Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява від ТОВ «Бізнес позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 25 800,94 грн. В обґрунтування поданого позову ТОВ «Бізнес позика» зазначає про те, що між ним та відповідачем укладено договір № 456736-КС-001 від 26.11.2022 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов Договору кредиту, позикодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що плата за користування кредитом стандартна процентна ставка становить 1,15957313 % за кожен день користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 8 000 грн шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] . Позивач зазначає, що до теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 456736-КС-001 від 26.11.2022 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відтак, у відповідача станом на час звернення до суду існує заборгованість за договором про надання кредиту № 456736-КС-001 від 26.11.2022 станом на 20.03.2025 в розмірі 25 800,94 грн, що складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн, суми прострочених платежів за процентами - 16 600,94 грн, суми прострочених платежів за комісією - 1 200 грн. Позивач стверджує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача і, відповідно, причиною звернення ТОВ «Бізнес позика» за захистом своїх прав до суду. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості 20 800,94 грн та судові втрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. Відповідачем заяви по суті справи до суду не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою Красноокнянського районного суду Одеської області від 03.04.2025 цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Котовського міськрайонного суду Одеської області. 23.04.2025 року набрав чинності Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Котовський міськрайонний суд Одеської області перейменовано на Подільський міськрайонний суд Одеської області. Ухвалою суду від 23.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. Судом відповідно до ухвали від 24.07.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів від АТ «ПУМБ». 06.08.2025 АТ «ПУМБ» до суду надано витребувані докази. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у постанові КЦС ВС від 24.10.2024 по справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони, представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Ухвалою суду від 04.03.2026 прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір № 456736-КС-001 від 26.11.2022 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідачем договорів підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «UA-2390», відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8 000 грн на строк 16 тижнів, термін дії договору до 18.03.2023, на умовах сплати процентів за користування кредитом: стандартна фіксована процентна ставка становить 2 % в день, знижена процентна ставка 1,15957313. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 16 800 грн. Також, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. З візуальної форми послідовності дій клієнта встановлено, що [PERSON] 26.11.2022 о 14:59:15 підписала одноразовим електронним ідентифікатором «UA-2390» договір про надання кредиту. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , зазначену відповідачем в особистому кабінеті на сайті позивача, що підтверджується квитанцією ID 1588583755 від 26.11.2022 о 15:04, операцію про перерахування 8 000 грн на карту № [NUMBER] проведено за допомогою сервісу TAC Pay, відповідно до листа АТ «Таскомбанк» від 28.01.2025 № 2617/47.1. Відповідно до інформації АТ «Перший український міжнародний банк» № КНО-07.8.5/9805БТ від 28.07.2025, у банку на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , випущено банківську платіжну картку [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні. Згідно виписки за рахунком [PERSON] [INFO] о 20:30:10 надійшли кошти в сумі 8 000 грн, призначення - надходження коштів в рамках сервісу МПС Visa International Visa Money Transfer Fast Fund. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 19.03.2025 утворилась заборгованість за договором про надання кредиту № 456736-КС-001 від 26.11.2022 в розмірі 25 800,94 грн, що складається із суми прострочених платежів за тілом кредиту у розмірі 8 000 грн, суми прострочених платежів за процентами - 16 600,94 грн, суми прострочених платежів за комісією - 1 200 грн. При цьому встановлено, що останні нарахування відповідно до розрахунку заборгованості здійснено в останній день дії договору - 18.03.2023, загальна заборгованість на цю дату складала 25 800,94 грн. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку із чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до засад цивільного судочинства, зокрема принципу диспозитивності, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог. Щодо стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір № 456736-КС-001 від 26.11.2022, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 8 000 грн. Факт укладення договору підтверджується матеріалами справи, зокрема електронною формою договору, підписаного одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а також візуальною формою послідовності дій клієнта. Факт перерахування грошових коштів підтверджується квитанцією про здійснення переказу та інформацією банківської установи щодо зарахування 26.11.2022 на картковий рахунок відповідача грошових коштів у сумі 8 000 грн. Доказів повернення зазначених коштів або сплати їх частини матеріали справи не містять, відповідач відповідних заперечень чи доказів не подав. Оскільки позивач довів факт надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 8 000 грн, а доказів їх повернення суду не надано, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами і підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення процентів Відповідно до змісту позову, позивач, обґрунтовуючи розмір заявлених до стягнення процентів, посилається саме на застосування процентної ставки у розмірі 1,15957313 % за кожен день користування кредитом. На обставини застосування стандартної процентної ставки у розмірі 2 % на день позивач у позовній заяві не посилається, відповідних доводів не наводить та не обґрунтовує підстави для її застосування при визначенні розміру заборгованості. Суд виходить із того, що позивач обґрунтовує свої вимоги застосуванням зниженої процентної ставки 1,15957313 % на день та не заявляє вимог щодо застосування стандартної ставки 2 % на день Отже, враховуючи принцип диспозитивності та межі заявлених позовних вимог, суд оцінює правовідносини сторін та здійснює перевірку розрахунку заборгованості виходячи із зазначеної позивачем процентної ставки 1,15957313 % на день. Разом з тим, аналіз наданого позивачем розрахунку заборгованості свідчить про те, що сума нарахованих процентів у розмірі 16 600,94 грн перевищує суму процентів, яка могла бути нарахована із застосуванням ставки 1,15957313 % на день за період дії договору. Судом встановлено, що кредит надано 26.11.2022, строк дії договору визначено до 18.03.2023 включно. Таким чином, кількість календарних днів користування кредитом з 26.11.2022 по 18.03.2023 включно становить 113 днів. Виходячи з суми кредиту 8 000 грн та процентної ставки 1,15957313 % на день, розмір процентів за один день становить 92,77 грн (8 000 грн ? 0,0115957313), за 113 днів користування кредитом сума процентів становить 10 483,01 грн (92,77 грн ? 113). Таким чином, обґрунтований розмір процентів за користування кредитом за період дії договору складає 10 483,01 грн. Щодо стягнення комісії за видачу кредитних коштів Розглядаючи вимоги Позивача в частині стягнення комісії в розмірі 1 200,00 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на таке. Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У даній справі, заявляючи вимогу про стягнення комісії, позивач у тексті позовної заяви обмежився лише загальним посиланням на норми Закону України «Про споживче кредитування» та правомірність нарахування таких платежів. Разом з тим, позивачем не зазначено обставин щодо погодження сторонами конкретного розміру комісії, не вказано пункт договору, який встановлює обов`язок відповідача зі сплати таких коштів. Принцип диспозитивності та змагальності цивільного процесу покладає на позивача обов`язок визначити підстави позову. Суд не вправі самостійно, замість позивача, відшукувати у доданих до позову матеріалах (договорі, правилах, графіку) пункти та умови, на які сам позивач у заяві не посилається. Навіть за умови фактичної наявності умов про комісію в тексті договору, відсутність відповідного правового та фактичного обґрунтування цієї вимоги безпосередньо у позовній заяві свідчить про невиконання позивачем процесуального обов`язку щодо викладу обставин справи. Враховуючи викладене, оскільки позивач не обґрунтовував вимогу про стягнення комісії посиланням на відповідні умови правочину та не надав розрахунку її нарахування, суд дійшов висновку про недоведеність цих вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що предметом даного спору є стягнення заборгованості за кредитним договором № 456736-КС-001 від 26.11.2022, при цьому факт укладення договору та отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 8 000 грн знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, у зв`язку з чим вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню в повному обсязі, тоді як заявлена вимога про стягнення процентів підлягає частковому задоволенню виходячи зі ставки 1,15957313 % на день - 10 483,01 грн, водночас позовні вимоги в частині стягнення 1 200,00 грн комісії не підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю належного обґрунтування у позовній заяві, унаслідок чого позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 18 483,01 грн, з яких 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 10 483,01 грн - заборгованість за процентами, а в решті позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Бізнес позика» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» № 66328 від 24.03.2025. Оскільки позов ТОВ «Бізнес позика» до [PERSON] задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до суми задоволених вимог 1 735,34 грн (18 483,01 грн / 25 800,94 грн х 2 422,40 грн).

Outcome: partial