Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» звернулось до суду з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту № 71839534 від 18.06.2025 року у розмірі 11540 грн., а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн.40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.. В обґрунтування позову посилається на те, що 18 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №71839534, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 8000,00 грн. строком на 30 днів (з 18.06.2025 по 17.07.2025), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,25%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (у грошову виразі 1200,00 грн.). Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 87408, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. 16.07.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду №15368381 до договору позики, за умовами якої сиорони домовились продовжити строк кредитування на 29 днів в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 59 днів, також змінивши денну процентну ставку з 0,25% на 1%. Додатковий договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 47428, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків, комісії, у строки і на умовах, передбачених договором кредиту, належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Деал Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором №71839534від 18.06.2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №19/11/25-02 від 19.11.2025 року до договору факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 27540 грн. В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 11540,00 грн, а саме: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2340,00 грн - сума заборгованості за процентами, 1200,00 грн.- сума заборгованості за комісією. Неможливість в досудовому порядку врегулювати спір, наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 29 грудня 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. 19 січня 2026 року від представника відповідача адвоката Наталюка Н.М. надійшов відзив в якому вказав, що проти позову заперечуємо з огляду на наступне: зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період дії військового стану. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час. Зважаючи, що кредитний договір №71839534 укладений 18.06.2025 року, тобто в період дії воєнного стану в України ні, відповідач звільнений від обов`язку сплачувати пеню або штрафні санкції. Відповідач не погоджується із заявленою позивачем сумою витрат на правничу допомогу. Сума заявлених правничих витрат належним чином та документально не підтверджена. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). До витрат на професійну правничу допомогу по договору правничої допомоги від 22-08/25/ДІЛ від 22.08.25р. віднесено: вивчення/збір документів, складання позовної заяви, загальна вартість яких складає 4500,00 грн. Враховуючи наявність у адвоката стажу роботи в галузі права, враховуючи розмір заявленого відшкодування (ціни позову) вважаємо, що перелічені вище дії, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю, надано клопотання про розгляд справи у спрощеному порядку без його участі у справі. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. До того ж, суми заборгованості по процентам адвокатом не перераховувалась, а були взяті із відомостей попереднього кредитора. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Деал Фінанс Груп" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 27540,00 грн. відмовити. 28 січня 2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої відповідно позивач не погоджується з твердженнями представника відповідача, відповідно до пункту 2.2.4. Договору встановлено комісію за надання кредиту 15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1200,00 грн.). Згідно п. 6.2. договору за надання Кредиту позичальник сплачує Кредитодавцю Комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання Кредиту та підлягає сплаті Позичальником в останній день користування Кредитом відповідно до п. 2.2. Договору. Розмір Комісії, яка нараховується за надання Кредиту визначений п.п. 2.2.4. п. 2.2. Договору. Отже, нарахування комісії за надання кредиту є правомірним та таким, що повністю відповідає умовам укладеного між сторонами договору. Вказана комісія прямо передбачена положеннями Договору кредиту, з якими Позичальник був належним чином ознайомлений, погодився при його укладенні та прийняв на себе обов`язок їх виконання. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним кредитним договором та договором факторингу. Так, 18 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71839534, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 8000,00 грн. строком на 30 днів ( з 18.06.2025 по 17.07.2025), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,250% за один день, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (у грошову виразі 1200,00 грн.). У разі порушення позичальником зобов`язань за договором нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день. За умовами вказаного договору позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти за користування кредитом і комісію за надання кредиту. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 87408, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. 16.07.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду №15368381 до договору позики, за умовами якої сиорони домовились продовжити строк кредитування на 29 днів в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 59 днів, також змінивши денну процентну ставку з 0,25% на 1%. Додатковий договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 47428, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. Відповідно до довідки про ідентифікацію наданої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ідентифікація [PERSON] при укладенні договорів: №71839534 від 18.06.2025 року № 15368381 від 16.07.2025 року проведена шляхом використання одноразових ідентифікаторів 87408, 47428, що є аналогом електронного підпису, час відправки ідентифікатора 18.06.2025 11:50:13 та 16.07.2025 16:50:01. Згідно з копією платіжної інструкції ТОВ Европейська Платіжна Система», проведено транзакцію з перерахування ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів у сумі 8000,00 грн. на платіжну карту № [NUMBER] , отримувач [PERSON] . Натомість, [PERSON] у встановлений договорами строк не повернув грошові кошти, не сплатив проценти за користування ними та комісію за надання кредиту. 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладений Договір факторингу №16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Деал Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимоги №19/11/25-01 від 19.11.2025 року до договору факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Деал Фінанс Груп» право вимоги до [PERSON] за договором №71839534 від 18.06.2025 року на загальну суму 27540,00 грн, з яких: 8000,00 грн. - заборгованість за основною сумою, 2340,00 грн. - заборгованість за відсотками, 16000 грн. - заборгованість за пенею, 1200,00 грн. - комісія. З розрахунку заборгованості за договором №71839534 від 18.06.2025 року, проведеного ТОВ «Деал Фінанс Груп» вбачається, що розмір заборгованості станом на 12.12.2025 року складає 27540,00 грн, з яких: 8000,00 грн. - заборгованість за основною сумою, 2340,00 грн. - заборгованість за відсотками, 16000 грн. - заборгованість за пенею, 1200,00 грн. - комісія. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, судом встановлено, що 18 червня 2025 року відповідач [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпенчне агенство необхідних кредитів» кредитний договір №71839534, який укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Також, 16.07.2025 року відповідач [PERSON] уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Додаткову угоду №15368381 до договору щодо продовження строку кредитування на 59 днів та змінивши денну процентну ставку з 0,25% на 1%, який укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором №71839534 у повному обсязі, перерахувавши кошти в сумі 8000,00 грн. на платіжну картку, вказану відповідачем у заявці на отримання кредитних коштів, матеріали справи не містять доказів на підтвердження повернення коштів на погашення зобов`язань.Зокрема, відповідач не заперечує щодо не перерахування коштів йому та не надав відповідну виписку по рахунку. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Нормами ч.1 ст.525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договір факторингу позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідача за кредитними зобов`язаннями за договором №71839534. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, комісією, що має відображення у виписці з особового рахунку за кредитним договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконав. Щодо позовних вимог в частині стягнення комісії за надання кредиту, суд також звертає увагу на таке. За положеннями пунктів 1-1 та 4 частини 1 статті 1 Закону «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору про надання кредиту): - договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; - загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору про надання кредиту) також встановлено, що до загальних витрат за споживчим кредитом, крім процентів за користування кредитом, включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Саме такі витрати позивачем визначені в умовах кредитування та безпосередньо узгодженні з позичальником у кредитному договорі, де ним взяті на себе обов`язки зі сплати комісії за надання кредиту. Отже, умовами договору про споживчий кредит нарахування та сплата комісії за надання кредиту визначені сторонами кредитування та безпосередньо узгоджено з позичальником, а тому платіж за комісією правомірно включено до заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, позовні вимоги щодо нарахування комісії в розмірі 1200,00 грн. є обгрунтованими. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн., то суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: Договір про надання правової допомоги №22-08/25 ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025 року, витяг з акту №2-ДІЛ приймання -передачі наданої правничої допомоги до договору №22/08/25ДІЛ від 01.12.2025 року згідно якого підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] складає 4500,00 грн., платіжна інструкція. При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved