Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Полтави з позовною заявою до Полтавської міської ради, виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності на самочинне будівництво, посилаючись на те, що йому належить земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий №5310137000:18:008:0498 , площею 0,0027 га за адресою: [ADDRESS] . На зазначеній ділянці ним збудовано гараж. Будівництво гаража дозволено рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради, але документи, що надають право на виконання будівельних робіт, передбачені ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» у позивача відсутні. З метою оформлення права власності на гараж позивачем подано до Державної інспекції архітектури та містобудування України Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта. Але йому відмовлено у реєстрації Декларації у зв`язку з відсутністю документів, що надають право на виконання будівельних робіт.Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити право власності на самочинно збудований гараж, інакше ніж в судовому порядку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 12 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 червня 2025 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Полтавську міську раду. Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Полтавської міської ради, виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, третя особа Державна інспекція архітектури та містобудування України про визнання права власності на самочинне будівництво, та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, в заяві представник позивача адвокат Касьян В.В. просить суд розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, викладені у позові вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідач Полтавської міської ради у судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повідомлення про причини відсутності у судовому засіданні та інших відомостей, заяв чи клопотань до початку судового розгляду не надав. Представник відповідач виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради у судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повідомлення про причини відсутності у судовому засіданні та інших відомостей, заяв чи клопотань до початку судового розгляду не надав. Представник третьої особи Державної інспекції архітектури та містобудування України у судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повідомлення про причини відсутності у судовому засіданні та інших відомостей, заяв чи клопотань до початку судового розгляду не надав. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий №5310137000:18:008:0498, площею 0,0027 га за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний №15836855 від 08.01.2014 р. На зазначеній ділянці позивачем у 1995 році збудовано гараж. Будівництво гаража дозволено рішенням виконавчого комітету Октябрської районної ради від 06.12.1994 р. №479 та здійснювалось згідно схеми погодженої головним архітектором м.Полтави 21.03.1995 р. Рішенням Виконавчого комітету Октябрської районної у місті Полтаві ради від 14.10.2008 р. № 481 «Про присвоєння адрес» гаражу, розміщеному по [ADDRESS] , власником якого є гр. [PERSON] , присвоєно нову адресу [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] . Згідно даних технічного паспорта виготовленого ФОП [PERSON] 21.04.2025 гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відповідає наступним характеристикам : гараж літ. «Г» загальною площею 22,3 м.кв., погріб літ. «г». Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №753-25 від 21.04.2025 підтверджується можливість надійної та безпечної експлуатації об`єкта. З метою оформлення права власності на гараж позивачем подано до Державної інспекції архітектури та містобудування України декларацію про готовність до експлуатації об`єкта. Згідно документу з Реєстру будівельної діяльності реєстраційний № TI01:7425-9274-2575-4294 від 02.05.2025 р. [PERSON] відмовлено у реєстрації декларації з наступних підстав: указана у технічній інвентаризації підстава проведення технічної інвентаризації суперечить вимогам частини другої статті 39-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; відсутність документа, що підтверджує право на виконання будівельних робіт, унеможливлює внесення відомостей до Реєстру будівельної діяльності; у декларації про готовність до експлуатації об`єкта відсутні в повному обсязі відомості щодо проектної документації (дата договору, номер договору, шифр проектної документації, техніко-економічні показники); відсутні відомості щодо осіб відповідальних за авторський та технічний нагляд. Згідно ч.2 ст. 39-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності», технічна інвентаризація об`єкта нерухомого майна проводиться юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, у складі яких працює один або більше відповідальних виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, які пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт із технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність": 1) перед прийняттям в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (у тому числі після проведення реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єкта будівництва, щодо якого набуто право на виконання будівельних робіт); 2) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, щодо якого набуто право на виконання будівельних робіт; 3) перед проведенням державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився внаслідок поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна, крім випадків, коли за результатами такого поділу, об`єднання або виділення частки шляхом реконструкції закінчений будівництвом об`єкт приймався в експлуатацію; 4) перед прийняттям в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, визначених пунктом 9 розділу V "Прикінцеві положення" цього Закону; 5) на підставі судового рішення; 6) в інших випадках за бажанням замовника/власника об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва. В даному випадку стосовно спірного гаража не набуто право на виконання будівельних робіт; гараж, не утворився внаслідок поділу, об`єднання об`єкта нерухомого майна; пунктом 9 розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» не передбачено прийняття в експлуатацію гаражів; відсутні судові рішення щодо спірного гаража. Таким чином, єдиною підставою для проведення технічної інвентаризації гаража за адресою: [ADDRESS] згідно ч.2 ст. 39-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» є підстава визначена абзацом 7 ч.2 вказаної статі, а саме в інших випадках за бажанням замовника/власника об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва. Зазначена підстава була вказана у технічній інвентаризації та відповідає вимогам ч.2 ст. 39-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Оскільки гараж збудовано позивачем самочинно і документи, що надають право на виконання будівельних робіт, передбачені ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності», відсутні, а чинне законодавство України не передбачає можливості отримання дозвільних документів для вже збудованого об`єкта нерухомості, то у декларації про готовність до експлуатації об`єкта неможливо зазначити відомості щодо проектної документації та відомості щодо осіб відповідальних за авторський та технічний нагляд (у зв`язку з відсутністю таких відомостей). У документі ЄДЕССБ № ІУ101250501988 від 02.05.2025 р. вказаний статус документа: «повернуто на доопрацювання», але доопрацювати декларацію з об`єктивних причин неможливо. Порядком ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2021 р. № 681 передбачена можливість здійснення уповноваженими особами реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, повернення декларації на доопрацювання, скасування реєстрації за рішенням суду, внесення змін до декларації (пункти 149, 150 Порядку). Відмова у реєстрації декларації Порядком не передбачена. Таким чином, в даному випадку рішення Державної інспекції архітектури та містобудування України про повернення на доопрацювання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, фактично унеможливлює її повторне подання та дає підстави вважати про наявність спору про право. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до п.12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1328цс15, а також висновками Верховного Суду, викладеними у постановах: від 04 червня 2018 року у справі № 640/13030/16-ц (провадження № 61-1073св17) та від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17 (провадження № 61-39346св18) звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Позивач є власником земельної ділянки, на якій розташований самочинно збудований гараж; ділянка має відповідне цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів; питання про прийняття забудови до експлуатації, було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого дає підстави вважати про наявність спору про право; за результатами технічної інвентаризації гаражу встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Таким чином, наявні підстави для визнання за [PERSON] права власності на самочинно збудований гараж за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved