PERSON] було укладено новий шлюб із [PERSON] , з якою станом на момент звернення до суду із позовною заявою позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживає однією родиною, маючи спільний побут. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина - [PERSON] . Крім того, на момент вступу у шлюб, у дружини [PERSON] - [PERSON] був син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2024 року у справі № 344/18304/24 було задоволено заяву [PERSON] та визнано останнього усиновлювачем дитини - [PERSON] , [INFO] та змінено його по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим від 05 лютого 2025 року. Таким чином, на повному утриманні [PERSON] знаходиться троє дітей: [PERSON] , [INFO] (син від першого шлюбу); [PERSON] , [INFO] (дочка від другого шлюбу), та [PERSON] , [INFO] (усиновлений син). Місцем реєстрації [PERSON] є сімейний будинок його батьків, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що станом на сьогодні є тимчасово окупованою територією, а тому позивач не мас можливості проживати у ньому разом із родиною. У [PERSON] відсутнє право власності на будь-яке нерухоме майно, в тому числі житлову нерухомість, що зумовлює необхідність орендування житла за адресою: [ADDRESS] , та розмір щомісячної орендної плати складає 15000,00 гривень. Дружина позивача [PERSON] офіційно не працює, у зв`язку із перебування у відпустці по догляду за дитиною ( [PERSON] ) до досягнення 3-х років, а тому не має іншого доходу, окрім як соціальних виплат від держави, що не є достатніми для утримання та забезпечення гармонійного розвитку малолітньої дитини. Всі обов`язки із забезпечення родини, в тому числі і сина від першого шлюбу - [PERSON] , лежать на позивачеві. Наразі 1/4 частки від заробітку [PERSON] , що стягуються на утримання [PERSON] складає від 15000 до 30000 гривень на місяць (і більше), що є більше, ніж середня місячна заробітна плата по всій території України. Очевидно, що відповідний розмір аліментів, що стягується, є неспівмірно високим з рівнем витрат, що необхідні для утримання та забезпечення усіх потреб [PERSON] (адже відсутня необхідність у додаткових витратах, пов`язаних з лікуванням, навчанням чи забезпеченням інших дороговартісних потреб неповнолітньої дитини). При цьому, позивач в жодному разі не заперечує проти власного обов`язку з утримання рідного сина [PERSON] , проте враховуючи співвідношення доходу в позивача, його щомісячні витрати на власне утримання, утримання родини, яка складається з непрацюючої дружини (у зв`язку із перебування у декретній відпустці) та ще 2 (двох) малолітніх дітей, вважає, що щомісячне стягнення аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку створює надмірний тягар, що не дає можливості забезпечувати інтереси інших дітей позивача. З урахуванням вказаного позивач просить позовні вимоги задовольнити,зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/10 частки від його доходів. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Відповідачка [PERSON] направила до суду відзив, у якому вказала, що позовні вимоги [PERSON] не визнає, посилаючись на наступне. Так, у трьох дітей позивача є матері, які зобов`язані брати участь в утриманні своїх дітей, зокрема вона бере участь в утриманні спільного з позивачем сина [PERSON] , доказів протилежного позивач не надав. Крім того, впродовж багатьох років вона самостійно утримувала спільного з позивачем сина, що підтверджується Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 25.07.2025 року, відповідно до якого станом на 01.01.2021 року у позивача була заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 28020,64 грн, а з лютого 2021 року по вересень 2023 року позивач аліментів на утримання [PERSON] взагалі не сплачував. Відповідно до цього ж розрахунку станом на липень 2025 року у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 170498,75 грн, яку позивач так і не погасив. Що стосується дружини позивача [PERSON] , то Позивач не надав доказів того, що у неї відсутній дохід, так довідки ОК-5 та ОК-7, які долучені позивачем до позовної заяви,- сформовані 25.03.2025 року, отже не можуть бути доказом у цій справі, адже не відображають дійсний фінансовий стан [PERSON] на день звернення з позовною заявою. Посилання позивача на те, що [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною не є підставою для зменшення розміру аліментів на старшого сина позивача, адже відпустка по догляду за дитиною не є обов`язковою, це є свідомим вибором кожної жінки, а ст.6 ЗУ «Про дошкільну освіту» гарантує право на дошкільну освіту дітям з віку немовляти (до одного року), тому якщо [PERSON] вирішила не працювати, від цього її рішення не має залежати розмір аліментів на утримання старшого сина позивача. Посилання позивача про те, що у нього немає власного нерухомого майна не може братись до уваги, адже суд при ухваленні рішення у справі № 311/1486/14-ц від 02.06.2014 вже врахував цю обставину, яка не змінилась до цього часу. Крім того, відсутність прав власності на нерухоме майно не свідчить про погіршення матеріального становища позивача. Позивач зазначає, що змушений орендувати житло за 15000,00 грн, як доказ додає копію договору оренди квартири (житлового приміщення) від 01.06.2022 року, проте, позивач не надає доказів того, що сплачує за оренду цієї квартири саме 15000,00 грн, не долучає жодних платіжних документів. Отже, позивач не надав доказів того, що несе витрати на оренду житла. Варто також зазначити, що позивач є військовослужбовцем тому, ймовірно, виконує свої обов`язки за межами Івано-Франківської області і постійно не проживає у місті Івано-Франківськ. Також не погоджується з тим, що позивач утримує свою матір [PERSON] , адже позивач лише надає довідку про доходи [PERSON] за січень, лютий та березень 2025 року, що лише підтверджує те, що його мати отримує дохід, але не підтверджує, що позивач її утримує. Крім того, у [PERSON] є також рідна донька. Що стосується дітей позивача [PERSON] та [PERSON] , то позивач не надає доказів, що він дійсно несе витрати на цих дітей. Щодо витрат на [PERSON] , то як доказ витрат позивач надає довідку ФОП [PERSON] від 27.03.2025 року про те, що [PERSON] тричі на тиждень відвідує заняття з боксу, що коштує 2500,00 грн. в місяць. Однак, у довідці не зазначено з якого часу дитина відвідує заняття і хто їх оплачує. Також насторожує те, що у реквізитах ФОП [PERSON] зазначає адресу: [ADDRESS] . Не зрозуміло, як [PERSON] тричі на тиждень відвідує заняття з боксу у місті Харків. Позивач також подає суду копію договору від 07.08.2023 року № 621015157, укладеного між ним та ТОВ «Сучасна освіта Івано-Франківськ», відповідно до якого позивач зобов`язався сплачувати вартість навчання [PERSON] , відповідно до навчального плану «Малої Комп`ютерної Академії», - п.1.1. зазначеного договору. Також позивач долучає довідку, відповідно до якої він щомісячно сплачував 2430,00 грн., починаючи з серпня 2023 року по березень 2025 року. Вважає, що долучений позивачем договір є фіктивним, адже дата його укладення 07.08.2023 року, проте рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.12.2024 року у справі № 344/18304/24, яке набрало законної сили 07.01.2025 року, [PERSON] був усиновлений позивачем, тому його по-батькові було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Дане підтверджується і свідоцтвом про народження, яке на основі рішення суду від 05.12.2024 року у справі № 344/18304/24 було видане лише 05.02.2025 року. Отже, станом на 07.08.2023 року Позивач не мав батьківського обов`язку по відношенні до [PERSON] , крім того, був йому чужою людиною і не мав права укладати договори в інтересах чужої дитини. Також станом на 07.08.2023 року [PERSON] мав по-батькові « [PERSON] », а не « [PERSON] », як це зазначено у договорі від 07.08.2023 року № 621015157. Що стосується усиновлення Позивачем Чеботи Нікіти, то у рішенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.12.2024 року у справі № 344/18304/24, зазначено, що позивач подав суду документи: довідку про стан здоров`я від 23.09.2024 року та довідку про доходи, з яких вбачається, що позивач є платоспроможним, тому може бути усиновлювачем. Отже, при усиновленні дитини суд вже проаналізував платоспроможність позивача, крім того, із заявою про усиновлення Позивач звернувся до суду в жовтні 2024 року, коли у нього вже було двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , отже Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області визнав позивача платоспроможним по відношенню вже до трьох дітей. Щодо потреб [PERSON] зазначає, що старший син позивача проживав разом з нею у місті Василівка Запорізької області, яке зараз є окупованою територією. Їм з сином довелось покинули свою домівку, переїжджали декілька разів, поки не осіли у Львові, отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Всі батьківські обов`язки щодо вивезення дитини у безпечне місце, облаштування нового житла, адаптації дитини, вона несла самостійно, позивач не допомагав. Внаслідок окупації та їх з дитиною поневірянь спільний з позивачем син постраждав, внаслідок чого отримав статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, що підтверджується розпорядженням Сихівської районної адміністрації міста Львова від 17.01.2025 року № 23. Враховуючи пережите, сину знадобилась професійна допомога психолога, та вона сплатила за послуги психолога 4900,00 грн. На жаль, спільний з позивачем син не є повністю здоровим, іноді потребує медичної допомоги. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08.09.2025 року, [PERSON] з 06.06.2024 року встановлено діагноз: алергічний риніт із частими рецидивами. Лікарі рекомендують сину санаторно-курортне лікування у місті Трускавці або Закарпатській області. Для лікування сина їй довелось придбати для нього інгалятор компресорний model Briz, купувати ліки. Виконуючи рекомендації лікарів, вона приєдналась до умов договору публічної оферти про надання послуг з організованого заміського тематичного відпочинку та мовного практикуму, додатком №1 до якого передбачено надання послуги з комплексу відпочинку, яка надається за адресою: [ADDRESS] . Нею з сином було обрано заїзд з 22.06.2025 по 28.06.2025. Відповідно до замовлення від 06.06.2025 року № ZAM/1232 вартість послуг становила 790,00 євро. Відповідно до рахунку-фактури від 18.06.2025 року № FV/1720 вона сплатила аванс в сумі 27797,09 грн, факт оплати підтверджується платіжною інструкцією від 20.06.2025 року. Наступний платіж підтверджується чеком від 09.06.2025 року на суму 14200,00 грн. Всього за літній відпочинок [PERSON] вона сплатила 41997,09 грн. Також, на підставі рахуноку/Folio: 0000009386 вартість санаторно-курортного лікування на період зимових канікул коштуватиме 38794,00 грн. Крім алергічного риніту, син мав проблеми із врослими нігтями, у зв`язку з чим проходив лікування у подолога, вартість лікування становить у 7250,00 грн. [PERSON] потребує також ортодонтичного лікування, вартість якого на день його оформлення становила 85000,00 грн. Крім того, у зв`язку з тим, що 9-й клас [PERSON] завершив з відзнакою та перейшов у 10-й клас, щоб й надалі заохочувати сина, для успішного складання ним НМТ та вступу у вищий навчальний заклад, вона уклала договір про надання послуг з проведення додаткових занять з математики, фізики та англійської мови, курс підготовки до НМТ по вказаних предметах триває два роки (щотижня по одному занятті з кожного предмета) та коштує близько 115000,00 грн. Також для навчання сина вона змушена була купити для нього цілий ряд технічних засобів, зокрема: планшет, клавіатуру та захисне скло на загальну суму 27047,00 грн, годинник Xiaomi на суму 7458,00 грн, телефон з допоміжною гарнітурою на загальну суму 35114,00 грн, маршрутизатор на суму 799,00 грн. Також зазначає, що вони з сином проживають в орендованій квартирі, оскільки все її майно знаходиться на окупованій території, вона не може дозволити собі орендувати квартиру обставлену необхідними меблями, тому в першу чергу після заїзду в орендовану квартиру, 10.02.2025 року вона придбала для Данила диван, який разом з послугами доставки обійшовся у 12100,00 грн. Крім того, зазначає, що позивач маніпулює цифрами, коли вказує, що в середньому сплачує 30000,00 грн. аліментів в місяць, адже враховує не лише аліменти, а й заборгованість. Тому вважає, що позивач неналежно виконує свій батьківський обов`язок по відношенні до старшого сина і намагається зробити все можливе, щоб зменшити витрати на утримання [PERSON] , особливо тоді, коли його доходи значно збільшились, а матеріальне становище покращилось. Вказує, що увесь час дитина проживає з нею, вона утримувала та продовжує утримувати сина, працює вчителем початкових класів Приватного закладу освіти «Глобал Кідс» і в місяць отримує приблизно 13000,00 грн. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2026 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник позивача адвокат Дробчак Л.В. позовні вимоги підтримала повністю та просила зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання їх неповнолітнього сина за рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 02 червня 2014 року у справі № 311/1486/14, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/6 частину всіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття з підстав, зазначених у позові. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Давид А.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, зазначали, що встановлений розмір аліментів не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами СК України, є необхідним для достатнього та гармонійного розвитку дитини. Вважають позивача платоспроможним для сплати аліментів такого розміру. Вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у шлюбі, який 01 жовтня 2013 року розірвано на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] з 11.02.2003 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що відповіднодо Наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 02 червня 2014 року (справа № 311486/14) позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи з 23 квітня 2014 року, тобто з дня подання позову до суду. Зазначене рішення суду є чинними на час розгляду справи. Постановою державного виконавця відділу ДВС Василівського районного управління юстиції Запорізької області відкрито виконавче провадження № 44021325 з виконання вищезазначеного рішення суду про стягнення аліментів. Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів, з позивача на користь відповідача стягувались аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, станом на липень 2025 року залишок боргу становить 170498,75 грн. 30 липня 2022 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 23.02.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №1665. Від вказаного шлюбу, згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківськ Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1873, у позивача є малолітня [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2024 року (справа № 344/18304/24) заяву [PERSON] , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, [PERSON] , Івано-Франківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про усиновлення, задоволено. Визнано [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , громадянина України, усиновлювачем дитини [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано Івано-Франківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести до актового запису №134 від 21.08.2014 року такі зміни: змінити по батькові дитини [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі «Батьки» записати: «батько» - « [PERSON] , [INFO] , громадянин України». Зазначене судове рішення набрало законної сили. Відповідно до свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] , батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 31.03.2025, наявна інформація про арешт всього нерухомого майна від 07.07.2015 у виконавчому провадженні 44021325, обтяжується майно [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 12.10.2023 за № 2327-751725958, позивач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. Дружина позивача [PERSON] та син [PERSON] також є внутрішньо переміщеними особами, зареєстрованим місцем проживання яких є тимчасово окуповане місто Василівка Запорізької області, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12 червня 2022 року. Донька позивача [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28 жовтня 2024 року, також є внутрішньо переміщеною особою. Відповідно до договору оренди квартири від 01 червня 2022 року, [PERSON] орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] , щомісячна орендна плата становить 15000,00 грн. Таким чином встановлено, що позивач винаймає житло для своєї сім`ї (дружина та двоє дітей). Згідно з даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форми ОК-5 та ОК-7) від 25 березня 2025 року, [PERSON] у 2021 році отримала дохід 42500,00 грн; у 2024 році отримала дохід 2400,00 грн; у 2025 році отримала дохід 1600,00 грн. За відомостями з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.03.2025, [PERSON] за період з січня 2024 року по січень 2025 року отримала дохід у вигляді соціальних виплат в розмірі 113877,54 грн та 243,67 грн. Згідно з довідкою ФО-П [PERSON] , він є тренером з боксу [PERSON] , який тричі на тиждень відвідує заняття, щомісячна оплата тренувань складає 2500,00 грн. За довідкою «Комп`ютерної академії IT STEP» та договору № 621015157 від 07 серпня 2023 року з додатком № 1, [PERSON] навчається у комп`ютерній академії IT STEP з вересня 2023 року, терміном навчання п`ять років, вартістю послуг: 9 платежів по 2430 грн на рік. Також позивач [PERSON] має матір [PERSON] , яка є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі від 2725,00 грн (січень та лютий 2025 року) до 3038,00 грн (березень 2025 року), що підтверджується довідкою про доходи № 844 7209 8144 2429 від 24.03.2025. В судовому засіданні також встановлено, що відповідачка [PERSON] та неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеними особами відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02.11.2023 за № 1333-5003021026 та від 05.12.2023 за № 1333-5003059018. [PERSON] , відповідно до розпорядження Сихівської Сихівської районної адміністрації міста Львова від 17.01.2025 року № 23, отримав статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Відповідно до довідки приватного закладу освіти «Глобал Кідс» від 17.09.2025, [PERSON] працює в ПЗО «Глобал Кідс», за основним місцем роботи, вчителем початкових класів. Загальна сума доходу відповідачки [PERSON] за період з 01 вересня 2024 року по 31 серпня 2025 року без урахування аліментів становить 145449.39 грн. Відповідно до характеристики учня 10-А класу Львівського ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою імені героїв Крут, [PERSON] навчається у вищезазначеному ліцеї з 8 класу, за час навчання характеризується високим рівнем навчальних досягнень, сумлінним ставленням до навчання, має гарний фізичний розвиток, бере участь у спортивних заходах ліцею, веде активний спосіб життя. Вихованням [PERSON] займається матір [PERSON] , яка співпрацює з Ліцеєм. При цьому суд також враховує, що здобувач освіти має право на фінансову допомогу на навчання від Міністерства у справах ветеранів. За договором публічної оферти про надання послуг від 01.09.2024 та додатком до нього, фізична особа-підприємець [PERSON] надає послуги з підготовки до НМТ загальна вартість яких складає 115200,00 грн (7200,00 грн на місяць х 16 місяців). Судом також були досліджені надані відповідачкою платіжні та медичні документи. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 01.10.2025, [PERSON] проходить службу у військовій частині [NUMBER] , є платником аліментів згідно з ВП 44021325 від 14.09.2023 на користь [PERSON] в розмірі для утримання сина [PERSON] ; грошову компенсацію за оренду житла у військовій частині не отримує. За довідкою військової частини [NUMBER] за №2228 від 01.10.2025, [PERSON] за час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] з жовтня 2024 року по вересень 2025 року отримав суму фактичного грошового забезпечення: 1256970,25 грн, мав утримання за виконавчими документами: 302480,27 грн. Відповідно до інформаційної довідки відділу примусового виконання рішень у Запорізькій області Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за №75873-11-261 від 24.09.2025, згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 09.09.2025, залишок боргу складає 170498,45 грн. Факт утримання матері матеріалами справи не підтверджується. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу положень частини 1 статті 192 СК України, якщо розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц, від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23. Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 21 липня 2021 року по справі № 691/926/20 зазначив, що «враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] на час звернення з цим позовом перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та є батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Отже, по справі встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , сімейний стан позивача очевидно змінився. Суд констатує, що вищезазначена обставина є самостійною та не залежною від зміни матеріального стану позивача і є підставою для зміни розміру аліментів, в зв`язку з чим не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що сам факт одруження, народження однієї дитини та усиновлення другої дитини без надання позивачем та його представником доказів погіршення його матеріального забезпечення та не надання доказів відсутності доходів у його дружини, не дає підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів. Доводи сторони відповідача про те, що однією з умов усиновлення є достатнє матеріальне забезпечення особи, а отже усиновлення свідчить про високий матеріальний стан відповідача, є помилковими. Факт усиновлення дитини позивачем не звільняє його від обов`язку утримувати сина [PERSON] , проте цей факт може впливати на пропорції розподілу його доходу. Наявність у позивача на даний час, крім сина [PERSON] , на утриманні ще двох дітей, навпаки, свідчить про збільшення його сімейних та фінансових зобов`язань, що враховується судом. Разом з тим, доводи відповідача про те, що дитина [PERSON] займається додатково і, крім того, має ряд захворювань, а зменшення розміру аліментів на його утримання негативно вплине на рівень життя дитини і буде недостатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку судом до уваги не приймаються, оскільки [PERSON] не позбавлена права звернутися до суду із позовом про стягнення додаткових витрат, що буде спрямоване на захист інтересів дитини і на забезпечення потреб, необхідних для її життєдіяльності. Суд також враховує принцип рівності прав та обов`язків матері, батька (ст.141 СК України), та встановлений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» №4059-IХ від 19.11.2024 року, у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, з 1 січня, для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. Згідно зі ст. 7 ЗУ « Про Державний бюджет України за 2025 рік», встановлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Згідно зі ст. 7 ЗУ « Про Державний бюджет України за 2026 рік», встановлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень; Оцінивши, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України подані учасникам справи та їх представниками докази, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для зменшення розміру аліментів, що стягуються із позивача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 02 червня 2014 року (справа № 311486/14). З урахуванням наявності у позивача дітей від другого шлюбу, які перебувають на його утриманні, вважаю, що необхідним і достатнім розміром аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , для забезпечення гармонійного розвитку дитини є 1/5 частина від всіх видів заробітку позивача, з підстав зміни сімейного і, як наслідок, зміни матеріального стану платника аліментів. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину, відповідатиме потребам дитини та забезпечить рівні умови для утримання трьох дітей. Суд зауважує, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів та усиновлені діти, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу їх батьком, що відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року в справі №691/926/20. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами України окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім того, суд враховує, що відповідачка в подальшому не позбавлена права змінити розмір аліментів за наявності підстав, передбачених статтею 192 СК України. Оскільки позивач у своїй заяві не наполягає на стягненні з відповідача судових витрат, судовий збір розподілу не підлягає.

Outcome: partial