Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У лютому 2026 року до Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що між сторонами 17 грудня 2024 року Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, актовий запис №95, був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу сторони по справі спільних дітей не мають. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки. Позивачка також зазначає, що причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу відсутні. Провадження у справі відкрито 10.02.2026. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на розірванні шлюбу, просить час на примирення не надавати. Відповідач до судового засідання не з`явився. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За результатами розгляду наявних у справі матеріалів та перевірки їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Наведене вище положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В свою чергу, згідно із ст.ст.109, 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Отже, як встановлено судом, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 17 грудня 2024 року зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, актовий запис №95, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони по справі спільних дітей не мають. Спори про поділ майна при розірванні шлюбу між сторонами відсутні. Шлюбних стосунків подружжя не підтримує, спільне господарство не веде. Також з позовної заяви вбачається, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. При цьому, суд зауважує на тому, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно із чч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позовної заяви позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1331,20 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак, 50 % сплаченого позивачкою при поданні позовної заяви судового збору необхідно повернути позивачці з державного бюджету.

Outcome: approved