Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

ТОВ "Юніт капітал" через свою представницю - за посадою Марію Хлопкову звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11 071,02 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.01.2025 між ТОВ «Кредіплюс» та [PERSON] укладений кредитний договір № 166162 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. [PERSON] підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Після вчинених відповідачкою вказаних дій ТОВ «Кредіплюс» перерахувало грошові кошти на її банківську карту № [NUMBER] , а [PERSON] зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов укладеного договору. 16.04.2025 між ТОВ «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт капітал» був укладений договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 166162 від 03.01.2025. Відповідачка не виконує умови взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом повною мірою. На час звернення до суду заборгованість за кредитним договором становить 11 071,02 грн, яка складається із заборгованості з тіла кредиту в розмірі 6 667,00 грн, комісії у розмірі 501,00 грн, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом у розмірі 3 903,02 грн та заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 500,00 грн. Посилаючись на наявність у правонаступника права вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Юніт капітал» просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 071,02 грн та понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового субору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Судом постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачці встановлений строк на подання відзиву. Під час підготовки до розгляду справи по суті судом установлено, що відповідачка [PERSON] правом подання відзиву по позов не скористалася, жодних заяв або клопотань суду не надала, у свою чергу представниця позивача за посадою [PERSON] проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представниці позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Також, при розгляді вказаної цивільної справи суд враховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Статтею 1054 Цивільного кодексу України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентовані Законом України «Про електронну комерцію» (Закон № 675-VIII). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону № 675-VIII). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У свою чергу частиною 5 статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Вимогами ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII передбачено, що у разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII). Судом установлено, що 03.01.2025 між ТОВ «Кредіплюс» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 166162 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 544f136b. Відповідно до п. 2.1 договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 2.2.1 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно з п. 2.2. договору кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 6 667,00 грн (п. 2.2.1. договору) та надається не пізніше наступного дня після укладення договору в такому порядку: у розмірі 5 000,25 грн - на картку позичальника № [NUMBER] ; у розмірі 1 666,75 грн - шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п. 2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки фіксована. П. 2.5. передбачено, що комісія за надання кредиту складає 1 666,75 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1. договору. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Як передбачено п. 2.6. договору загальний строк кредитування за цим договором складає 84 дні - з 03.01.2025 (дата надання кредиту) по 28.03.2025. Як погодили сторони у п. 2.7.1. договору денна процентна ставка складає 5 575,77 грн/ 6 667,00 грн/ 84 дні х 100 % = 0,9956 %/день. Також відповідачкою 03.01.2025 перед підписання кредитного договору надано для ознайомлення та підписано одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, зі змісту якого [PERSON] ознайомилася з умовами і правилами кредитування. На виконання умов договору первісний кредитор 03.01.2025 перерахував на картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , зазначений нею в кредитному договорі, грошові кошти у сумі 5 000,25 грн, що підтверджується даними виписки по картковому рахунку, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, доказів протилежного відповідачкою суду не надано. Всупереч умов кредитного договору, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала у повному обсязі, кредит не погашала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 11 571,02 грн, яка з урахуванням сплачених сум складається із заборгованості з тіла кредиту в розмірі 6 667,00 грн, комісії у розмірі 501,00 грн, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом у розмірі 3 903,02 грн, заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 500,00 грн, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України; (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 16.04.2025 між ТОВ «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт капітал» був укладений договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 166162 від 03.01.2025 на суму 11 571,02 грн, що установлено з витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 16042025, реєстр прав вимог № 3 від 04.06.2025. Зазначений договір факторингу не визнавався в судовому порядку недійсним, доказів протилежного суду не надано, тож у суду немає сумнівів щодо переходу до позивача права вимоги до відповідачки за договором про споживчий кредит № 166162 від 03.01.2025. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Суд погоджується із наданими позивачем розрахунками заборгованості за кредитним договором, оскільки вони відповідають умовам укладеного відповідачкою з первісним кредитором договору та не суперечать вимогам законодавства. Відповідачка вказаний розрахунок не спростовала, відзиву на позов та власні альтернативні розрахунки суду не надала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведення факту невиконання відповідачкою [PERSON] своїх кредитних зобов`язань, що є порушенням прав позивача, обраний позивачем спосіб захисту порушеного цивільного права відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України. Водночас суд не погоджується із заявленою вимогою у частині стягнення штрафних санкцій, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеною статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За таких обставин позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення, тож позов підлягає до задоволення частково. Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд ураховує таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 з додатком № 1, додаткову угоду № 25770875679 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025, згідно з яким вартість наданих адвокатським бюро послуг у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] становить 7 000,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 7073/10 від 19.10.2018, довіреність від 10.09.2025. Вказані витрати є обґрунтованими, відповідають обсягу виконаних адвокатом робіт та складності справи. За таких обставин, з урахуванням не подання відповідачкою клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу, задоволення за наслідками розгляду справи судом у повному обсязі позовних вимог ТОВ «Юніт капітал», стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача також підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 547,39 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 697,60 грн, а всього грн, пропорційно задоволеним вимогам (95,68 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial