Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» звернулося до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.01.2022 між [PERSON] , та АТ «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір №3/3723855, відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 43000 гривень строком на 24 місяці з 10.01.2022 по 09.01.2024. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором № 3/3723855 від 10.01.2022 належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком позичальника. Відповідач наразі порушує умови п. 1.1 та п. 2.2 кредитного договору та не здійснює повернення кредиту згідно графіку платежів по кредиту. 18.12.2024 між банком та ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений договір про відступлення права вимоги № 5-2024, відповідно до якого останнє набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором. Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №3/3723855 від 10.01.2022 становить 13457,47 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 7008,40 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом 4243,94 гривень; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2205,13 гривень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.06.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.07.2025. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.07.2025 розгляд справи відкладено до 08.09.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 13.10.2025. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.10.2025 розгляд справи відкладено до 20.10.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. 20.11.2025 справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. 23.01.2026 справу знято з розгляду у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги (підвищена небезпека). Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Виходячи з наведеного, з урахуванням положень частини 4 статті 223, статей 280, 281 ЦПК України, судом 04.03.2026 постановлена ухвала про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. За правилом частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 10.01.2022 між [PERSON] та АТ «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір №3/3723855, який підписано особисто відповідачем. Відповідно до пункту 1.1 договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 43000 гривень строком на 24 місяців з 10.01.2022 по 09.01.2024. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту. Згідно з пунктами 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду щомісячно, в розмірі 34,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 1,45 % у місяць від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. кредитного договору. Відповідно до пункту 2.2. договору позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту. До позовної заяви надано копію платіжної інструкції № 41006398-1 від 10.01.2022 про перерахування АТ «Креді Агріколь Банк» на рахунок клієнта коштів в сумі 43000 гривень. Також, позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 20.12.2024, відповідно до якого загальна сума заборгованості складає 12581,62 гривень, а саме: строкова заборгованості за тілом кредиту 0 гривень; прострочена заборгованості за тілом кредиту 7008,40 гривень; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 66,19 гривень; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 3301,90 гривень; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 0 гривень; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2205,13 гривень. 18.12.2024 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» укладено договір про відступлення права вимоги № 5-2024. Згідно з додатком 1 до договору про відступлення прав вимоги первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 3/3723855 від 10.01.2022 в сумі 12581,62 гривень. Позивачем також надано розрахунок заборгованості за період з 20.12.2024 по 01.05.2025, тобто після укладення договору про відступлення права вимоги, на загальну суму 875,85 гривень. На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, а також заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості позивача. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до положень статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 525, 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з частиною 1 статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частиною 1 статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 № 6-979цс15. Таким чином позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Задля об`єктивного розгляду справи суд застосовує висновки, зроблені в постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, де зокрема зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника («за користування кредитом»). Відповідно до пункту 1.1 договору, банк надає позичальнику кредит в сумі 43000 гривень строком на 24 місяців з 10.01.2022 по 09.01.2024. Системне тлумачення вищезазначеного пункту дозволяє дійти висновку, що він регламентує питання обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за фактичну кількість календарних днів користування кредитом в межах строку, на який надавався кредит, тобто за правомірну поведінку позичальника («за користування кредитом»), так і за прострочення погашення кредиту, тобто за неправомірну поведінку позичальника як міру відповідальності. Таким чином проценти за користування кредитом слід нараховувати виключно на строк, на який надано позику, тобто по 09.01.2024. Надані матеріали підтверджують наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, а також правонаступництво позивача як нового кредитора на підставі договору відступлення права вимоги. Розрахунок заборгованості первісним кредитором в сумі 12 581,62 гривень відповідає умовам договору та здійснений у межах погодженого сторонами строку кредитування. Строк кредитування закінчився 09.01.2024. Нарахування процентів за період після спливу строку кредитування носить характер міри відповідальності за період після закінчення строку кредитування за неправомірну поведінку позичальника. За таких обставин розрахунок процентів, здійснений позивачем поза межами строку кредитування, не ґрунтується на умовах договору та вимогах закону, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 12581,62 гривень, в решті позову слід відмовити. V. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнта в розмірі 0,8 ставки в сумі 2422,40 гривень. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в розмірі 93,49 відсотків від позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2264,70 гривень. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial