Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 34 789 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 104079292, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 10 000,00 грн строком на 100 днів. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 29.03.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення права вимоги № 94-МЛ/Т, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором № 104079292 від 17.11.2022 року. Сума та розрахунок заборгованості за даним кредитним договором було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги № 94-МЛ/Т від 29.03.2023 року. Станом на дату відступлення заборгованість відповідача перед позивачем становить 34 789 грн, з яких: 8 600 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 25 189 грн прострочена заборгованість за процентами та 1 000 грн прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути на свою користь з відповідача разом із судовими витрати та витратами на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21.11.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Ічнянського міськрайонного суду Чернігівської області за підсудністю (а.с. 28-29); ухвалою судді Ічнянського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.12.2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 37). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, який письмово просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час, та місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, який заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу розглядати на підставі наявних у ній даних та доказів, тобто про заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 17.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 104079292, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 10 000,00 грн строком на 100 днів (а.с. 6-8). Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» при підписанні документів відповідачка використовувала одноразовий ідентифікатор U54500 (а.с. 9-на звороті). Пунктом 1.5.1 договору передбачена комісія за надання кредиту 1 000 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до графіку платежів за договором (Додаток № 1 до договору № 104079292) платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 25.02.2023 року (а.с. 8 - на звороті). Пункт 7.1 Договору визначає, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у 2.1 цього Договору. Укладаючи даний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно із визначеними заявою-анкетою умовами, позичальник (відповідач) отримує кредитні кошти у розмірі 10 000 грн з поверненням 27.11.2022 року, тобто на строк 10 днів. Сума до повернення становить 12 500 грн. Одноразова комісія за надання кредиту складає 1 000 грн (10 % від суми кредиту). Позивач сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 1 500 грн (1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом) (а.с. 9-на звороті). Відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту № 104079292 (а.с. 9). ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит на потрібну йому суму, що підтверджується платіжним дорученням 54406489 від 17.11.2022 року (а.с. 10). Розмір заборгованості підтверджується відомістю про щоденні нарахування та погашення та випискою з особового рахунка за кредитним договором № 104079292 від 17.11.2022 року (а.с. 10 - на звороті). 29.03.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення права вимоги № 94-МЛ/Т, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором № 104079292 від 17.11.2022 року (а.с. 11-13, 14, 15, 16). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до вищевказаного договору відступлення прав вимоги, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 104079292 від 17.11.2022 року в сумі 34 789 грн, з яких: 8 600 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 25 189 грн прострочена заборгованість за процентами та 1 000 грн прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту (а.с. 16). [PERSON] було надіслано претензію від 12.09.2025 року на адресу вказану ним в кредитному договорі (а.с. 16). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного «повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Норми ст. 625 ЦК України вказують, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України"Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України"Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів наданих позивачем. З огляду на це, із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» належить стягнути заборгованість за договором № 104079292 від 17.11.2022 року у розмірі 34 789 грн, з яких: 8 600 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 25 189 грн прострочена заборгованість за процентами та 1 000 грн прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК«КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» при подачі позову до суду через систему «Електронний суд» було сплачено суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 26009 від 17.10.2025 року (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Також позивачем ставиться питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АО «Апологет» (а.с. 17), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 17); копію договору про надання правової допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року між АО «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с. 17 на звороті), копію ордеру про надання правової (правничої) допомоги ТОВ «ФК «Кредит -Капітал» адвокатом Усенком М.І. (а.с. 18), копію акта № Д/4413 наданих послуг від 19.09.2025 року (а.с. 18), копію детального опису наданих послуг від 19.09.2025 року (а.с. 18-на звороті). Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України суд вважає витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн такими, що підлягають до задоволенню, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved