Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У січні 2026 року позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що незважаючи на досягнення донькою повноліття вона продовжує навчатись у Київському професійному коледжі мистецтва та технологій сервісу і знаходиться на її утриманні. Для продовження та здобуття освіти Христина потребує матеріальних витрат і допомоги, які спроможний забезпечити відповідач. Ухвалою від 12.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Відзиву на позов або будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви, а також жодних заяв чи клопотань щодо розгляду справи, відповідачем не подано. Повідомлення про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації відповідача, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Правова позиція Європейського суду з прав людини виходить із принципу належної процесуальної обачності (due diligence): сторона, яка знає або повинна знати про існування судового провадження відносно неї, зобов`язана виявляти розумну уважність до його перебігу та вживати заходів для участі в ньому. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов такого висновку. Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За загальним правилом, встановленим ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітніх сина або доньки, які продовжують навчання, на обох батьків. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Це, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати, в тому числі повнолітніх дочку, сина, тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. З матеріалів справи слідує, що Христина народилась [INFO] , є донькою сторін у справі та зареєстрована разом із матір`ю за однією адресою в м. Звягель Житомирської області. У травні 2023 року дівчинка змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . На утримання доньки відповідач згідно судового рішення від 10.04.2009 зобов`язаний був сплачувати аліменти на користь позивачки до досягнення дитиною повноліття, втім такий свій обов`язок він не виконував та мав заборгованість. Судовим рішенням від 21.12.2018 відповідач позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] . Станом на день звернення до суду з даним позовом донька сторін досягла повноліття та вона навчається з 01.09.2024 у Київському професійному коледжі мистецтва та технологій сервісу за професією перукар, форма навчання денна, термін навчання до 31.03.2026. Домовленості про подальший порядок утримання спільної доньки батьки не досягли. Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син продовжують навчання; потребують матеріальної допомоги, під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Обов`язки по вихованню, догляду, розвитку дитини, а в даному випадку дорослої доньки, яка продовжує навчання, значно більшою мірою виконуються тим з подружжя (з колишнього подружжя), з яким вона проживає. Незважаючи на юридично закріплений принцип гендерної рівності (ч.6 ст.7 СК України), у переважній більшості випадків такий догляд здійснює мати. Разом з тим, суд наголошує, що обов`язок по утриманню своїх дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, не може бути покладений виключно на одного з батьків. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Звернення матері до суду з даним позовом свідчить про те, що батько не достатньо приймає участі у вихованні, утриманні своєї доньки, не створює всі необхідні умови для її розвитку і життя. Відповідач не надав суду підтверджень щодо своєї неспроможності сплачувати аліменти. Аліментні правовідносини мають соціальний характер: вони спрямовані на забезпечення мінімально необхідного рівня існування особи, яка не має можливості самостійно отримувати доходи. СК України встановлює обов`язок батьків утримувати повнолітніх доньку/сина, якщо вони потребують допомоги. Закон не ставить цей обов`язок у залежність від інших життєвих обставин і не передбачає можливості ухилення від виконання цього обов`язку при доведенні потреби. Практика Верховного Суду підкреслює необхідність дослідження реальної потреби й можливостей батьків. У ситуації, коли потреба доведена й є суттєвою, вона визнається пріоритетною, оскільки повнолітня донька, яка продовжує навчання, не має альтернативних джерел забезпечення. Резюмуючи викладене, виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільної доньки сторін, враховуючи потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який, на переконання суду конкретно у цій справі, зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя Христини, суд приходить висновку, що [PERSON] в змозі сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовних вимогах: тобто 4000 грн щомісячно на період навчання своєї доньки. Такий розмір є реальним та відповідатиме засадам розумності, виваженості і справедливості. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 05.01.2026. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved