Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] , через свого представника адвоката Абрамова В.В., звернулася до суду з позовом, де просила розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON] , що зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської Ради народних депутатів, про що зроблено запис за №201. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 серпня 1996року вона та відповідач уклали шлюб. В даному шлюбі у них народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутнє взаєморозуміння і різні погляди на сімейне життя. З серпня 2018 року вона та відповідач проживають окремо, спільне господарсвто не ведуть. Відповідач мешкає з іншою жінкою. Вважає, що їхня із відповідачем сім`я розпалася остаточно, примирення не бажає, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2026року у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка та відповідач, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. В матеріалах справи міститься заява позивачки про проведення судового розгляду за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні ним правовідносини. Так, сторони по справі знаходяться у шлюбі зареєстрованому 09 серпня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтоводської міської Ради народних депутатів, про що зроблено запис за № 201. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із різними поглядами на сімейне життя подружні відносини між сторонами припинені. За таких обставин, позивачка вважає їх із відповідачем подальше спільне життя неможливим, нарозірванні шлюбу наполягає. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознаками раси, національності, або релігії одружитися і заснувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просила прізвище залишити без змін. Враховуючи те, що позивачка просить розірвати їхній із відповідачем шлюб, при цьому примирення вважає неможливим, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відтак позов необхідно задовольнити. Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 1311,20 грн.

Outcome: approved