Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за заявами - договорами № 4173365-601 від 30.07.2024 та № 4043951-601 від 02.05.2024 в загальному розмірі 94466,72 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказує, що 30.07.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено заяву-договір 4173365-601 про надання споживчого кредиту, відповідно до п. 1. розділу 1 «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору Позичальник просив надати кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: загальна сума кредиту: 52450,00 грн.; строк кредиту: 48 місяців; проценти за користування кредитом: 0,01% річних; комісія за обслуговування кредиту: 4,9% щомісячно. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. Отже, позивач свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. В подальшому Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах та комісії. У зв`язку з тим, що умови вищезазначеного Кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Станом на 01.09.2025 заборгованість за заявою - договором № 4173365-601 про надання кредиту від 30.07.2024, становить 67283,36 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 44801,48 грн.; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) 2,38 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 22479,50 грн. Між тим, 02.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено заяву-договір 4043951-601 про надання споживчого кредиту, відповідно до п. 1. розділу 1 «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору Позичальник просив надати кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: загальна сума кредиту: 30000,00 грн.; строк кредиту: 36 місяців; проценти за користування кредитом: 0,01% річних; комісія за обслуговування кредиту: 1,9% щомісячно. Станом на 01.09.2025, заборгованість за Заявою - договором №4043951-601 про надання кредиту від 02.05.2024, становить 27183,36грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 22496,01грн.; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) 1,15грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 4686,2грн. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду, відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань, позивач просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість по кредитним договорам у загальному розмірі 94466,72 грн., а також сплачені позивачем судові витрати. Ухвалою суду від 30.12.2025 прийнято справу до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не прибув, просив провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся. Відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, повторно не прибув та не надав докази поважності неприбуття у судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.07.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено Заяву-договір № 4173365-601 про надання споживчого кредиту на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка МАКСИМУМ». Згідно п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. п. 1 розділу 1 «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору, відповідачу було надано кредит на власні потреби у розмірі 52450,00 грн., строком на 48 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 4,9 % щомісячно. Відповідно до п. 1.11 розділу 1 Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цієї заяви-договору Кредит, шляхом зарахування коштів у сумі, визначеній в п. 1.2.2. заяви-договору, в сумі 52450,00 грн, шляхом перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК»; п. 1.13 Цією Заявою-договором Позичальник доручає банку утримання з суми Кредиту суму комісії за надання Кредиту шляхом проведення дебетового переказу (договірного списання) коштів ( в валюті та сумі існуючої заборгованості Позичальника перед Банком) з його поточного рахунку № [NUMBER] на сплату суми комісії відповідно до п. 1.2.3 цієї Заяви-договору за платіжною інструкцією оформленою банком. Відповідно до п. 2.1 р. 2 Кредитного договору Позичальник підтвердив, що Банк надав письмовій формі та в повному обсязі інформацію, згідно Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п. 5.16 р. 5 Кредитного договору Заява-договір набуває чинності з моменту її підписання сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою по рахунку за період з 30.07.2024 по 01.09.2025, відкритому в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я [PERSON] . Отже, позивач свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за користування ним належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.09.2025 заборгованість за договором становить 67283,36 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 44801,48 грн.; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) 2,38 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 22479,50 грн. Також, судом встановлено, що 02.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено Заяву-договір № 4043951-601 про надання споживчого кредиту на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка МАКСИМУМ». Згідно п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.4. п. 1 розділу 1 «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору, відповідачу було надано кредит на власні потреби у розмірі 30000,00 грн., строком на 36 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1,9 % щомісячно. Відповідно до п. 1.11 розділу 1 Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цієї заяви-договору Кредит, шляхом зарахування коштів у сумі, визначеній в п. 1.2.2. заяви-договору, в сумі 30000,00 грн, шляхом перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК»; п. 1.13 Цією Заявою-договором Позичальник доручає банку утримання з суми Кредиту суму комісії за надання Кредиту шляхом проведення дебетового переказу (договірного списання) коштів ( в валюті та сумі існуючої заборгованості Позичальника перед Банком) з його поточного рахунку № [NUMBER] на сплату суми комісії відповідно до п. 1.2.3 цієї Заяви-договору за платіжною інструкцією оформленою банком. Відповідно до п. 2.1 р. 2 Кредитного договору Позичальник підтвердив, що Банк надав письмовій формі та в повному обсязі інформацію, згідно Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п. 5.16 р. 5 Кредитного договору Заява-договір набуває чинності з моменту її підписання сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою по рахунку за період з 02.05.2024 по 01.09.2025, відкритому в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я [PERSON] . Отже, позивач свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за користування ним належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.09.2025 заборгованість за договором становить 27183,36грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 22496,01грн.; заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) 1,15грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 4686,2грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за заявами - договорами № 4173365-601 від 30.07.2024 та № 4043951-601 від 02.05.2024 в загальному розмірі становить 94466,72 грн. Відповідачу були надіслані повідомлення-вимога про повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитними договорами в стислі терміни. Однак відповідач порушення умов договору не усунув, заборгованість не погасив. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договорами належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованості в загальному розмірі 94466,72 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У Кредитному договорі визначений розмір процентної ставки. Заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості відповідачем не надано. Згідно з ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення, від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано, а навпаки в наданій суду заяві позовні вимоги позивача відповідач визнав. Відповідач відзиву на позовну заяву та заперечень, що він не розуміє зміст умов та правил надання кредиту, або неознайомлений саме з тими умовами, які долучені позивачем до матеріалів справи, не надав, доказів, які б спростували наявність заборгованості перед позивачем, або доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано, у зв`язку з чим, суд, при заочному розгляді справи, не має підстав піддавати надані позивачем докази сумніву. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, ці суми підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до платіжного доручення при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved