Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" і [PERSON] було укладено кредитний договір №79/2012-Р, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 144900 грн, на строк з 27 березня 2012 року по 26 березня 2017 року. Кредит надавався на придбання автомобіля. Для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором цього ж дня між позивачем і [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язалась солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за невиконання усіх зобов`язань позичальника за кредитним договором. Також в забезпечення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між позивачем і [PERSON] було укладено договір застави (транспортних засобів), посвідчений 27 березня 2012 року приватним нотаріусом Свердловського міського нотаріального округу Луганської області Дашевською Г.Л. за реєстраційним №375. 21 травня 2019 року рішенням Біловодського районного суду Луганської області залишеним без змін постановою Луганського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року, позовні вимоги банку задоволені частково та ухвалено: 1) стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором №79/2012-Р від 27 березня 2012 року, яка утворилась за період з грудня 2015 року по 26 березня 2017 року в сумі 55607 грн 86 коп., яка складається із боргу за кредитом в розмірі 55607 грн 86 коп.; 2) стягнути з [PERSON] на користь АТ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором №79/2012-Р від 27 березня 2012 року, строк сплати якої настав, за період до листопада 2015 року у сумі 40218 грн 70 коп, яка складається із боргу за кредитом у розмірі 27851 грн 74 коп. та відсотків за користування кредитом 12366 грн 96 копійок. Таким чином загальний розмір заборгованості за кредитним договором, ухвалений рішенням суду від 21 травня 2019 року, становить 95826 грн 56 коп., з яких: 83459 грн 60 коп. (55607 грн 86 коп. + 27851 грн 74 коп.) борг за кредитом, 12366 грн 96 коп. борг за відсотками. В період з 08 грудня 2023 року по 21 лютого 2025 року заборгованість у розмірі 95826 грн 56 коп. була погашена в ході виконавчих проваджень з примусового виконання рішення суду. Отже зобов`язання відповідача за кредитним договором не були виконані відповідно до умов та строків встановлених кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, то банком відповідно до ст. 625 ЦК України проведено нарахування 3% річних у розмірі 7947 грн 04 коп., інфляційних втрат у розмірі 16542 грн 23 коп., за період з 21 травня 2019 року (ухвалення рішення судом) по 23 лютого 2022 року. З 24 лютого 2022 року відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України позичальники звільняються від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, на період дії в Україні воєнного стану. Крім цього, відповідно до договору застави від 27 березня 2012 року відповідач зобов`язався на період дії кредитного договору застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок та забезпечити безперервну дію страхового покриття щодо предмету застави на строк не менший, ніж той, в межах якого заставодавець (позичальник) виконає свої зобов`язання за кредитним договором. Не пізніше ніж за 3 банківські дні до граничного строку закінчення дії договору страхування у випадку, якщо заставодавець не виконав всі свої зобов`язання за кредитним договором, укласти новий договір страхування, сплатити річний страховий платіж або черговий страховий платіж, визначений новим договором страхування та не пізніше ніж за 1 банківський день до граничного строку дії попереднього договору страхування надати заставодержателю докази таких сплат та копії договору страхування (п. 3.3.4). Однак відповідач в порушення зазначеної норми договору застави своїх зобов`язань щодо укладення договору страхування предмета застави, здійснення страхового платежу, надання позивачу копії договору та доказів страхових платежів не виконав. Згідно з п. 4.2. договору застави, за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання п. 3.3.4 цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку, протягом якого заставодавець порушував вимоги п. 3.3.4 цього договору, і становить 1,5% від заставної вартості предмета застави, визначеної у п. 2.3 цього договору (161000 гривень), який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком, починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення. Відповідно до зазначених норм, позивачем за період з 12 березня 2017 року по 29 лютого 2020 року нараховано штраф у розмірі 45885 грн (161000 х (1.5 + 0.75 х 36%). Таким чином загальний розмір заборгованості за цим позовом становить 70374 грн 27 коп., що складається з 7947 грн 04 коп. 3% річних, нарахованих на суму боргу за кредитом та процентами, за період з 21 травня 2019 року по 23 лютого 2022 року; 16542 грн 23 коп. інфляційні втрати, нараховані на суму боргу за кредитом та процентами, за період з 21 травня 2019 року по 23 лютого 2022 року; 45885 грн штраф за невиконання зобов`язання за договором застави, нарахований за період з 12 березня 2017 року по 29 лютого 2020 року. Тому, з урахуванням вказаних обставин просив стягнути з відповідача 3% річних, інфляційні втрати та штраф у загальному розмірі 70374 грн 27 коп. і відшкодувати судові витрати. За ухвалою судді від 02 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов. 13 листопада 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача адвокат Оберемчук О.О. зазначила, що з позовними вимогами не погоджується, оскільки на порушення строків виконання зобов`язання відповідачем вплинули форс-мажорні обставини, пов`язані з вторгненням рф на територію України. Вторгнення рф в Україну є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), що також підтверджено листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, хоча форс-мажорні обставини для відповідача розпочалися у 2014 році. Втрата домівки через російське вторгнення є надзвичайними та невідворотними обставинами, що вплинули на хід подальшого життя відповідача та його зобов`язання перед позивачем адже фінансова неспроможність вчасно платити кредит була не з його волі та не з його дій. До того ж позивач невірно розраховує період прострочення зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що зобов`язання відповідачем повністю виконано 21 лютого 2025 року. Отже період прострочення становить 441 день, з 08 грудня 2023 року по 21 лютого 2025 року. Оскільки кількість днів простроченя - 441 день, то інфляційні втрати становлять 8230 грн 28 коп. і 2015 грн 59 коп. 3% річних, разом 10245 грн 87 копійок. Право на стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову. При цьому на сторінці 4 абзац 5 позовної заяви зазначено "оскільки відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до якого йому було надано кредит, банком проведено нарахування 3% річних у розмірі 7947 грн 04 коп. та інфляційних втрат у розмірі 16542 грн 23 коп. за період з 21 травня 2019 року (ухвалення судом рішення) по 23 лютого 2022 року. З 24 лютого 2022 року відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники звільняються від відповідальності, визначеної ст. 625 цього кодексу на період дії в Україні воєнного стану". Відповідач не заперечує щодо тверджень позивача про звільнення позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України на період дії в Україні воєнного стану. Позивач не підтвердив порушення відповідачем договору застави. Відповідач заявляє, що договір страхування предмета застави укладався щороку із страховими компаніями, а протилежного сторона позивача не довела. Жодного порушення відповідачем договору застави не виявлено, оскільки воно відсутнє. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан в Україні неодноразово продовжено. Тому з урахуванням викладеного просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 20 листопада 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача Шищак І.С. зазначила, що відповідач в порушення норм п. 5.5, п. 5.6 кредитного договору не повідомив банк про настання у 2014 році форс-мажорних обставин щодо нього та не надав відповідних доказів. Лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, на який міститься посилання, виданий значно пізніше 2014 року та не охоплює період, за який здійснено нарахування, які є предметом даного позову до 23 лютого 2022 року. Форс-мажорні обставини не звільняють сторін договору від виконання зобов`язань і не змінюють строків такого виконання, а спрямовані на звільнення сторони від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Розрахунок періоду, а саме 441 день, який є періодом між датами 08 грудня 2023 року та 21 лютого 2025 року спростовується наступним. У позовній заяві зазначено, що рішенням суду від 21 травня 2019 року визначено, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 95826 грн 56 копійок. Вказана заборгованість погашена в період з 08 грудня 2023 року по 21 лютого 2025 року, в ході виконавчих проваджень. Отже прострочення сплати заборгованості відбулося в період з 21 травня 2019 року по 08 грудня 2023 року в сумі 95826 грн 56 коп., та в період з 08 грудня 2023 року по 21 лютого 2025 року в сумах з врахуванням часткових погашень, що здійснювались в цей період. У зв`язку із введенням воєнного стану, 3% річних та інфляційні втрати нараховано за період з 21 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року на суму 95826 грн 56 копійок. Такий розрахунок відповідає доказам у справі, руху коштів за рахунками позичальника та не спростовується доводами наведеними у відзиві. Відповідач не надіслав позивачу доказів укладення договорів страхування та здійснення страхових платежів, а якщо він стверджує, що порушення відсутнє, то на підтвердження своїх заперечень йому достатньо надати копії договорів страхування та платіжні документи, які підтверджують здійснення страхових платежів. 01 грудня 2025 року представник відповідача адвокат Оберемчук О.О. надіслала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких посилалась на обставини для відмови у позові аналогічні тим, які зазначені у відзиві на позов. 05 грудня 2025 року представник позивача Шищак І.С. надіслала до суду додаткові пояснення, в яких звернула увагу на обставини, вказані у відповіді на відзвив. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27 березня 2012 року між ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" і [PERSON] було укладено кредитний договір №79/2012-Р, за умовами якого відповідач отримав кредит на придбання автомобіля в розмірі 144900 гривень, строком кредитування з 27 березня 2012 року по 26 березня 2017 року (а.с. 10-15). 27 березня 2012 року між ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" (заставодержатель) і [PERSON] (заставодавець) укладений договір застави (транспортних засобів) для забезпечення всіх вимог заставодержателя, які випливають з кредитного договору №79/2012-Р від 27 березня 2012 року (а також договорів про внесення змін до нього), надалі кредитний договір, укладеного між заставодержателем та заставодавцем, згідно з яким заставодавець зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 26 березня 2017 року повернути кредит у розмірі 144900 гривень, сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування. Предметом застави є автомобіль марки RENAULT, моделі DUSTER, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , колір чорний, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.16-18) Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 21 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року, позовні вимоги задоволені частково, стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором №79/2012-Р від 27 березня 2012 року, яка утворилась за період з грудня 2015 року по 26 березня 2017 року у сумі 55607 грн 86 коп., яка складається із боргу за кредитом у розмірі 55607 грн 86 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором №79/2012-Р від 27 березня 2012 року, строк сплати якої настав за період з листопада 2015 року, у сумі 40218 грн 70 коп., яка складається із боргу за кредитом у розмірі 27851 грн 74 коп.; відсотків за користування кредитом 12366 грн 96 копійок (а.с.20-23) В період з 08 грудня 2023 року по 21 лютого 2025 року заборгованість у розмірі 95826 грн 56 коп. погашена у виконавчому провадженні в ході примусового виконання рішення суду (а.с. 25-33, 36-43). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбаченого договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважають особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, то в силу ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 7947 грн 04 коп. та інфляційні втрати у розмірі 16542 грн 23 коп., за період з 21 травня 2019 року по 23 лютого 2022 року (а.с. 34). Відповідно до договору застави від 27 березня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" і [PERSON] , заставодавець (відповідач) зобов`язався на період дії кредитного договору застрахувати предмет застави на його повну вартість за власний рахунок у відповідності до вимог банку, виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати банку копії договору (ів) страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів за цим (и) договором (ами) страхування. Забезпечити безперервну дію страхового покриття щодо предмета застави на строк не менший, ніж той, в межах якого заставодавець виконає свої зобов`язання за кредитним договором. Вчиняти всі необхідні дії для дійсності договору страхування (договір страхування укладається строком дії на один рік, якщо інше не передбачено внутрішніми нормативними актами банку), за яким застраховано предмет застави, в тому числі вчасно сплачувати страховий платіж, а також всі чергові страхові платежі, якщо такі платежі передбачені умовами договору страхування (у разі наявності дозволу на це у відповідності до внутрішніх нормативних актів банку). Не пізніше ніж за 3 банківські дні до граничного строку закінчення дії договору страхування, у випадку якщо заставодавець не виконав всі свої зобов`язання за кредитним договором, укласти новий договір страхування та сплатити річний страховий платіж або черговий страховий платіж, визначений новим договором страхування, та не пізніше, ніж за 1 банківський день до граничного строку дії попереднього договору страхування надати заставодержателю докази таких сплат та копії договору (ів) страхування. Не пізніше ніж за 3 банківські дні до граничного строку сплати чергових страхових платежів, визначених договором страхування, у випадку, якщо такі платежі передбачені умовами договору страхування (у разі наявності дозволу на це у відповідності до внутрішніх нормативних актів банку), сплачувати такі чергові страхові платежі та не пізніше, ніж за 1 банківський день граничного строку сплати чергових страхових платежів, визначених договором страхування, надати заставодержателю докази таких сплат. Підтримувати шляхом негайної сплати відповідних страхових платежів, розмір страхової суми, яка зменшилась з будь-яких причин, на рівні, визначеному в договорі страхування, на момент укладення договору страхування та надати заставодержателю докази таких сплат (п. 3.3.4 договору). Відповідно до п. 4.2 договору, за кожний випадок невиконання чи неналежного виконання п. 3.3.4 цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку, протягом якого заставодавець порушив вимоги п. 3.3.4 цього договору та становить 1.5% від заставної вартості предмета застави, визначеної у п. 2.3 цього договору, який збільшується на 0.75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком, починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення (у т.ч. враховуючи місяць у якому будуть виконані зобов`язання зі страхування). При цьому сплата штрафу не звільняє заставодавця від виконання своїх зобов`язань за вказаними пунктами. За згодою сторін предмет застави оцінено в 161000 гривень (п.2.3. договору). З урахуванням вказаних норм відповідач повинен сплатити на користь позивача штраф у розмірі 45885 грн, який нарахований за період з 12 березня 2017 року по 29 лютого 2020 року (161000 грн х (1.5 + 0.75 х 36%) (а.с. 35). Таким чином загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача, становить 70374 грн 27 копійок. Посилання представника відповідача на форс-мажорні обставини, як на підставу порушення строків виконання відповідачем своїх зобов`язань, судом до уваги не приймаються, оскільки доказів про те, що відповідач повідомляв банк про настання таких обставин у 2014 році суду не надано. До того ж форс-мажорні обставини не звільняють сторін договору від виконання зобов`язань і не змінюють строків такого виконання. З приводу невірно розрахованого періоду прострочення зобов`язання суд зазначає, що рішенням суду від 21 травня 2019 року визначено розмір заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 95826 грн 56 копійок. Вказана заборгованість погашена в період з 08 грудня 2023 року по 21 лютого 2025 року. Отже прострочення сплати заборгованості, встановленої рішенням суду, відбувалось з 21 травня 2019 року по 08 грудня 2023 року в сумі 95826 грн 56 коп. і з 08 грудня 2023 року по 21 лютого 2025 року з урахуванням сум часткових погашень заборгованості в цей період. Оскільки з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, три проценти річних та інфляційні втрати нараховані лише за період з 21 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року. Також судом не приймаються до уваги заперечення представника відповідача, що позивач не підтвердив порушення відповідачем договору страхування належними та допустимими доказами, оскільки доказів дотримання відповідачем зобов`язань за цим договором (копії договорів страхування, платіжних інструментів про здійснення страхових платежів) ні позивачу, ні суду не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422 гривень 40 копійок.

Outcome: approved