Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Долинського районного суду від 14 листопада 2018 року шляхом зміни способу їх стягнення з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] з 1500.00 грн щомісячно на кожну дитину на 1/3 частки від усіх доходів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2018 року ухвалено збільшити розмір аліментів, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] з 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину до 1500 грн, щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу набрання даного рішення законної сили, і до досягнення дітьми 18 років з урахуванням індексації відповідно до Закону . Як стало відомо, відповідач на даний час має постійне місце роботи (працює головним спеціалістом-інспектором держархбудконтролю відділу архітектури, містобудування і землеустрою), отримує заробітну плату. А тому, виникли підстави змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/3 частки від усіх доходів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались. Ухвалою суду від 06 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі. Будь яких інших процесуальних дій не проводилося. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в ньому. Додатково пояснила, що вона має право на зміну способу сплати аліментів в зв"зку із зміною обставин, які впливають на визначення їх розміру. На даний час віповідач працює в Болехівській міській раді та отримує стабільний дохід. З моменту розірвання шлюбу, неповнолітні діти перебувають на її утриманні. Аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей не вистачає. Вона є приватним підприємцем, на даний час її дохід змінився і вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Не заперечує, що відповідач періодично дарує дітям подарунки, але всі витрати на проживання, харчування, навчання дітей несе саме вона. Відповідач має захворювання, які не є тяжкими, не має інших дітей на утриманні, а тому просить позов задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення. Просив в позові відмовити. В судовому засіданні пояснив, що від допомоги дітям він не відмовляється, згіден сплачувати по 2000 грн. на кожну дитину щомісяця. Проти позову заперечує, оскільки в Болехівській міській раді він працює на період відпустки по догляду за дитиною іншої працівниці, яка може в будь-який момент повернутися до роботи. Тобто стабільний дохід він має тимчасово, після звільнення має намір займатися приватним підприємством, а тому стабільного доходу мати не буде. Крім того пояснив, що він має певні захворювання, хворіє тривалий час, витрачає кошти на лікування, а тому не має змоги сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Суд, вислухавши учасників справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Як встановлено судом, сторони з 30 серпня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в всторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.15-15зв.). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано, малолітніх дітей: дочку [PERSON] та сина [PERSON] залишено на проживання з матір`ю. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне " [PERSON] ". Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28 березня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття(а.с.17). 14 листопада 2018 року рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області збільшено розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року по справі № 343/539/17 з 1000,00 грн. до 1500 грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу набрання даного рішення законної сили, і до досягнення дітьми 18 років з урахуванням індексації відповідно до Закону (а.с.18-19). Таким чином з часу ухвалення Долинським районним судом від 14 листопада 2018 року вказаного рішення пройшов значний проміжок часу. Розпорядженням голови Болехівської міської ради І.Яцинина відповідача [PERSON] призначено з 23.07.2024 року на посаду головного спеціаліста - інспектора державного архітектурно-будівельного контролю відділу архітектури, містобудування, держархбудконтролю і землеустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не довже ніж 12 місяців з дня призначення чи скасування воєнного стану з посадовим окладом згідно штатного розпису за час відпустки по вагітності та пологах [PERSON] . Розпорядженням голови Болехівської міської ради І.Яцинина від 24 версня 2024 року продовжено строк трудового договору з [PERSON] головним спеціалістом - інспектором державного архітектурно-будівельного контролю відділу архітектури, містобудування, держархбудконтролю і землеустрою виконавчого комітету Болехівської міської ради на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] з 25.09.2024 року по 19.07.2027 року або до дати фактичного виходу на роботу останньої. Згідно наявних в матеріалах справи копій декларацій поданих [PERSON] останній має стабільний дохід у виді заробітної плати. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] в обґрунтування позову посилається на те, що відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід, тому виникли підстави змінити спосіб стягнення аліментів зі твердої грошової суми на 1/3 частку від усіх видів доходів відповідача. Крім того, як встановлено судом, відповідач не має інвалідності, та не має інших осіб, які перебувають на його утриманні. Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» у 2026 році установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3512 грн. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. При цьому для збільшення або зменшення розміру аліментів достатньо однієї з вказаних обставин. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно із ч.3ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). За вказаних обставин, позов слід задовольнити, оскільки аліменти в розмірі 1500 грн на кожну дитину станом на час розгляду справи не здатні забезпечити належного рівня життя дітей, а відповідач заперечуючи проти задоволення позову не надав жодних вагомих доказів на підтвердження своїх доводів та неможливості сплати аліментів в розмірі 1/3 частки від всіх доходів. Посилання на медичні довідки та захворювання на хронічний гастрит, хронічний холецистит суд до уваги не приймає, оскільки ці докази не свідчать про втрату відповідачем працездатності та про наявність інвалідності. Окрім того відповідачем не доведено, що в зв"язку з даними захворюваннями він несе значні витрати на лікування. Доводи відповідача на тимчасовість стабільного доходу, пов"язаного з перебуванням на посаді на час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку іншого працівника, суд також до уваги не приймає, оскільки в разі зміни матеріального стану, зокрема його погіршення, відповідач вправі звернутися з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги чинного законодавства, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та доцільність стягування з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх: сина [PERSON] та дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна протии України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім того, при визначені початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності ст. 141 ЦПК України, а саме, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 грн. На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved