Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

17.09.2024 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до Чуднівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №752536956 від 20.11.2021 в розмірі 82302,00 грн та судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №752536956 у вигляді електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV9V9V5, після чого на електронну адресу відповідачу було скеровано повідомлення з вкладеним примірником електронного договору. 20.11.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000 грн. на банківську карту відповідача № 4149-43XX-XXXX-7288, таким чином виконавши свої зобов`язання надати грошові кошти. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. Сторони договору факторингу 31.12.2022 уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору в редакції від 31.12.2020 залишилися без змін. Сторони договору факторингу 31.12.2023 уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Таким чином, договір №28/1118-01 є рамковою угодою, він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 по 31.12.2024. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №167 від 04.01.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 49522,00 грн за кредитним договором №752536956 від 20.11.2021. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. В подальшому, на підставі укладених між сторонами угод № 2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 строк дії договору факторингу № 05/0820-01 продовжено до 30.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до відповідача на загальну суму 82302,00грн. 20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №200824, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Заборгованість відповідача на момент подання позовної заяви становить 82302 грн., яка складається з наступного: 22000 грн. - заборгованість по кредиту; 60302 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 16.01.2026 на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача, в яких зазначено, що твердження відповідачки [PERSON] про те, що вона спірного кредиту не отримувала та стала жертвою шахрайських дій, не можуть бути прийняті судом, оскільки зазначені обставини підтверджують лише факт звернення Відповідача до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, однак обвинувального вироку суду немає. Відповідачем не доведено порушення її прав при укладенні договору, що є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів укладення договору від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на її рахунок, а тому не можуть братися до уваги судом. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт Товариства: www.monevveo.ua, зазначив свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримала грошові кошти у розмірі 22 000,00 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклала кредитний договір. Також Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з його карткового рахунку, тому можна дійти до обґрунтованого висновку, що у [PERSON] виник обов`язок повернення кредитних коштів за кредитним договором. До позовної заяви долучено платіжне доручення № 55dbeb6b-a3a4-42bf-882f-330a768a01b0 від 20.11.2021 та підтвердження від банку - електронне повідомлення видане АТ «ТАСКОМБАНК», з якого вбачається, що 20.11.2021 о 19:23 здійснено перерахування кредитних коштів у розмірі 22 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , що відповідає номеру особистого платіжного засобу, вказаному позичальником у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 20.11.2021. 11.03.2026 на адресу суду надійшли додаткові пояснення представника відповідачки, в яких зазначається, що відповідачка не визнає позов, кредит нею не отримувався, коштами вона не користувалась, на її ім`я стороння особа оформила кредит, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не доводить розмір боргу, оскільки не є первинним документом. Крім того, наданий позивачем лист є документом внутрішнього користування між двома товариствами, який нічим не підтверджує надання кредиту. Також зазначила, що кредитна лінія позичальником відкрита до 29.11.2021, проте після цієї дати банк неправомірно продовжував нараховувати проценти. Правовідносини за кредитним договором №752536956 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем виникли 20.11.2021, тобто значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, у якому предмет договору не індивідуалізований належним чином, що свідчить про порушення чинного законодавства при відступленні права майбутньої вимоги, яка не індивідуалізована. Ухвалою суду від 07.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 30.09.2025 вирішено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судовий розгляд призначено на 21.11.2025. 21.11.2025 у зв`язку з відсутністю електропостання в суді судовий розгляд справи відкладено на 14.01.2026. У судове засідання 14.01.2026 позивач не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. У матеріалах позовної заяви міститься клопотання від позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Представник відповідача у судовому засіданні заявила клопотання про витребування додаткових доказів у справі, яке було задоволено, розгляд справи відкладено на 11.03.2026. У судове засідання 11.03.2026 сторони не з`явились, позивач та представник відповідача подали до суду додаткові пояснення. Представник відповідача також подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідачки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.11.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали договір кредитної лінії №752536956 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Позичальникові надано кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Процентна ставка кредиту 1,980% в день. Пунктом 1.3 договору передбачено строк повернення кредиту до 29.11.2021. Відповідно до п. 1.7 договору, кредитна лінія надається на 9 днів від дати отримання кредиту, а саме до 29.11.2021. У відповідності до п. 1.8 договору сторони погодили, що встановлений п. 1.7 договору строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень не обмежена. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV9V9V5. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало 20.11.2021 грошові кошти в зазначеній сумі на банківську карту № 4149-43XX-XXXX-7288, що підтверджується платіжним дорученням від 20.11.2021. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019. Пунктом 2.1 розділу 2 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2021. В даній додатковій угоді договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. 31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору в редакції від 31.12.2020 залишилися без змін. 31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №167 від 04.01.20022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 49522 грн за кредитним договором №752536956 від 20.11.2021, з яких сума основного боргу 22000 грн, відсотки 27522 грн. Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків від 31.12.2022, Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 належним чином профінансовано та оплачено. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021. В подальшому, на підставі укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» угод № 2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 строк дії договору факторингу №05/0820-01 продовжено до 30.12.2024. У відповідності до платіжної інструкції №4097 від 30.05.2023 між сторонами проведено належним чином розрахунки за відступлення права вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до відповідача на загальну суму 82302,00грн. 20.08.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №200824, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Заборгованість відповідача на момент подання позовної заяви становить 82302 грн., яка складається з наступного: 22000 грн. - заборгованість по кредиту; 60302 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Згідно платіжної інструкції №60 від 20.08.2024 між сторонами проведені розрахунки за відступлення права вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №200824, позивач отримав право вимоги до відповідача на вказану суму. Судом досліджено листування представника відповідачки з органами Національної поліції, відповідно до якого встановлено, що 20.11.2021 [PERSON] перебувала в гуртожитку КНЛУ за адресою: [ADDRESS] , де в «Телеграм» каналі побачила повідомлення від користувача «SOFI» про заробіток в мережі інтернет. Попередньо домовившись, передала невідомій особі доступ до «Приват24» для перерахування грошових коштів в сумі 22 000 грн. У подальшому [PERSON] дізналась про те, що на її ім`я оформлено кредитний договір в ТОВ «Манівео». Зі звернення [PERSON] до відділу протидії кіберзлочинам НПУ в Житомирській області №205874 від 04.01.2022 вбачається, що на її ім`я дійсно було випущено банківську картку № [NUMBER] , на яку сторонньою особою під приводом заробітку було зараховано грошові кошти в сумі 22 000 грн, які того ж дня відповідачка за вказівкою сторонньої особи перерахувала власноручно на невідому їй банківську картку № [NUMBER] , після чого у неї залишилось 996 грн. Лише після надходження 31.12.2021 на її ім`я листа від ТОВ «Манівео» про необхідність погашення заборгованості [PERSON] зрозуміла, що на неї оформлено кредитний договір. Відомості до ЄРДР за зверненням [PERSON] внесені не були, вирок суду з цього питання не ухвалювався. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У пунктах 5, 6 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі, в першу чергу, підлягає встановленню обставина, чи дійсно було укладено кредитний договір за наведених умов [PERSON] , чи була отримана нею сума позики та чи користувалась вона кредитними коштами. Як вбачається з матеріалів справи, договір кредитної лінії №752536956 укладено між сторонами в електронному вигляді, відповідачка самостійно підписала його одноразовим ідентифікатором MNV9V9V5, в договорі відображено особисті персональні дані [PERSON] , які могла надати лише вона особисто. З платіжного доручення №55dbeb6b-a3a4-42bf-882f-330a768a01b0 від 20.11.2021 вбачається, що кредитні кошти ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало 20.11.2021 в сумі 22 000 грн на банківську карту № [NUMBER] , яка випущена на ім`я [PERSON] , про що вона не заперечує та слідує з її звернень до органів Національної поліції. Таким чином, суд вважає доведеним, що під час укладення кредитного договору та здійснення верифікації та ідентифікації позичальника на підставі відкритого банківського рахунку та отримання платіжної картки [PERSON] вчинила необхідні активні дії, спрямовані на отримання кредитних коштів в сумі 22 000 грн. Тобто, саме з ініціативи позичальника, яка своїми діями сприяла незаконному використанню власної особистої інформації, що дає змогу ініціювати платіжні операції від її імені, стало можливим укладення кредитного договору №752536956 між первісний кредитор та відповідачкою. При цьому, підписавши даний договір одноразовим персональним ідентифікатором, Позичальник погодився з офертою, наданою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Доказів вчинення шахрайських дій відносно персональних даних відповідачки матеріали справи не містять, оскільки таких відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було, вироків суду з цього приводу не ухвалювалось. Зважаючи на викладене, вимога первісного кредитора в сумі 22 000 грн боргу за тілом кредиту суд вважає обґрунтованою. Разом з тим, на долучених позивачем до матеріалів справи копіях паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору №752536956, Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (редакція якого діє з 03.12.2021), не міститься даних, що такі підписані електронним підписом [PERSON] та здійснені за допомогою одноразового ідентифікатора (СМС-код). Більше того, враховуючи те, що кредитний договір №752536956 було укладено [PERSON] 20.11.2021, долучені до матеріалів справи Правила надання грошових коштів у позику в редакції від 03.12.2021 не могли розповсюджувати свою дію на виниклі до цього кредитні правовідносини між сторонами, а тому суд не приймає їх у якості належного доказу у справі. Зважаючи на зазначене, а також враховуючи факт звернення [PERSON] до правоохоронних органів про вчинення відносно неї шахрайських дій, за умов відсутності первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували користування відповідачкою отриманими кредитними коштами, суд вважає недоведеним факт погодження відповідачкою умов кредитування за договором №752536956, зокрема термін кредитування, розмір процентної ставки та інших істотних умов договору. Ураховуючи викладене, вимога первісного кредитора про стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими процентами в сумі 27 522 грн, на переконання суду, є безпідставними. Як убачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» посилається на те, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів, кінцевим з яких є позивач ТОВ «Юніт Капітал», на підставі договорів факторингу, які були укладені у 2018, 2023 та 2024 роках. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20). Позивачем надано належні докази про проведення оплати укладених договорів відступлення права вимоги до відповідачки, а тому суд вважає доведеним факт переходу права вимоги за кредитним договором №752536956 до [PERSON] , яке виникло у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», до позивача - ТОВ «Юніт Капітал». Разом з тим, оскільки суд дійшов висновку про доведеність права вимоги первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до [PERSON] за кредитним договором №752536956 на суму 22 000 грн, то й вимоги позивача до відповідачки підлягають частковому задоволенню в сумі 22 000 грн. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог, які задоволено на 26,73%, також підлягає частковому задоволенню вимога позивача в частині розміру судового збору та витрат на правничу допомогу, а саме: судового збору в розмірі 647, 51 грн (2 422, 40 грн*26,73%) та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 603, 80 грн (6 000 грн*26,73%).

Outcome: partial