Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

31.07.2025 року заявниця [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Горбенко П.В., звернулася до суду із заявою, визначивши заінтересованими особами: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, Військову частину [NUMBER] , про оголошення особи померлою. Заява обґрунтована тим, що 04.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1515. Після початку повномасштабного воєнного вторгнення з боку російської федерації, її чоловік [PERSON] 11.08.2022 року був призваний [INFO] на військову службу до Збройних Сил України та направлений до військової частини [NUMBER] , де проходив військову службу на посаді старшого стрільця 1-го стрілецького відділення, 2-го стрілецького взводу, 2-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону, на початку квітня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Під час виконання бойового завдання військової служби, пов`язаного із захистом територіальної цілісності та незалежності України, під час відсічі агресії російських окупаційних військ та перебування безпосередньо в районах ведення активних (бойових) дій, з 08.04.2023 року її чоловік [PERSON] вважається зниклим безвісті. Сповіщенням № 528 від 11.04.2023 року за вих. № 473 та № 146 за вих. № 1/3012 заявницю було повідомлено про те, що її чоловік [PERSON] 08.04.2023 року під час ведення бойових дій в районі м. Бахмут Донецької області отримав поранення несумісне з життям. 18.04.2023 року [PERSON] звернулася до Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області із заявою по факту зникнення її чоловіка, в зв`язку з чим 19.04.2023 року відкрито кримінальне провадження № 12023221200000946 та інформація про її чоловіка внесена до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих. З матеріалів службового розслідування військової частини [NUMBER] (Акт службового розслідування від 28.04.2023 та Наказ про результати службового розслідування від 29.04.2023 № 3017) вбачається, що 08.04.2023 року старший солдат [PERSON] виконував бойове завдання на взводному опорному пункті «пан» 2-ї стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону, який знаходився в м. Бахмут Донецької області. При спробі змінити дислокацію, його особовий склад, під час переміщення до нового місця розташування, потрапив під щільний кулеметний обстріл противника. Старший солдат [PERSON] , який йшов першим, отримав вогнепальне кульове поранення і впав на землю. Явних ознак життя старший солдат [PERSON] не подавав, надати йому допомогу та ретельно перевірити живий чи ні, можливості не було, оскільки дана місцевість перебувала під постійним вогневим контролем противника. Незабаром ворог розпочав штурмові дії, внаслідок чого, військовослужбовцям довелося відійти від займаних позицій під натиском переважаючих сил противника. В подальшому, з метою з`ясування того, що відбувається на вказаному взводному пункті, молодший сержант [PERSON] злетів дроном задля обстеження даної місцевості. Після прильоту дрона до місця події, [PERSON] виявив лежачого на землі військовослужбовця, ймовірно старшого солдата [PERSON] , який не подавав ознак життя. Вранці наступного дня, 09 квітня 2023 року, молодший сержант [PERSON] вдруге, за допомогою дрона, здійснив обстеження території взводного опорного пункту «Пан», який вже був захоплений переважаючими силами противника, тіло військовослужбовця, ймовірно старшого солдата [PERSON] , знаходилось на тому ж місці, без ознак життя. До теперішнього часу [PERSON] на зв`язок не виходив, будь-яка інформація про нього відсутня, рішення по кримінальному провадженню не прийнято. На підставі викладеного, [PERSON] просить визнати [PERSON] померлим [INFO] в м. Бахмут Донецької області під час виконання бойового завдання в ході здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, оскільки це необхідно для оформлення передбачених законом соціальних гарантій та державних виплат, пов`язаних із загибеллю військовослужбовця. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 01.08.2025 року відкрито провадження у справі. 15.08.2025 року від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Ляшенка О.О. до суду надійшли письмові пояснення, у яких останній зазначив, що Міністерство оборони України є окремою юридичною особою та [PERSON] жодної посади в штаті саме Міністерства оборони України, як юридичної особи, не займав, військової служби безпосередньо в Міністерстві оборони України не проходив, а отже, між [PERSON] та Міністерством оборони України не має будь-яких безпосередніх правовідносин. При вирішенні справи просив врахувати правову позицію Великою Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 11.12.2024 року у справі № 755/11021/22 та прийняті рішення в межах чинного законодавства, що не суперечить інтересам обороноздатності України в умовах введеного на території України воєнного стану. 20.08.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника заявника - адвоката Горбенка П.В. до суду надійшли заперечення на пояснення Міноборони. Адвокат вважав, що наданими до заяви доказами в достатній мірі підтверджується факт ймовірної загибелі [PERSON] , просив задовольнити подану заяву в повному обсязі. Судове засідання, призначене на 02.10.2025 року о 09 год. 30 хв., було протокольно відкладене в зв`язку з неявкою присяжних [PERSON] та Медвінської О.В. 03.11.2025 року начальник Полтавського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яковенко І. надіслала до суду лист, яким повідомила, що по архівно-пошукових матеріалах відділу та за Даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про зміну прізвища та про смерть [PERSON] не виявлено. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05.11.2025 року було задоволено клопотання [PERSON] та представника Міністерства оборони України Ляшенка О.О. про витребування доказів. На виконання вимог ухвали суду від 05.11.2025 року, 25.11.2025 року начальник Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби Власов Є. надіслав до суду лист, у якому зазначив, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України [PERSON] в період з 08.04.2023 року по 25.11.2025 року (станом на 13:23) в базі даних не виявлено. 28.11.2025 року від директора ДП «Український національний центр розбудови миру» Бабійчук Н. надійшло повідомлення, з якого слідує, що станом на дату надання відповіді інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про [PERSON] до НІБ не надходила. 01.02.2026 року до суду надійшла заява про виконання ухвали від представника Міноборони Ляшенка О.О., в якій останній просив витребувати у військової частини [NUMBER] такі докази: завірену належним чином копію наказу про зарахування [PERSON] до особового складу військової частини [NUMBER] ; будь-які наявні відомості щодо [PERSON] , які можуть мати значення для розгляду справи, зокрема щодо його місцезнаходження, інформації щодо перебування у полоні та інші необхідні відомості для вирішення справи. Представник заінтересованої особи зазначив, що ці докази ухвалою суду від 05.11.2025 року були витребувані в Міністерства оборони України, однак останнє є окремою юридичною особою, [PERSON] не займав жодної посади саме в його штаті, військової служби безпосередньою в Міністерстві оборони України не проходив, тому будь-які безпосередні правовідносини між [PERSON] та Міністерством оборони України відсутні. У свою чергу, військова частина [NUMBER] , в якій проходить військову службу [PERSON] , є окремою юридичною особою та розпорядником затребуваної судом інформації. 02.12.2025 року начальник Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Полтавській області Сизоненко Д. надіслав до суду довідку № 74-21112025/53210 з єдиної інформаційної системи МВС України про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності на території України. Також 02.12.2025 року до суду з Головного управління ДПС у Полтавській області надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в період з квітня 2023 року по жовтень 2025 року по громадянину [PERSON] станом на 26.11.2025 року. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 16.12.2025 року бо витребувано у військової частини [NUMBER] завірену належним чином копію наказу про зарахування [PERSON] до особового складу військової частини [NUMBER] , а також відомості щодо проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти [PERSON] , щодо місцезнаходження [PERSON] , а також інформацію щодо того, чи рахується [PERSON] таким, що самовільно залишив військову частину; витребувано в Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області належним чином засвідчені копії матеріалів кримінального провадження № 12023221200000946 від 19.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. 16.12.2025 року від ТВО Командира військової частини [NUMBER] [PERSON] до суду надійшли затребувані ухвалою суду від 05.11.2025 року докази. 17.12.2025 року ТВО Командира військової частини [NUMBER] [PERSON] надіслав до суду докази на виконання ухвали суду від 16.12.2025 року. 06.01.2026 року до суду повторно надійшли від військової частини [NUMBER] витребувані ухвалою суду від 16.12.2025 року докази. 15.01.2026 року т.в.о. першого заступника начальника управління-начальник СВ Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області Гончаров С., на виконання ухвали суду від 16.12.2025 року, надіслав до суду лист, яким повідомив, що в провадженні СВ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебували матеріали кримінального провадження № 12023221200000946 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. 11.05.2023 року процесуальним керівником - прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова винесено постанову про визначення підслідності у вказаному кримінальному провадженні за Бахмутським РВП ГУНП в Донецькій області, тому надати до суду копії названого кримінального провадження позбавлений можливості. Судове засідання, призначене на 25.02.2026 року о 13 год. 30 хв. було відкладене на 10.03.2026 року на 13 годину, в зв`язку із неявкою присяжних Яременка В.Л. та Медвінської О.В. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Горбенко П.В. підтримали заяву, просили її задовольнити з викладених у ній підстав. Представник Шевченківського відділу ДРАЦС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду не з`явився, начальник Колесник Н. надіслала до суду лист, у якому просила провести судове засідання за відсутності представника відділу. Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, представник Ляшенко О.О. в письмових поясненнях просив проводити розгляд справи за відсутності представника Міністерства оборони України. Представник Військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету Військової частини [NUMBER] . Заслухавши доводи заявника та її представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що 04.09.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1515, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . У шлюбі [INFO] в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Витягом з Наказу командира військової служби [NUMBER] (по стройовій частині) [PERSON] № 24 від 24.01.2023 року солдата [PERSON] , призначеного наказом Командування військ оперативного командування « [INFO] » (по особовому складу) від 15.01.2023 року № 9-РС у розпорядження командира військової частини [NUMBER] , який прибув з [INFO] , з 24.01.2023 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення. Відповідно до Витягу з Наказу командира військової служби [NUMBER] (по стройовій частині) [PERSON] № 98 від 02.04.2023 року солдата [PERSON] , старшого стрільця 1-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону, вважати таким, що вибув до оперативно-стратегічного угрупування військ « [INFO] » з метою успішного виконання бойових завдань та ведення бойових дій, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій, Луганській та Харківській областях в оперативне підпорядкування тактичної групи « [INFO] »» в складі військової частини [NUMBER] з 02.04.2023 року. Витягом з Наказу командира військової служби [NUMBER] (по стройовій частині) [PERSON] № 104 від 08.04.2023 року солдата [PERSON] вважати таким, що виведений з оперативно-стратегічного угрупування військ « [INFO] » з метою успішного виконання бойових завдань та ведення бойових дій, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій, Луганській та Харківській областях в оперативне підпорядкування тактичної групи « [INFO] »» в складі військової частини [NUMBER] (в умовах воєнного стану) з 08.04.2023 року, в зв`язку зі смертю (отримано поранення несумісні з життям) та знято з усіх видів забезпечення з 08.04.2023 року (пункт 11 Наказу). До зазначеного 11 пункту Наказу від 08.04.2023 року № 104 Наказом військової частини [NUMBER] № 124 від 28.04.2023 року внесено зміни стосовно солдата [PERSON] та викладено його в наступній редакції: «Нижчеперейменованих військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом або призвані по мобілізації на посадах рядового і сержантського складу, які вважалися загиблими, вважати такими, що зникли безвісті, зняти з усіх видів забезпечення 08 квітня 2023 року: солдата [PERSON] , старшого стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону». Сповіщенням № 528 від 11.04.2023 року за вих. № 473 та № 146 за вих. № 1/3012 [PERSON] було повідомлено про те, що її чоловік - старший стрілець стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] старший солдат [PERSON] 08.04.2023 року під час ведення бойових дій в районі м. Бахмут Донецької області отримав поранення несумісне з життям. Відповідно до Акту службового розслідування військової частини [NUMBER] та Наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) [PERSON] № 3017 від 29.04.2023 року зникнення безвісти старшого стрільця 1-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти [NUMBER] стрілецького батальйону старшого солдата [PERSON] пропонується вважати пов`язаним із захистом Батьківщини, під час виконання обов`язків військової служби, при веденні бойових дій з підрозділами держави-агресора російської федерації. З матеріалів службового розслідування, зокрема рапорту, пояснень, витягу з журналу обліку р/з № 266 дск від 24.03.2023 року, змісту акту службового розслідування та наказу № 3017 від 29.04.2023 року, вбачається, що [INFO] старший солдат [PERSON] під час виконання бойового завдання у м. Бахмут отримав поранення несумісне з життям. Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] [PERSON] № 132 від 06.05.2023 року старшого солдата [PERSON] з 08.04.2023 року вивести в розпорядження командира військової частини [NUMBER] , як зниклий безвісті. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України). Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп). Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 10 ЦПК України закріплено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята). За приписами частин першої третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно з чч. 2, 3 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до ч.1 ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. За нормами ч. 1 ст. 48 ЦК України визначено, що якщо особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч.3 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (ч. 4 ст. 46 ЦК України). Відповідно до ч.1 та п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Так, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Таких висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.02.2024 № 506/358/22. Згідно із роз`ясненнями п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про становлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до ст.1 та чч.1,3 ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру. Особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі №755/11021/22 сформульовано такі правові висновки. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою (п.71 постанови). Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість (п.81). Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309) (п.82). Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України (п.84). Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди (п.94). Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою (п.97). Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом (98). З урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій (п.99). У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності (п.100). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Так, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який триває і на час розгляду вказаної справи судом. Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про оборону» воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» збройний конфлікт збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Заявниця [PERSON] зазначає, що оголошення її чоловіка солдата [PERSON] , оперативно підпорядкованого тактичній групі « [INFO] »» в складі військової частини [NUMBER] , зниклого безвісті під час виконання бойового завдання у м. Бахмут, померлим під час ведення бойових дій, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій, Луганській та Харківській областях, 08.04.2023 року, в зв`язку із отриманням поранень несумісних із життям, необхідно для оформлення та отримання гарантованих державою виплат та інших соціальних пільг, передбачених законодавством. Тобто підставою для оголошення чоловіка померлим заявниця зазначає обставини, що дозволяють припускати смерть [PERSON] внаслідок поранень несумісних із життям, смерті під час виконання бойового завдання у м. Бахмут. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до підпункту 2.2 Розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376 (чинний на дату звернення заявниці до суду) м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади Донецької області, віднесено до територій, активних бойових дій в період з 24.02.2022 (дата початку бойових дій) до 12.12.2023 року (дата закінчення бойових дій); з 13.12.2023 року є тимчасово окупованим. Таким чином, датою закінчення активних бойових дій в районі населеного пункту Бахмут Донецької області слід вважати 12.12.2023, тому з цієї дати має обраховуватися шестимісячний строк, який наданий час сплинув. Розширювальне тлумачення частини другої статті 46 Цивільного кодексу України, за якого початок перебігу строку ставиться у залежність від можливості отримання підтверджень з тимчасово окупованої території, призводить до позбавлення заявників передбаченого законом механізму захисту їхніх прав, оскільки наведена норма не пов`язує перебіг строку з такими обставинами (постанова Верховного Суду від 18.02.2026 року у справі №759/22513/24). Отже, зважаючи на наведені висновки Верховного Суду, суд використовує відповідні переліки для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на території України, на якій зник безвісти [PERSON] . Матеріали справи свідчать, що чоловік заявниці військовослужбовець ВЧ [NUMBER] [PERSON] зник безвісти 08.04.2023 року під час виконання бойового завдання в районі м. Бахмут Донецької області. На території м. Бахмут станом на 08.04.2023 року велися активні бойові дії. Судом установлено, що [PERSON] зник безвісти за обставин, що дають підстави з великою вірогідністю припустити його загибель у зв`язку з воєнними діями, що у відповідності до норм частини другої статті 46 ЦК України є підставою оголошення фізичної особи померлим. Аналіз наявних у матеріалах справи та наданих заявницею доказів, а також доказів, отриманих у ході судового розгляду справи, у тому числі матеріалами від військової частини [NUMBER] : матеріалів службового розслідування, показань свідків; відсутності даних про полон чи дезертирство, притягнення до кримінальної відповідальності та відсутності будь-яких відомостей про місцезнаходження військовослужбовця, дозволяє суду з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, про оголошення померлою якої розглядається справа. Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою у липні 2025 року, тож на момент звернення заявниці до суду з такою заявою сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, а тому з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 11.12.2024 року у справі № 755/11021/22, суд вважає, що подана [PERSON] заява про оголошення особи померлою є обґрунтованою та підлягає задоволенню та [PERSON] , [INFO] , слід оголосити померлим з дня його вірогідної смерті: з [INFO] .

Outcome: approved