Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник позивача Усенко М.І. звернувся з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованість в розмірі 19450 грн за кредитним договором № 5796435 від 05 січня 2023 року. Вимоги обгрунтовує тим, що ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 5000 грн зі сплатою комісії та процентів за користування, який вона не повернула, не виконавши умови договору. 28 березня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір відступлення прав вимоги №93-МЛ, за яким останнє отримало належні ТОВ "Мілоан" права грошової вимоги до відповідача. 09 грудня 2025 року судом винесено заочне рішення про задоволення позову та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит-Капітал»" заборгованість за кредитним договором № 5796435 від 05 січня 2023 року в розмірі 19450 грн, з яких: тіло кредиту 5000,00 грн, відсотки за користування 13950 грн, комісія 500 грн, а також судові витрати в розмірі 10422.40 грн, яке за заявою відповідача скасоване та призначено до розгляду в загальному порядку. В заявіпро скасування заочного рішення суду відповідач вказала на те, що вона кредитний договір не підписувала, не отримувала його копії та не проходила ідентифікації. Їй невідомо хто використовував її підпис та які контактні дані були прив`язані. У 2023 році змінила номер телефону, що ставить під сумнів факт оформленння кредиту саме нею. Ухвалою суду від 14 січня 2026 року заяву відповідача задоволено та заочне рішення від рішення від 09 грудня 2025 року у справі скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 20 лютого 2026 року позивач подала заяву, в якій вказує про те, що нараховані банком відсотки та комісія є необгрунтованими через відсутність повного розрахунку заборгованості, копії кредитного договору та відомості платежів. Також просить відмовити у стягненні завищених судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є завищеними, необгрунтованими, неспівмірними зі складністю справи та обсягом виконаної роботи. (а.с.146). 09 березня 2026 року представник позивача подав заперечення на вказану заяву та просить рішення залишити без змін, а заяву про перегляд судових витрат та сум залишити без задоволення. Витрати на правову допомогу не є завищеними та відповідають ринковій вартості юридичних послуг, є обгрунтованими з врахуванням складності справи, часу витраченого. Нарахування відсотків та комісії проводилося в межах та на умовах договору (а.с. 148-150). Сторони в судове засідання не з"явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи. Окрім того, представник позивача просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.150), що не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відтак, неявка сторін згідно ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для проведення судового засідання на підставі наявних доказів. Суд, повно та всебічно з"ясувавши обставини, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку, Встановлено, що предметом спору є стягнення заборгованості з приводу виконання зобов"язань кредитного договору. Так, матеріалами справи стверджується про те, що 05 січня 2023 року [PERSON] заповнила анкету-заяву на кредит № 5796435, в якій замовила в ТОВ "МІЛОАН" кредит на суму 5000 грн (а.с. 18). Після погодження замовленої суми кредиту відповідач підписала з вказаним Товариством електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора F49417 договір про споживчий кредит, графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с.19-25). За умовами вказаного кредитного договору сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.1). Сума кредиту становить 5000,00 грн (п. 1.2). Кредит надається загальним строком на 100 днів з 15 квітня 2023 року і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3). Пільговий період складає 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15 січня 2023 року (п. 1.3.1). Поточний період складає 90 днів, що настає з наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 15 квітня 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату 15 січня 2023 року, але не пізніше дати остаточного позашення заборгованості 15 квітня 2023 (п. 1.4). Комісія за надання кредиту 500 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 750 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 13500 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (1.5.3). Тип процентної ставки фіксований (п. 1.6). Позичальник не повинен сплачувати на користь кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим договором. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких яких інших винагород кредитодавця не можуть бути збільшені кредитодавцем без згоди позичальника (п. 1.7). Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товаритсва та/або відповідний мобільний застосунок чи інші засоби (п. 6.1). Розміщені в особистому кабінеті позичальника проєкт цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ "Мілоан" про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ "Мілоан" електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ "Мілоан" електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2). Укладення ТОВ "Мілоан" кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що відповідач, яка ідентифікована ТОВ "Мілоан", підписала договір № 5796435 від 05 січня 2023 року шляхом введення одноразового ідентифікатора F49417, який направлений на мобільний телефон [NUMBER] (а.с.26). Вказаний номер телефону зазначений відповідачкою і в договорі. На підставі укладеного кредитного договору ТОВ "Мілоан" 05 січня 2023 року перерахувало на користь відповідача кредитні кошти в сумі 5000 грн, про що свідчить платіжне доручення №90674838 (а.с.26, 64). Будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача не надходило. У відомостях про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором визначені найменування фінансових послуг (надання кредиту в сумі 5000 грн, нарахування комісії за оформлення кредиту - 500 грн та процентів згідно п. 1.5.2 договору та період їх нарахування з 05 січня 2023 року по 28 березня 2023 року (а.с. 27). 28 березня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір відступлення прав вимоги №93-МЛ (а.с.28-32). Згідно додаткової угоди №1 від 26 серпня 2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с.33-35). Про відступлення права грошової вимоги та про необхідність погасити наявну за договором про споживчий кредит заборгованість відповідача було повідомлено, про що свідчить направлена їй досудова вимога за вих. №5308/5500 від 12 вересня 2025 року (а.с. 35), яка залишилась без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду. З витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог вбачається, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача на сума заборгованості 16900 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 5000,00 грн, залишок по відсотках 11400 грн, залишок по комісії 500 грн (а.с.34). Згідно розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості за період з 28 березня 2023 року по 13 квітня 2023 року (в межах строку дії договору) становить 19450 грн, з яких: тіло кредиту 5000,00 грн, відсотки за користування 13950 грн, комісія 500 грн (а.с.28). Як вбачається з поданої зави на а.с.146, відповідач оспорює правомірність нарахування боргу, зокрема, відсотками та комісією. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням описаних вище норм, відповідач та ТОВ "Мілоан" дотрималися чинного законодавства при укладенні електронного кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримала від ТОВ "Мілоан" суму кредиту у розмірі 5000 гривень. Оскільки між сторонами на підставі укладеного кредитного договору виникли кредитні правовідносини, тому суд застосовує до них положення ст. 1054, 1056-1 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як установлено з матеріалів справи, ТОВ "Мілоан" надало відповідачу [PERSON] можливість користуватися кредитними коштами, однак вона не дотримувалася своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 28 березня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір відступлення прав вимоги №93-МЛ та згідно додаткової угоди №1 від 26 серпня 2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Вказане підпадає під дію ст. 1077 ЦК України, якою визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). При цьому встановлено, що після отримання права вимоги до відповідача, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" здійснило нарахування за період 28 березня 2023 року по 13 квітня 2023 року (в межах строку дії договору) відсотків за користування кредитом в розмірі 13950 грн (а.с.85). Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач порушила умови укладеного договору про споживчий кредит, у встановленому порядку та строки не погашала заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів не надала, не подала й будь-яких доказів на спростування користування перерахованими на її користь коштами. Відповідач заперечила наявний розмір заборгованості по відсотках та комісії, проте такі доводи є неогрунтованими, оскільки відсоткова ставка та сума відсотків передбачена в договорі та графіку платежів, які узгоджені сторонами та містяться в матеріалах справи. Після отримання права вимоги до відповідача, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" здійснило нарахування за період 28 березня 2023 року по 13 квітня 2023 року (в межах строку дії договору) відсотків за користування кредитом в розмірі 13950 грн (а.с.85). А тому вказаний розмір заборгованості по відсотках, комісії є обгрунтованим, неспростованим відповідачем та правомірно підлягає стягненню. Позивач набув права вимоги за вищевказаним зобов`язанням на підставі договору відступлення прав вимоги, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог з відповідача належить стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2422.40 грн. Що ж стосуються вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, то такі підлягають частковому задоволенню. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано акт наданих послуг та детальний опис до акту на суму 8000 грн, копію договору про надання правничої допомоги, копію ордеру (а.с.38-39). За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, відповідач подала заяву, в якій просить в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу відмовити, посилаючись на завищеність таких сум. Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Таким чином, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Однак, з позовної заяви вбачається, що вона викладена всього на 5 аркушах, де викладено в основному перелік законодавства. До суду подано незначну кількість копій документів, а підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки практика по вказаній категорії справ є сталою та не потребує об`єктивної та нагальної необхідності для адвоката вивчати додаткові джерела права та інші обставини. Враховуючи заперечення іншої сторони щодо розміру таких витрат, суд вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, неспівмірним з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин та підлягає до часткового задоволення на суму 4000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved