Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] , достатній для подання заяви про прийняття спадщини два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] в с.Попівка Миргородського району Полтавської області померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 21 грудня 2016 року секретарем виконкому Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області Ошекою С.М., згідно з яким заповіла позивачеві належну їй земельну ділянку площею 2,53 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Попівської сільської ради (наразі Комишнянської селищної територіальної громади) Миргородського району Полтавської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку площею 2,53 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Комишнянської селищної територіальної громади Миргородського району Полтавської області. Зазначила, що у період часу після смерті [PERSON] , вона була необізнана про наявність заповіту на її ім`я і оскільки їй було відомо про наявність спадкоємця першої черги за законом - її батька [PERSON] , не зверталася до нотаріуса, в зв`язку з чим пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини. Коли 10 грудня 2025 року звернулася до нотаріуса з приводу прийняття та оформлення спадщини, їй було роз`яснено про пропуск ним строку прийняття спадщини та повідомлено про наявність заповіту на ім`я позивача, звідки позивач про нього і дізналась. Отже, позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з`явився, його представник - адвокат Сидоренко Ю.В. подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача (а.с. 37 ). Представник відповідача Комишнянської селищної ради Полтавської області в судове засідання надав заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.27). Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Попівка Миргородського р-ну Полтавської області померла [PERSON] - бабуся позивача, що підтверджується копією свідоцтва про смерть , копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8-10). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка площею 2,53 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Комишнянської селищної територіальної громади Миргородського району Полтавської області. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 21 грудня 2016 року секретарем виконкому Попівської сільської ради Миргородського району Полтавської області Ошекою С.М., згідно з яким заповіла позивачеві належну їй земельну ділянку площею 2,53 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Попівської сільської ради (наразі Комишнянської селищної територіальної громади) Миргородського району Полтавської області (а.с.5). Згідно копії повідомлення приватного нотаріуса Лавренко Н.В. № 201/01-16 від 10.12.2025 вона відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що вона не був зареєстрована проживаючою разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини, у визначений ст. 1270 ЦК України строк заяву про прийняття спадщини не подала, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. (а.с. 12). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №84309182 від 26.02.2026 спадкова справа після [PERSON] померлої [INFO] не заводилась (а.с.39). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіт/спадкові договори) №84309209 від 26.02.2026 заповіт складений [PERSON] є чинним (а.с.40-41). Позивач у період часу після смерті [PERSON] , була необізнана про наявність заповіту на її ім`я і оскільки їй було відомо про наявність спадкоємця першої черги за законом - її батька [PERSON] , не зверталася до нотаріуса, в зв`язку з чим пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У частині першій статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст.1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч. 3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ч.1 ст.255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спдкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Відповідно до роз`яснень, зазначених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 дійшла висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк із часу відкриття спадщини. Тобто, необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини лише для осіб, які не є спадкоємцями першої черги або кожної наступної черги, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наведені позивачем доводи щодо причин пропуску строку прийняття спадщини відсутність відомостей про існування заповіту - суд вважає поважними. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved