Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

01.06.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] . Позивач, з врахуванням зміни предмету позову, просить суд: - припинити право власності [PERSON] на 1/2 частки квартири [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки квартири в сумі 606 434 грн. 01.11.2023 справу прийнято до провадження новим складом суду. 09.01.2024 накладено заходи забезпечення позову. 09.01.2024 призначено судову будівельно-технічну експертизу. 06.02.2025 призначено повторно експертизу. 18.09.2025 прийнято заяву про зміну предмету позову. 29.10.2025 відповідач подав відзив на позов. 03.11.2025 позивач подав відповідь на відзив. 18.11.2025 закрито підготовче провадження. Позивач звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що їй та [PERSON] на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці кожній) належить квартира [ADDRESS] . Орієнтовна вартість квартири складає 1 212 868 грн. (1/2 частка - 606 434 грн.). Оскільки співвласники не можуть врегулювати порядок спільного володіння та користування квартирою, а виділ частки квартири в натурі неможливий, позивач, яка не може використовувати свою частку квартири належним чином, просить суд припинити її право власності на 1/2 частку квартири та стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості цієї квартири, тобто, 606 434 грн. Відповідач проти позову заперечує. Пояснила, що квартира належала її матері, яку по 1/2 після її смерті отримали її дочки ( [PERSON] та друга рідна сестра). Після смерті рідної сестри в 2008 р. її 1/2 успадкував її син [PERSON] від подарував 1/4 [PERSON] та 1/4 [PERSON] . Згодом [PERSON] подарувала свою 1/4 [PERSON] . Проте в 2013 році племінник [PERSON] загадково зник, [PERSON] як його рідна тітка не знає де він, чи він живий. Відповідач зазначає, що вона є особою пенсійного віку і немає коштів, що виплатити [PERSON] . Законом не передбачено обов`язоку в співвласника купити частку іншого співвласника, це свого роду як примушування до договору купівлі-продажу. Позивач не довела належність їй 1/2 частки квартири. Судом встановлено такі обставини справи. [PERSON] є власником 1/4 частки у праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15.09.2011. [PERSON] є власником 1/4 частки у праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18.08.2023. [PERSON] є власником 1/2 частки у праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.02.2006. Згідно з висновком експерта №37/2025 судової оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі № 522/10553/23 від 08.09.2025, ринкова вартість квартири [ADDRESS] , загальною площею 42,3 кв.м., складає 1 212 868 грн., а ринкова вартість 1/2 частки цієї квартири складає 606 434 грн. Згідно з довідкою про доходи від 13.10.2025 сума пенсії [PERSON] з 01.04.2025 по 30.09.2025 становить 18 228 грн. Висновки суду. Предметом спору є припинення права власності одного співвласника на 1/2 частки квартири та стягнення на її користь з іншого співвласника компенсаційної вартості цієї частки квартири. Відповідач заперечує з тих підстав, що співвласника не можна зобов`язати купити частку іншого співвласника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з тих підстав. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. За змістом статей 316, 317, 392 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Здійснення власником свого права власності передусім полягає в безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном. При цьому підстави набуття права власності врегульовано статтею 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] є власником 1/4 частки у праві спільної часткової власності квартири на підставі договору дарування від 15.09.2011 та 1/4 частки на підставі договору дарування від 18.08.2023. Тобто, є володільцем 1/2 квартири. [PERSON] є власником 1/2 частки у праві спільної часткової власності цієї ж квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину. За змістом ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. За змістом ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За змістом ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Отже, за домовленістю співвласників, той із співвласників, який бажає виділу, але у разі неможливості такого виділу, має право на отримання від інших співвласників компенсації вартості його частки. [PERSON] посилається на те, що вона не може користуватися квартирою разом з [PERSON] , виділ частки квартири в натурі є неможливим. Відповідач не погоджується на виплату компенсації, оскільки немає коштів. В свою чергу позивач просить припинити її право власності на частку в цій квартирі та стягнути з відповідача компенсацію вартості своєї частки, яка визначена експертом у розмірі 606 434 грн. Так, згідно з висновком експерта №37/2025 судової оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі № 522/10553/23 від 08.09.2025, ринкова вартість квартири [ADDRESS] , загальною площею 42,3 кв.м., складає 1 212 868 грн., а ринкова вартість 1/2 частки цієї квартири складає 606 434 грн. Суд звертає увагу, що згідно з технічним паспортом на квартиру (в матеріалах справи наявний), зазальна площа квартири 43,2 кв.м., а не 42,3 кв.м. Тобто, правильність висновку експерта викликає сумніви. Згідно зі ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Однак зазначена норма встановлює лише право інших співвласників звернутися до суду з позовом про припинення права особи на часку у спільному майні у визначених випадках. Право співвласника, який бажає виділу своєї частки, звернутися з позовом до суду до інших співвласників з вимогою про припинення свого права на частку у спільному майні та примусового викупу, не передбачено. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20). Таким чином, позовні вимоги задоволегню не підлягають. Згідно з ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Outcome: dismissed