Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

25.08.2025 року представник позивача - директор товариства Хлопкова М.С. звернулася до суду шляхом формування документів у системі «Електронний суд», з позовом до [PERSON] та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №154874212 від 13.08.2020 року у розмірі 56 481,99 грн., судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Разом з позовною заявою директор ТОВ «Юніт капітал» Хлопкова М.С., надала клопотання про витребування доказів, які становлять банківську таємницю. Свої вимоги мотивує тим, що 13.08.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір №154874212 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, а саме відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства, зазначив свої персональні дані, в тому числі і банківську карту, на яку в подальшому отримав грошові кошти у сумі 15 240,00 грн., пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 15 240,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом. 28.11.2018 року між Первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, в подальшому укладалися додаткові угоди, відповідно до умов яких до останнього перейшло право грошової вимоги до Відповідача за вищевказаним Кредитним договором, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №129 від 13.04.2021 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого кредитор набув право грошової вимоги до Відповідача за вищевказаним договором, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року. У подальшому, 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю. Відповідно до Реєстру боржників №б/н від 04.06.2025 до Договору факторингу до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 56 481,99 грн., з яких 12 534,83 грн. - сума заборгованості за кредитом, 43 947,16 грн. - сума заборгованості за несплаченим відсотками. Відповідач [PERSON] не виконала свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому представник позивача звернувся до суду з цім позовом. Ухвалою судді від 29.08.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. 25.12.2025 року до суду поштовим зв`язком надійшов відзив від [PERSON] , в якому вона заперечує проти заявлених позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Обґрунтовувала тим, що 28.11.2018 року укладено Договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», згідно з умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача, згідно Реєстру прав вимоги №129 від 13.04.2021 року. Відповідач вважає недоведеними обставини отримання позивачем права вимоги до відповідача, могло виникнути право вимоги щодо кредитного договору №154874212 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, 05.08.2020 року, ТОВ «Таліон плюс» не могло відчужити право неналежної йому вимоги ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». Відповідно до цього і позивач не міг набути права вимоги за кредитним договором №154874212. 16.12.2025 року від представника позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому спростовує доводи відповідача щодо переходу права вимоги, а саме ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. Проте, у подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 якими продовжено строк дії договору до 31.12.2024 року. Дані додаткові угоди містять підписи та печатки сторін ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс». Таким чином, Договір факторингу №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018 по 31.12.2024 року. Враховуючи вищезазначене, представник зазначає, що відповідно до умов факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Право вимоги за кредитним договором №154874212 від 13.08.2020 року перейшло до ТОВ «Таліон плюс» 13.04.2021 року згідно реєстру прав вимоги №129, тобто вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем. Надалі, ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та позивач уклали договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором №154874212 від 13.08.2020 року. 13.11.2025 року ухвалою суду клопотання представника позивача Хлопкової М.С. про витребування доказів задоволено та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» певну інформацію. 09.01.2026 року надійшла витребувана інформація. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Хлопкова М.С. у позовній заяві клопотала про розгляд справи у відсутності сторони позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] подала заяву 02.03.2026 року про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Щодо укладання кредитного договору №154874212 від 13.08.2020 року. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №154874212 від 13.08.2020 в цей день між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Андронікової О.О. та [PERSON] було укладено в електронному вигляді кредитний договір, відповідно до вимог якого Кредитодавець надає позичальнику кредит без конкретної споживчої мети, на суму 15 240,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом згідно п. 1.3., п.1.4., або п. 1.5. Договору. На підставі пункту 1.2, 1.3 договору кредит надається строком на 29 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі дисконтний період), зі сплатою процентів у розмірі 0,53 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2 умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовується і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним. Сторони погодили, що проценти нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього договору, є процентами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України. Сторони погодили графік розрахунків до кредитного договору №154874212 від 13.08.2020 року, згідно якого датою повернення кредиту є 11.09.2020 року, сукупна вартість якого за дисконтною ставкою складає 17 582,33 грн. (а.с. 95 на звороті). У подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод зокрема: - Додаткова угода від 11.09.2020 року до договору №154874212 від 13.08.2020 року згідно якої сторони домовились про наступне: починаючи з 11.09.2020 р. позичальник сплачує за користування кредитом 1,33 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою та продовжили строк дії договору на тридцять днів; - Додаткова угода від 14.10.2020 року до договору №154874212 від 13.08.2020 року, згідно якої сторони домовились про наступне: починаючи з 11.10.2020 р. позичальник сплачує за користування кредитом 1,07 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою та продовжили строк дії договору на тридцять днів; - Додаткова угода від 10.11.2020 року до договору №154874212 від 13.08.2020 року про що сторони домовились про наступне: починаючи з 10.11.2020 р. позичальник сплачує за користування кредитом 0,67 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою та продовжили строк дії договору на двадцять вісім днів; - Додаткова угода від 08.12.2020 року до договору №154874212 від 13.08.2020 року про що сторони домовились про наступне: починаючи з 08.12.2020 р. позичальник сплачує за користування кредитом 0,67 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою та продовжили строк дії договору на тридцять днів; - Додаткова угода від 08.01.2021 року до договору №154874212 від 13.08.2020 року про що сторони домовились про наступне: починаючи з 07.01.2021 р. позичальник сплачує за користування кредитом 0,67 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою та продовжили строк дії договору на тридцять; - Додаткова угода від 09.02.2021 року до договору №154874212 від 13.08.2020 року про що сторони домовились про наступне: починаючи з 06.02.2021 р. позичальник сплачує за користування кредитом 0,67 відсотків в день від суми кредиту за дисконтною процентною ставкою та продовжили строк дії договору на тридцять. Таким чином, строк дії кредитного договору №154874212 від 13.08.2020 року на який був наданий кредит позичальнику становить до 08.03.2021 року, натомість, у матеріалах справи відсутні докази щодо подальшого продовження строку договору (дисконтного періоду) після його закінчення. Договір підписано електронним підписом [PERSON] 13.08.2020 року (підпис позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону [NUMBER] , одноразовий ідентифікатор 29Р5С4ТН). Вище зазначене підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.83). Відразу після вчинених дій, Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 15 240,00 грн. на банківську карту [NUMBER] належну відповідачу [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №3c42fac3-d2e6-4682-af5d-0b22327715358 від 13.08.2020 року (а.с.80). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. Відповідно до ст.ст.627, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Сторонами було дотримано усіх вимог законодавства, тому договір вважається укладеним та підлягає виконанню обома сторонами. Відповідачем були здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. 13.08.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів згідно договору №154874212 від 13.08.2020 року на платіжну картку 4731-21ХХ-ХХХХ-8522, що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Переказ коштів також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» за вих.№20.1.0.0.0/7-251224/53070-БТ від 25.12.2025 року, наданої на запит суду, відповідно до якої на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] та з руху коштів (виписки) по цій банківській картці (рахунку) за період з 13.08.2020 року по 18.08.2020 року вбачається, що 13.08.2020 року на картковий рахунок відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 15 240,00 грн., якими відповідач активно користувався. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №154874212 від 13.08.2020 року, заборгованість станом на 25.06.2025 року ТОВ «Юніт Капітал» становить 56 481,99 грн., з яких 12 534,83 заборгованість за тілом кредитом, 43 947,16 грн. заборгованість за процентами (а.с. 75). Згідно із детальним розрахунком заборгованості станом на 13.04.2021 року (відступлення права вимоги) за кредитним договором №154874212 від 13 серпня 2020 року, розмір заборгованості [PERSON] , наданий ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за період з 13.08.2020 року по 13.04.2021 року (дата відступлення права вимоги) становить 47 319,12 грн, що складається з основної заборгованості в сумі 12 534,83 грн. та суми заборгованості за процентами 34 784,29 грн. З наданого розрахунку заборгованості вбачається що позивач систематично, сплачувала грошові кошти щомісяця, починаючи з 11.09.2020 року та 09.02.2021 року (дата останнього платежу), загальна сума, яку відповідач сплатила становить 23 474,00 грн. За умовами кредитного договору №154874212 від 13 серпня 2020 року та додаткових угод до нього, строк дії договору закінчився 08.03.2021 року, а тому згідно наданого розрахунку заборгованості суд вважає за вірним стягнути з відповідача загальний розмір заборгованості, який утворився станом на 08.03.2021 року в сумі 14 802,29 грн., з яких 12 534,83 заборгованість за тілом кредиту та 2 267,46 грн. заборгованість за процентами. При цьому суд звертає увагу на те, що в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вимог про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України позивач не заявляв. ТОВ «Юніт Капітал», звертаючись до суду з позовом, не посилалося на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. З огляду на наведене відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» процентів за користування кредитом з 12 березня 2021 року по 31 серпня 2023 року, тобто поза межами строку кредитування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.4 ст. 16 ЗУ "Про споживче кредитування" та укладеного між сторонами договору, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Пункт 6 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про споживче кредитування" викладено у новій редакції, відповідно до якої у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом № 3498-IX, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 10561 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, які були нараховані за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, у тому числі за договором про споживчий кредит, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом № 3498-IX, підлягають списанню кредитодавцем. Тобто, по тим договорам, які будуть укладатися після 30 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, нараховувати штрафні санкції можна. Сторонами було дотримано усіх вимог законодавства, тому договір вважається укладеним та підлягає виконанню обома сторонами. Щодо стягнення за договорами факторингу. Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом. 28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» в особі директора Андронікової О.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» в особі директора Патіюка В.В. укладено Договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до п.2.1 зазначеного Договору факторингу, за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.4.1 зазначеного Договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Згідно з п. 8.2 договору строк дії договору до 28.11.2019. Згідно з додатковою угодою №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії договору закінчується 31.12.2020. Згідно з додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, який викладено у новій редакції, строк дії якого закінчується 31.12.2021. У подальшому 31.12.2021 року згідно з додатковою угодою №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2022. Згідно з додатковою угодою №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2023. Додатковою угодою №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2024 (а.с.36-61). Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. До матеріалів справи додано реєстр прав вимоги №129 від 13.04.2021 року, боржником рахується [PERSON] , договір №154874212 від 13.08.2020 року на загальну суму заборгованості 47 319,12 грн., а також протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно зазначеного реєстру та акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2021 року (а.с. 33-35). Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон плюс», оскільки із врахуванням договору факторингу та додаткових угод до нього, то його виконання здійснювалось протягом всього часу його дії. 05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» в особі директора Патіюка В.В. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» в особі директора Тимошенка О.О. укладено Договір факторингу №05/0820-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с.27-32). Згідно з п.4.1 Договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. До договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року укладено Додаткову угоду №2 від 03.08.2021 року, згідно якої строк дії Договору продовжено до 31.12.2022 року включно, та пізніше було укладено Додаткову угоду №3 від 30.12.2022 року, відповідно до якої строк дії Договору продовжено до 30.12.2024 року включно. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №11 від 31.08.2023 року, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 56 481,99 грн. (а.с. 25-26). 04.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» в особі директора Тимошенка О.О. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» в особі директора Хлопкової М.С. укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Юніт капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Юніт капітал» приймає належні ТОВ «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 19-23). Згідно з п.1.2. Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Акт прийому-передачу реєстру боржників було підписано у той самий день (а.с. 16). Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору факторингу від 04.06.2025 року, до позивача ТОВ «Юніт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 56 481,99 грн. Оскільки на підставі даних договорів відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «Юніт Капітал», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості. Посилання відповідача на те, що первісним кредитором «Манівео швидка фінансова допомога» - 28.11.2018 року відступлено право вимоги за зобов`язанням, якого на момент відступлення права вимоги не існувало, а відповідно і у ТОВ «Таліон плюс» не виникло такого права щодо кредитного договору №703070523 та у подальшому не могло відчужити право неналежної йому вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», тоді як у матеріалах справи містяться додаткові угоди, а саме Додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 року строк дії Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2024 року, та відповідний реєстр прав вимоги №129, який укладений 13.04.2021 року, тобто після укладення кредитного договору №154874212 від 13.08.2020 року. Отже, право вимоги за кредитним договором № 154874212 від 13.08.2020 року передано від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та в подальшому позивачу, на підставі реєстру, який оформлений належним чином. Тому твердження відповідача спростовано належними та достатніми доказами наданими позивачем. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування, а тому є безпідставним і задоволенню не підлягає. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за договором № 154874212 від 13 серпня 2020 року в розмірі 14 802,29 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 2 - 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Як вбачається з матеріалів справи 05.06.2025 року між позивачем та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро адвоката Тараненка А.І., укладено Договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 (а.с.73-74), а також додаткову Угоду №25770550307 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, відповідно до якої бюро надає правничу допомогу по стягненню заборгованості з [PERSON] (а.с.72). Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року позивач отримав від ТОВ «Юніт Капітал» наступні послуги: складання позовної заяви до боржника - 2 години, вартість - 5 000 грн.; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника 2 година 1000 грн.; підготовка адвокатського запиту 1 година 500 грн., підготовка та подача клопотання 500 грн. а всього 7 000 грн. (а.с.101). Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial