Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

І.Зміст позовних вимог. У грудні 2025 року Акціонерне товариство «Фінансова компанія «Сіті Колект» (далі АТ «ФК «Сіті Колект») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 26.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] в електронній формі укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3490469. Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на платіжну карту позичальника, строком на 359 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99% в день, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним в порядку та строки, визначені договором. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» умови договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти. Однак, відповідачка своїх зобов`язань з повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконала, у зв`язку з чим станом на 26.10.2023 за кредитним договром виниклала заборгованість у загальному розмірі 16320,00 грн. 26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» укладено договір про відступлення права вимоги №26102023, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в тому числі щодо [PERSON] 09.09.2025 між ТОВ «ФК ПРОФІТ» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» укладено договір факторингу №ДО-20250909/001, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК ПРОФІТ», в тому числі щодо [PERSON] у розмірі 16320,00 грн. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за кредитним договором не погашає, що є порушенням прав АТ «ФК «Сіті Колект», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за вказаним договором у розмірі 16320,00 грн, а також понесені судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді від 06.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов відповідачка, яка належним чином повідомлялася про розгляд справи, не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідачка, яка належним чином повідомлялася про розгляд справи відзиву на позовну заяву не подала, у той час як представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у позовній заяві, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 26.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3490469, який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М206». Кредитодавець надав позичальнику грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним та виконати обов`язки передбачені договором (п. 1.2 Договору). Сума кредиту становить 3000,00 грн (п. 1.2 Договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність сплати платежів зі сплати процентів 30 днів (п. 1.3 Договору). Процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п. 1.4, 1.4.1 Договору). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Дата надання кредиту: 26.02.2023 або 27.02.2023 (п. п. 2.1, 2.2 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, узгоджений сторонами графік платежів були доведені відповідачці у паспорті споживчого кредиту. Факт виконання первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» своїх зобов`язань з надання кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» за №20240228-2603 від 28.02.2024, відповідно до якого 26.02.2023 о 15:48:12 здійснено успішне перерахування коштів у сумі 3000,00 грн на платіжну карту клієнта № [NUMBER] . Відповідно до проведеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 26.10.2023 має заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3490469 від 26.02.2023 у розмірі 16320,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 13320,00 грн заборгованість за відсотками. 26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» укладено договір про відступлення права вимоги №26102023, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в тому числі щодо [PERSON] за договором № 3490469 від 26.02.2023. 09.09.2025 між ТОВ «ФК ПРОФІТ» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» укладено договір факторингу №ДО-20250909/001, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК ПРОФІТ», в тому числі щодо [PERSON] за договором № 3490469 від 26.02.2023. На підтвердження переходу права вимоги за договором факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025 позивачем надано суду копії акту приймання-передачі документації від 09.09.2025, витягу з реєстру боржників від 09.09.2025 та платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 1 від 17.09.2025 про оплату суми фінансування згідно вказаного договору факторингу. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ч. 1ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Досліджені судом докази вказують на укладення 26.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою [PERSON] договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3490469, невиконання останньою своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань. Факт укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту та правильність проведеного розрахунку заборгованості відповідачкою не спростовано, як і не надано доказів належного виконання нею взятих на себе зобов`язань. У спірному зобов`язанні відбулась заміна кредитора відповідно до договору про відступлення права вимоги № 26102023 від 26.10.2023 та договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Сіті Колект» отримало право грошової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3490469 від 26.02.2023 до відповідачки [PERSON] у загальному розмірі 16320,00 грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3490469 від 26.02.2023 у загальному розмірі 16320,00 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 13320,00 грн - заборгованість за відсотками. V. Розподілу судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн підтверджується платіжною інструкцією № 1255 від 04.12.2025, тому, зважаючи на задоволення позовних вимог, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача, згідно вимог ст. 134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 9000,00 грн. На підтвердження таких витрат до позовної заяви долучено договір №25 про надання правової допомоги від 17.10.2025 укладений між ТОВ «ФК «Сіті Колект» та адвокатом Бацюк О.М., заявку №1157 від 25.11.2025 про надання правової допомоги, витяг з акту №1157 від 26.11.2025 про надання правової допомоги та платіжну інструкцію №711 від 01.12.2025 про оплату правової допомоги згідно договору. Як убачається з витягу з акта №1157 від 25.11.2025 про надання правової допомоги, адвокатом Бацюк О.М. надано ТОВ «ФК «Сіті Колект» правові послуги із супроводу примусового стягнення заборгованості із [PERSON] , до складу яких увійшли: усна консультація (з вивченням документів) вартістю 3000 грн, складання позовної заяви про стягнення заборгованості для подачі до суду 6000,00 грн. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат з надання професійної правничої допомоги суд, виходить із того, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Враховуючи викладене суд, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду цієї справи, з врахуванням характеру правовідносин, обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, непропорційності розміру витрат щодо предмета спору, а саме: стягнення заборгованості за кредитним договором по якому тіло кредиту становить 3000,00 грн, дійшов висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» з 9000,00 грн до 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved