Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок і господарські будівлі [ADDRESS] за [PERSON] , загальною площею - 97, 3 м.кв, житловою - 57,5 м.кв. В обґрунтування позову вказав, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок було збудовано та прийнято в експлуатацію. Відповідно до Акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку і господарських будівель, затвердженого рішенням виконкому Голопристанської Міської ради народних депутатів N?240 від 14.09.1995 р. На момент завершення будівництва та введення в експлуатацію будинку законодавством право власності підтверджувалося такими документами як акт введення в експлуатацію та технічний паспорт. Таким чином, наявність акта про прийняття в експлуатацію, затвердженого компетентним органом у 1995 році, свідчить про набуття позивачем права власності на об?єкт нерухомого майна в порядку, передбаченому законодавством, що діяло на момент завершення будівництва У зв?язку з цим та з урахуванням змін у правовому регулюванні, позивач має право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності, якщо інший спосіб реалізації цього права є недоступним. 18.03.2025 року представник позивача звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради для проведення державної реєстрації права власності на будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 06.05.2025 р. Державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій. Рішення про відмову обґрунтовано тим фактом, що на вимог п. 3. ч. 3 ст. 10 3У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державному реєстратору не було надано інформацію, так як робота Голопристанської філії КП «ХБТ» ХОР на даний час не відновлена (тимчасово знаходиться під окупацією рф). Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять розгляд справи здійснювани за відсутності представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.02.2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності. У відзиві на позов просили суд прийняти рішення відповідно до вимог закону. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачу [PERSON] на підставі Акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку і господарських будівель затвердженого рішенням виконкому Голопристанської Міської ради народних депутатів N?240 від 14.09.1995 р., належить житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] , загальною площею - 97, 3 м.кв, житловою - 57,5 м.кв.. Вказаний будинок було збудовано та прийнято в експлуатацію в 1995 році. 18.03.2025 року представник позивача звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради для проведення державної реєстрації права власності на будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 06.05.2025 р. Державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій. Рішення про відмову обґрунтовано тим фактом, що на вимогу п. 3. ч. 3 ст. 10 3У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державному реєстратору не було надано інформацію, так як робота Голопристанської філії КП «ХБТ» ХОР на даний час не відновлена (тимчасово знаходиться під окупацією рф). Відповідно до положення статті 128 Цивільного кодексу Української РСР, нормиякого діяли на час видачі позивачу правовстановлюючого документу) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. Таке правове регулювання правовідносин з права власності на майно застосовується до прав, які виникли, або могли виникнути до січня 2004 року. За ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. 03.08.2004 набув чинності Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а з 01.01.2013 в Україні запроваджено систему державної реєстрації прав. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484) затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Приписами абз.1 п.3 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Оскільки на момент завершення будівництва та введення в експлотацію житлового будинку, закон передбачав реєстрацію права власності у Бюро технічної інвентаризації, що було виконано позивачем, суд дійшов висновку про правомірність набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способом захисту порушеного, оспорюваного цивільного права може бути визнання права. Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Відповідно до ст. 321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно положень Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 року за №1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», територія Олешківської теріторіальної громади Херсонської області перебуває під тимчасовою окупацією. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо застосування статті 392 ЦК України і звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18. Втановлено, що [PERSON] правомірно набув у власність спірний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, однак, у зв`язку із тимчасовою окупацією м. Гола Пристань Херсонського району Херсонської області та не внесенням вищевказаних відомостей до електронного реєстру права власності, відсутністю доступу до інвентарної справи БТІ на спірне нерухоме майно, позивач позбавлений можливості зареєструвати у встановленому законом своє право власності. При цьому суд вважає за необхідне окремо звернути увагу на належність відповідача у вказаній справі, а саме відповідно до частини другої статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування: 1) начальник військової адміністрації: крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови; Відповідно до постанови Верховної Ради України Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Бериславському, Генічеському, Каховському, Скадовському, Херсонському районах Херсонської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" у період дії воєнного стану в Україні та 30 днів після його припинення чи скасування: 1) начальники Калинівської селищної, Борозенської та Милівської сільських військових адміністрацій Бериславського району, Генічеської міської та Новотроїцької селищної військових адміністрацій Генічеського району, Асканія-Нової, Великолепетиської, Верхньорогачицької, Горностаївської селищних та Зеленопідської сільської військових адміністрацій Каховського району, Мирненської селищної та Новомиколаївської сільської військових адміністрацій Скадовського району, Херсонської міської, Великокопанівської та Станіславської сільських військових адміністрацій Херсонського району Херсонської області: крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України "Про правовий режим воєнного стану", здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів. За вказаних вище обставин та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача та визнання за ним права власності на домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved