Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 3378376 від 21.12.2020 року у розмірі 16 400,00 гривень, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою ІКС Кредитодавця, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus", укладено Договір № 3378376. На умовах, встановлених Договором, Кредитодавець надає Споживачу кредит у розмірі 5 000 гривень строком на 30 днів, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 3378376 від 21.12.2020 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 16400.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11400.00 грн. Внаслідок укладення ряду договорів факторингу право вимоги до відповідача за договором № 3378376 перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 03 грудня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали без вручення в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, ухвалою від 02 лютого 2026 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник банку у позовній заяві вказав, що проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач про розгляд справи по суті належним чином був повідомлений шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неявки не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши доводи сторін, встановив таке. 21 грудня 2020 року у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали договір № 3378376 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М504829» відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». За умовами договору ТОВ «Авентус Україна» надає [PERSON] кредитні кошти в сумі 5 000 грн. на строк 30 днів шляхом перерахування цих коштів на електронний платіжний засіб (платіжну картку) № [NUMBER] ( п.1.2, п.1.3, п.2.1). За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.5. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання Споживачем умов Договору та становить: 1.5.1 Знижена процентна ставка 0,01% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. 1.5.2 Стандартна процента ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в пп.1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1- 4.6 цього Договору; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Перерахування 21.12.2020 року кредитних коштів в сумі 5000,00 грн. на банківську картку відповідача № [NUMBER] підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №18617-1327-148474057 та не заперечено відповідачем. 28.07.2021 було укладено договір № 28072021, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3378376 від 21.12.2020 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників Додатку №1 до нього включений боржник [PERSON] за кредитним договором № 3378376 від 21.12.2020 року із загальною сумою заборгованості 16400.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000.00 грн.; заборгованість за процентами - 11400.00 грн. 23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3378376 від 21.12.2020 року. Згідно реєстру заборгованостей №1 до нього включений боржник [PERSON] за кредитним договором № 3378376 від 21.12.2020 року із загальною сумою заборгованості 16400.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000.00 грн.; заборгованість за процентами - 11400.00 грн. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3378376 від 21.12.2020 року. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Статтею 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Досліджені в справі докази свідчать, що укладений між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] договір № 3378376 від 21.12.2020 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», у ньому визначені усі істотні умови, характерні для таких видів договорів. Відповідач зі своєї сторони не заперечив і не спростував існування між ним та ТОВ «Авентус Україна» кредитних правовідносин та отримання за цим договором кредитних коштів в сумі 5000,00 грн. Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» приєднаними до позову договорами факторингу з додатками довів набуття ним права вимоги до відповідача за договором № 3378376 від 21.12.2020 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а відтак є належним позивачем у спірних правовідносинах. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем як новим кредитором, за період з 21.12.2020 по 11.11.2025 заборгованість відповідача становить 16400.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11400.00 грн. З цього ж розрахунку вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» після отримання прав вимог до боржника [PERSON] за договором № 3378376 від 21.12.2020 року не здійснювали нарахування відсотків на кредитну заборгованість відповідача. Сума заборгованості відповідача, відповідно до складеного первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» розрахунку заборгованості, становить: 16400.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 11400.00 грн, що суперечить умовам договору. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Отже, як встановлено вище, строк кредитування за договором позики, який був погоджений сторонами цієї угоди, становить 30 днів по 20.01.2021. Позивачем не надано доказів про здійснення відповідачем дій для пролонгації кредитного договору згідно Розділу 4 договору № 3378376 від 21.12.2020 року. Розрахунок заборгованості, долучений до позову, є фактично інформаційною довідкою про розмір заборгованості, яка виготовлена односторонньо кредитодавцем, жодними іншими документами (виписками) не підтверджується, інших доказів того, що відповідач як позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи також не містять, а відтак, інформація, зазначена в розрахунку, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Матеріали справи свідчать, що нарахування відсотків за договором позики, здійснювалося поза межами строку кредитування, тобто після 20.01.2021 року. Із цього приводу слід зазначити, що проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування, є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). З огляду на викладене розмір відсотків відповідно до умов договору позики № 3378376 від 21.12.2020 року, враховуючи неповернення відповідачем заборгованості в межах строку кредитування або протягом трьох днів, що слідують за датою закінчення такого строку, становить 2 850,00 гривень (5000,00 грн. х 1,9% : 100 х 30 днів). Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих відповідачем кредитних коштів та процентів, нарахованих в межах строку кредитування, визначених кредитним договором, за стандартною процентною ставкою. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість в загальній сумі 7850 гривень (5000 грн + 2850,00 грн). У позовній заяві представник позивача також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: договір №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 між ТОВ «Факторинг Партнерс» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявку ТОВ «Факторинг Партнерс» про надання юридичної допомоги №993 від 01.10.2025, з якої вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] ; витяг з Акту №21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 по стягненню заборгованості з [PERSON] (усна консультація з вивченням документів - 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6000 грн.). Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 47,87 % таких вимог.

Outcome: partial