Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Євроніс Україна", через свого представника Хаєцьку Олену Сергіївну, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення завданих збитків, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача завданні збитки в розмірі 14 695,33 грн та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - Позивач) та [PERSON] (далі Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування № 115002-2111-1000277. Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Geely; д.н.з.: [NUMBER] . 11.09.2021 року в м. Миколаєві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Geely; д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; транспортного засобу Fiat; д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (далі Відповідач) та транспортного засобу Mercedes; д.н.з.: [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Позивач посилається на те, що постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.12.2021 року у справі № 488/4555/21 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, пов`язаного з порушенням правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку до позивача звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначених страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 47 642,80 грн. Як зазначає позивач, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Fiat; д.н.з.: [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "УПСК" згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9111278. ПрАТ "УПСК" здійснила розрахунок матеріального збитку у розмірі 32 947,48 грн із вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу запасних частин у розмірі 66,96%. Згідно угоди про здійснення страхового відшкодування від 14.01.2022 року укладеної між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ПрАТ «УПСК», було узгоджено розмір відшкодування 29 652,73 грн., та було перераховано на рахунок Позивача. Отже, сума, яка підлягає стягненню із Відповідача складає 14 695,33 грн. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25.11.2025 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали надіслано сторонам. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Представник позивача у позові просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, просив розглянути справу без участі представника Позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечуємо. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками. У поштовому повідомленні від 09.12.2025 року листоношею проставлена відмітка "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що, 11 вересня 2021 року о 13:20 год. в м. Миколаєві, вул. Троїцька, [PERSON] керуючи транспортним засобом Фіат Добло, номерний знак [NUMBER] , в районі буд. №19, в порушення п.п.2.3.6), 12.3 ПДР України, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості для руху та при виникненні перешкоди в русі не вжив заходів щодо зменшення швидкості або безпечного об`їзду, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Джилі FE1, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який продовжив рух та допустив зіткнення з автомобілем Мерседес Е320, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 02.12.2021 року постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва у справі № 488/4555/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 454,00 грн в дохід держави. Постанова набрала законної сили, відомості про оскарження постанови суду відсутні. Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті зазначеної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що підтверджується в Постанові Корабельного районного суду м. Миколаєва. Цивільна-правова відповідальність транспортного засобу, яким керував відповідач автомобіля марки Fiat; д.н.з.: [NUMBER] , на дату настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована юридичною особою ПрАТ "УПСК" згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9111278. Станом на дату ДТП 11.09.2021 року цивільно-правова відповідальність власника пошкодженого транспортного засобу, пошкодженого у вказаній дорожньо-транспортній пригод, марки Geely; д.н.з.: [NUMBER] , була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Євроніс Україна» на підставі Договору №115002-2111-1000277 добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» від 09.03.2021 року. 14.09.2021 року власник пошкодженого застрахованого транспортного засобу [PERSON] звернувся до позивача ПАТ «Страхова компанія «Євроніс Україна» з заявою-повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування. Відповідно до Рахунку-фактури №ЛВ-0000445 від 08.10.2021 р. наданий ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Geely; д.н.з.: [NUMBER] , складає 48 342,80 грн. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено: Протокол (Акт) огляду транспортного засобу, страховий акт №41742/21 від 10.11.2021 року, розрахунок №41742/21 суми страхового відшкодування, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 47 642, 80грн. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 47 642,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 12810 від 10.11.2021 року. Згідно угоди про здійснення страхового відшкодування від 14.01.2022 року укладеної між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ПрАТ «УПСК», було узгоджено розмір відшкодування 29 652,73, який відповідно до платіжного доручення №22955 від 27.01.2022 року був сплачений на рахунок отримувача ПрАТ «СК «Євроінс Україна». ПрАТ "УПСК" здійснила розрахунок матеріального збитку у розмірі 32 947,48 грн із вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу запасних частин у розмірі 66,96% Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Fiat Doblo, д.н.з.: [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УПСК» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «УПСК» здійснило розрахунок матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу запасних частин у розмірі 66,96%, відповідно до якого розмір шкоди становить 32 947,48 грн, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди за ст.124, є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). Згідно із ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові), або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 990 ЦК України та ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом Закону (ст.ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України: «Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Ст. 1194 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи наведене, оцінюючи надані докази та вищенаведені законодавчі норми, беручи до уваги, що ПрАТ «СК «Євроніс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу у розмірі 47 642,80 грн, а обов`язкове страхування цивільної відповідальності відповідача покрило 32 947,48 грн збитків, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми 14 695,33 грн (47 642,80 32 947,48). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, відповідно з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 2422,40 грн. судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Outcome: approved