Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позову мотивовано тим, що 14 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] , укладено кредитний договір, та на підставі платіжного документа відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7000 грн. В подальшому між ТОВ «МІЛОАН» та позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу, згідно умов якого до нього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Станом на день подання позовної заяви, заборгованість відповідача становить 31955 грн., які позивач і просить стягнути. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак конверт було повернуто до суду. Однак, відзив відповідачем до суду направлено не було. Відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного переконання. Судом встановлено, що 14 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] , укладено договір про споживчий кредит № 100031609. За умовами вказаного договору зокрема п.1.2 ТОВ «Мілоан», зобов`язувалось передати [PERSON] , грошові кошти в розмірі 7000 грн. /а.с.13-17/.В матеріалах справи також міститься анкета заява на кредит №100031609 /а.с.9/, паспорт споживчого кредиту /а.с.18/. Згідно п.1.3 вказаного договору, кредит надається строком на 15 днів з 14 липня 2021 року. Як вбачається з платіжного доручення №29891516, [PERSON] , перераховані грошові кошти в розмірі 7000 грн /а.с.29/. В матеріалах справи також містяться відомості про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 100031609, згідно яких заборгованість [PERSON] , становить 31955 грн., та складається з: заборгованості за тілом кредиту 7000 грн.; заборгованості за відсотками 23625 грн.; заборгованості за комісійними винагородами 1330 грн. /а.с.11/. 25 липня 2025 року, на адресу [PERSON] , було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості /а.с.32/. 13 жовтня 2021 року, згідно умов договору відступлення права вимоги №10Т ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 100031609 від 14.07.2021р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача /а.с.19-21/. Вказане також стверджується витягом з додатку до договору факторингу №10Т від 13 жовтня 2021 року /а.с.10/. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії. У встановлені договором строки відповідач не виконує умови договору щодо повернення заборгованості за кредитом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів. Докази, які б свідчили про повернення таких коштів матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved