Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16 жовтня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до [PERSON] задоволені. Позивач надав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в якому просив ухвалити додаткове рішення у справі 199/9086/25 яким стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Суд, вивчивши матеріали заяви та матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до п.5 ст.270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст.137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2 ст. 141 ЦПК). Як було встановлено судом, заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16 жовтня 2025 року позовні вимоги було задоволено але позивач не надав до суду жодних платіжних документів про перерахування коштів за виконані роботи, тому суд не вбачає підстав, встановлених законом, для стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача. Разом з тим суд звертає увагу що заявником на підтвердження своїх вимог не надано жодних доказів що підтверджують сплату за надані послуги, виходячи з цього суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed