Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

04.11.2025 позивач [PERSON] в особі представника адвоката Даценко Юлії Іванівни звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 17.07.1999 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу подружжя має двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів різних поглядів на ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між подружжям остаточно припинені, близько чотирьох років сторони мешкають окремо спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Ухвалою суду від 27.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка через через свого представника - адвоката Даценко Ю.І. надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, жодних заяв та клопотань не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання судових повісток. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 липня 1999 року шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області за актовим записом № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане повторно 03.10.2025 року (а.с.6). Від шлюбу подружжя мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,8-9), які є повнолітніми. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне життя між сторонами не склалося через відсутність порозуміння та різні погляди на сімейне життя, у зв`язку із чим виникали сварки та скандали. Все це негативно вплинуло на відносини, втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем остаточно припинені, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1, 3 ст. 55 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Розглянувши докази по справі, враховуючи, що позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені, суд присуджує позивачу з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved