Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/865/16-ц від 19.05.2016 з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21.04.2016 року і до їх повноліття. Проте вказане рішення суду [PERSON] не виконував, у зв`язку з чим в останнього утворилась заборгованість за період з квітня 2016 року по травень 2019 року в розмірі 32 792,35 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. 15 травня 2019 року рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/278/19 змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/865/16-ц від 19.05.2016 року на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 2 000,00 грн. щомісячно (по 1 000,00 грн. на кожну дитину) до 4 000,00 грн. (по 2 000,00 грн. на кожну дитину), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили та продовжувати до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення [PERSON] також не виконує, у зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість за період з червня 2019 року по травень 2025 року в розмірі 275 395,93 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. 21 січня 2020 року рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/2172/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 21.04.2016 по 15.05.2019 у розмірі 15 776,72 грн. 15 вересня 2021 року рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/1236/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2020 року по травень 2021 року в розмірі 91 076,96 грн. Проте жодне з вказаних рішень відповідач не виконав та жодних коштів на утримання дітей не надавав. Діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходяться на повному її утриманні, оскільки свій обов`язок щодо утримання дітей батько [PERSON] не виконує. 12.12.2025 державним виконавцем Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] за виконавчим провадженням ВП № 59392117. Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на грудень 2025 року становить 257 341,65 грн. Відповідач перебуває на службі в Збройних Силах України та отримує грошове забезпечення. Внаслідок невиконання відповідачем рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15.05.2019 за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей з травня 2021 року по даний час в розмірі 166 264,69 грн. (сто шістдесят шість тисяч двісті шістдесят чотири гривні, 69 копійок). Просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 166264,69 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, скерувала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/865/16-ц від 19.05.2016 з відповідача, [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 21.04.2016 року і до їх повноліття. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/278/19 від 15.05.2019 змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/865/16-ц від 19.05.2016 року на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 2 000,00 грн. щомісячно (по 1 000,00 грн. на кожну дитину) до 4 000,00 грн. (по 2 000,00 грн. на кожну дитину), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили та продовжувати до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/2172/19 від 21.01.2020 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 21.04.2016 по 15.05.2019 у розмірі 15 776,72 грн. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/1236/21 від 15.09.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2020 року по травень 2021 року в розмірі 91 076,96 грн. Згідно розрахунку державного виконавця Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заборгованість [PERSON] за виконавчим провадженням ВП № 59392117. по сплаті аліментів станом на грудень 2025 року становить 257 341,65 грн. Відповідач перебуває на службі в Збройних Силах України та отримує грошове забезпечення. Розмір заборгованості по сплаті аліментів та порядок його розрахунку визначений державним виконавцем в судовому порядку відповідачем не оскаржено. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину. Згідно з ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку, розмір пені за період з травня 2021 по вересень 2025 становить 1725647,10 грн. (а.с.4-7). При здійсненні розрахунку виходячи з формули 4000,00 грн.*пеня (1%)*(кількість днів прострочення). З даним розрахунок суд погоджується, оскільки він відповідає вище зазначеному розрахунку, викладеному у постанові ВС №572/1762/15-ц від 25.04.2018. Позивач просить стягнути з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 166264,69 грн, враховуючи, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом грудень 2025 року становить 257 341,65 грн. тобто не перевищує розміру заборгованості по сплаті аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно зі статтею 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Разом з тим, відповідач [PERSON] не надав суду доказів на підтвердження відсутності вини останнього щодо утворення заборгованості зі сплати аліментів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Разом з тим, відповідно до положення ч.1 ст. 196 СК України максимальний розмір неустойки обмежується 100% розміром заборгованості по аліментам. З огляду на те, що сума боргу зі сплати аліментів на момент подачі позову до суду становить 257341,65 грн., позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 166264,69 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було, оскільки вона є звільненою від цих витрат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, оскільки позов [PERSON] задоволено повністю, то відповідно з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1662,65 грн. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved