Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-капітал» (далі - позивач або ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.05.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту № 804327, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 2000,00 грн. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024-1, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до відповідача за кредитним договором № 804327 від 30.05.2023. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого за ним утворилася заборгованість у розмірі 10191,99 грн., з яких: 1999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8192,00 грн. - заборгованість за процентами. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. 30.12.2025 суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 53). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 30.12.2025 на адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 54). Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надав. У відповідності до частини восьмої статті 178 та частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так судом встановлено, що 30.05.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір № 804327 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (а.с. 10-20). Вказаний договір укладений в електронній формі з використанням електронного підпису відповідача - одноразового ідентифікатору Р601. Відповідно до п.п.1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2 кредитного договору № 804327, ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн., строк кредиту - 364 дні, періодичність платежів зв сплатою процентів - кожні 28 днів; стандартна процентна ставка складає 2,2% в день, знижена процентна ставка 1,43% в день. Орієнтовна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом складає 18016,00 грн. п.1.8.1 договору), за зниженою процентною ставкою складає 17584,80 грн. (п.1.8.2 договору). Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. При цьому, суд зазначає, що кредитний договір містить інформацію про узгодження сторонами реквізитів банківського рахунку, на який первісний кредитор мав перерахувати кошти - [NUMBER] (п.2.1 договору). Згідно довідки про ідентифікацію, наданою ТОВ «Селфі Кредит», [PERSON] 30.05.2023 на номер телефону [NUMBER] для підписання кредитного договору було направлено одноразовий ідентифікатор Р601 (а.с. 23 зворот). 30.05.2023 відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 21 зворот -22). Сторонами також погоджено графік платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору № 804327 від 30.05.2023, який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором Р601 (а.с. 20 зворот - 21). За змістом листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20.10.2025 №1-2010, останнє надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене у державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серії ФК № 342 від 02.10.2012) та отримало ліцензію Національного банку України № 3 від 11.11.2013. Між підприємствами укладено договір на переказ коштів № ФК-П-21/05-25 від 27.05.2021. Відповідно до зазначеного договору успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 30.05.2023 08:34:07 на суму 2000,00 грн., номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.ua - 244578935, призначення платежу: зарахування 2000 грн. на картку [NUMBER] (а.с. 26 зворот). У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 01.02.2024 становить 10191,99 грн. (а.с. 25-29). Судом також встановлено, що 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 01022021-1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 804327 від 30.05.2023 (а.с. 30-34). Відповідно до Реєстру Боржників за договором факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 10191,99 грн.(а.с. 35). Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором № 804327 від 30.05.2023. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та необхідність погашення заборгованості, позивач повідомив [PERSON] шляхом направлення вимоги про погашення кредитної заборгованості на поштову адресу відповідача (а.с. 36 зворот). Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов`язання, сплата неустойки, що передбачено статей 549, 611 Цивільного кодексу України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 2 ст. 625 КК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктами 5 та 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Згідно ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, факт укладення кредитного договору та використання відповідачем кредитних коштів є доведений. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 804327 від 30.05.2023 у розмірі 10191,99 грн. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Адвокатом Усенком М.І., який здійснює адвокатську діяльність у адвокатському об`єднанні «Апологет» здійснювалося представництво ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до: договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025; акту № 223 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.12.2025; детального опису наданих послуг до акту № 223 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 позивач поніс 8000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката (а.с. 39, 40). Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи звернення до суду з позовною заявою, сформованою через електронну систему «Електронний суд», віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved