Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.04.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (Первісний Кредитор) та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 179557 на суму 12 163,00 грн. Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Станом на момент подання позовної заяви загальна сума заборгованості за договором складає 20 362,00 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 13.01.2026 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач 22.01.2026 року подав заяву про добровільне визнання позову, у якій просив суд застосувати до нього положення частини першої статті 142 ЦПК України та вирішити питання щодо повернення позивачу з державного бюджету 50% сплаченого при поданні позову судового збору. Крім того, відповідач просив відмовити позивачу у стягненні з нього витрат на правову допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 639 ЦК України будь-який договір, укладений на підставі Цивільного або Господарського кодексів, може мати електронну форму, яка прирівнюється до письмової (ст. 205, 207 ЦК України). Електронний договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони та її прийняття (акцепту) другою стороною і вважається укладеним з моменту отримання відповіді про прийняття. Згідно із Законом України «Про електронну комерцію», електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує документ, і може здійснюватися: електронним цифровим підписом; електронним підписом одноразовим ідентифікатором; аналогом власноручного підпису за письмовою згодою сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це алфавітно-цифрова послідовність, що додається до електронних даних особою, яка прийняла оферту, і надсилається іншій стороні договору. Відповідно до ст. 514515 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні у тому обсязі та на тих умовах, що існували на момент переходу, якщо інше не передбачено договором або законом. Судом встановлено, що 17.04.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (Первісний Кредитор) та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 179557 на суму 12 163,00 грн. Зокрема, Відповідач, діючи свідомо та добровільно, без примусу чи тиску, виявив намір отримати кредитні кошти та зареєструвався на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Кредитний договір складається з індивідуальної частини, що містить персональні умови кредитування та графік платежів, та публічної частини, спільної для всіх клієнтів Кредитодавця, розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs. До укладення договору Позичальнику надано Паспорт споживчого кредиту як додаток до проєкту кредитного договору. Під час реєстрації Відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані, що були перевірені Первісним кредитором, зокрема за допомогою системи BankID НБУ, відповідно до умов Кредитного договору. Позичальник приєднався до публічної частини та прийняв умови індивідуальної частини і графіку платежів шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом 91f8b8ba, що відповідає вимогам законодавства і є належним та допустимим доказом укладення договору. Таким чином, наявність електронного підпису Відповідача підтверджує його добровільне волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту та факт належного інформування Кредитодавцем про всі істотні умови, передбачені законодавством України. Виходячи із вищенаведеного, судом встановлено, що вищевказаний договір був укладений між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. 16.04.2025 Первісний Кредитор та Позивач уклали Договір факторингу № 16042025, згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 до Договору факторингу 1, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Згідно пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України). Відповідно до статей 514-515 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Станом на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором №179557 від 17.04.2025, заборгованість Відповідача становить 22 462,00 грн., яка складається з: 12 163,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 7 598,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 601,00 грн - заборгованість по комісії; 2 100,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Таким чином, матеріали справи підтверджують факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, і доказів, які б це спростовували, судовим розглядом не здобуто. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд ухвалює рішення про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом. Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Вирішуючи питання про розподіл зазначених витрат, суд враховує положення ст. 137, 141 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати повинні бути документально підтверджені, а їх розмір має бути співмірним із складністю справи, обсягом наданих послуг та витраченим часом. Оцінивши подані докази та врахувавши характер спору, обсяг наданої правничої допомоги, а також принципи розумності та співмірності судових витрат, суд вважає за можливе задовольнити вимогу про стягнення витрат на правову допомогу частково та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн., що є обґрунтованим та співмірним розміром таких витрат. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial