Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

24.09.2025 поштовим зв`язком позивач звернулося до суду з позовом до відповідача, в якому просили стягнути з останнього заподіяну шкоду водним біоресурсам у розмірі 43078.00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у ході рибоохоронної роботи державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення від 02.10.2024 серії ХА №000148 за порушення відповідачем правил рибальства, а саме: об 11:05 год. 02.10.2024 на ставку біля с. Катеринівка Куп`янського району Харківської області громадянин [PERSON] здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову, а саме: сіткою з нитки 1 шт., і залізного човна без назви, та виловив рибу: щука (2 екз., 1.5 кг), лящ (2 екз., 0.3 кг), краснопірка (21 екз., 2.7 кг), чим порушив розділ 4 п.1 п.п. 1 Правил любительського та спортивного рибальства, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.85 КУпАП. Завдано збитків рибному господарству України на суму 43078.00 грн. Вищевказаний протокол направлено до Чугуївського міського суду Харківської області, постановою якого 12.12.2024 по справі №636/10025/24 [PERSON] визнано винним в т.ч. за ч.4 ст.85 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили 23.12.2024. Позивач направив відповідачу лист-претензію про відшкодування завданих збитків, однак збитки не відшкодовані. У зв`язку з чим представник позивача просить стягнути з відповідача завдані правопорушенням збитки, завдані водним живим ресурсам на суму 43078.00 грн. Представник позивача надав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судові засідання, призначені на 22.12.2025 та 05.03.2026 не з`явився, про місце та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи без його участі або відкладення судового засідання не надходило, відзив на позов не надав. Представник третьої особи у судові засідання, призначені на 22.12.2025 та 05.03.2026 не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, заяв про розгляд справи без їх участі або відкладення судового засідання не надходило, пояснення на позов не надано. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії протоколу серії ХА №000148 про адміністративне правопорушення від 02.10.2024 (а.с.13), складеного головним державним інспектором «Харківського рибоохоронного патруля» Шараповим М.В., 02 жовтня 2024 року о 11 год 05 хв на ставку біля с. Катеринівка Куп`янського району Харківської області громадянин [PERSON] здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову, а саме: сіткою с нитки 1 шт., і залізного човна без назви, та виловив рибу: щука (2 екземпляри, 1.5 кг), лящ (2 екземпляри, 0.3 кг), краснопірка ( 21 екземпляра, 2.7 кг), чим порушив пп. 1) п. 1 розділу IV Правил любительського та спортивного рибальства. Згідно опису-оцінки (а.с.15) [PERSON] виловив 25 свіжих рибин, а також вилучено 1 сітку з нитки, човен залізний без назви, які (крім сітки), згідно копії розписки про прийняття на відповідальне зберігання вилученого майна від 02.10.2024 (а.с.15), передано на відповідальне зберігання [PERSON] . Сітку з нитки згідно приймального акту №077 від 02.10.2024 передано на склад Печенізької дільниці ХРП (а.с.16). Згідно постанови Чугуївського міського суду Харківської області від 12.12.2024, яка набрала законної сили 23.12.2024 (а.с.8-12) 02 жовтня 2024 року о 11 год 05 хв на ставку біля с. Катеринівка Куп`янського району Харківської області громадянин [PERSON] здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову, а саме: сіткою с нитки 1 шт., і залізного човна без назви, та виловив рибу: щука (2 екземпляри, 1.5 кг), лящ (2 екземпляри, 0.3 кг), краснопірка ( 21 екземпляра, 2.7 кг), чим порушив пп. 1) п. 1 розділу IV Правил любительського та спортивного рибальства, відповідальність за що передбачена за ч. 4 ст. 85 КУпАП (протокол серії ХА №000148 від 02.10.2024). Вказаною постановою [PERSON] визнано винним в т.ч. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП за вищевказані події. Згідно копії розрахунку матеріальної шкоди, завданої [PERSON] 02.10.2024 (а.с.14) загальна сума заподіяної адміністративним правопорушенням шкоди складає 43078.00 грн. У відповідності з вимогами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, до кола судових документів, обов`язкових для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій або бездіяльності особи, закон відносить також і постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, яка має преюдиційний характер щодо питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Виходячи з положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Положеннями ст.37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд розподіляє судові витрати згідно зі статтею 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved