Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості: за кредитним договором за кредитним договором № 3755658646 від 04.10.2021р. в розмірі 150 870, 41 грн., з яких: 104 830, 16 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14,12 грн. сума заборгованості за відсотками; 46 026,13 грн сума заборгованості по комісії; 0,00 грн. пеня/штрафи, несанкціонований овердрафт. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 150 870, 41 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати в розмірі 3028,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та [PERSON] було укладено кредитний договір №3755658646. Договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. На підставі договору факторингу №171221 від 17.12.2021 укладено між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк». Клієнт зобов`язується відступити факторові за плату свої права вимоги за кредитними договорами, в обсязі та на умовах, визначених цим договором. 26.05.2025 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ 11/30-Ф від 26.05.2025р., у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "ЄАПБ" зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ Права Вимоги, кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу № НІ/11/30-Ф від 26.05.2025 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув прав грошової вимоги до відповідача в сумі 150 870,41 гривень, з яких: 104 830,16 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 14.12 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 46 026,12 грн. сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. В добровільному порядку відповідачем не погашено вимогами за вказаними вище кредитними договорами, що стало приводом для звернення до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без виклику сторін. Відповідач відзиву на позов не подав, про дату та час судового засідання повідомлявся у визначеному ЦПК порядку за зареєстрованим місцем проживання, однак поштовий конверт із судовою повісткою був повернутий підприємством поштового зв`язку без вручення. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 04.10.2021 року уклала з ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" кредитний договір №3755658646. Договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. За вимогами п.2.1 Кредитного договору відповідач отримав в позику 109 354,15 грн. строком на 60 місяців , процентна ставка 5,00%. Свої боргові зобов`язання не виконав в наслідок чого утворилась заборгованість. На підставі договору факторингу №171221 від 17.12.2021 укладено між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк». Клієнт зобов`язується відступити факторові за плату свої права вимоги за кредитними договорами, в обсязі та на умовах, визначених цим договором. 26.05.2025 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ 11/30-Ф від 26.05.2025р., у відповідності до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "ЄАПБ" зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ Права Вимоги, кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу № НІ/11/30-Ф від 26.05.2025 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув прав грошової вимоги до відповідача в сумі 150 870,41 гривень, з яких: 104 830,16 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 14.12 грн. загальна заборгованість по відсоткам; 46 026,12 грн. сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Згідно з розрахунком, наданим та засвідченим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за період з 26.05.2024 по 21.10.2025 відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 3755658646 в сумі 150 870,41 грн., яка складається з наступного: 104 830,16 грн. за тілом кредиту; 14,12 грн. за відсотками, 46 026,13 грн. по комісії (а.с.13). За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного договору між відповідачем та ТОВ «»ФК «ЦФР»», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним договором позики за договорами відступлення прав вимоги. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсними не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним увстановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст.76-81 ЦПК України на спростування даних обставин як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Відтак, в силу вказаних вимог матеріального закону, суд доходить висновку, що згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти з користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, надані йому кредитні кошти в строк, передбачений кредитним договором не повернув. За змістом зазначеного договору відступлення прав вимоги та додатків до нього, позивач набув право вимоги до відповідача щодо сплати суми заборгованості за кредитним договором. Після відступлення права вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредита в сумі 104 830,16 гривень та відсотків за користування кредитом в сумі 14,12 грн., всього на суму 104 842,28 грн. Що стосується вимог про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в сумі 46 026,13 грн. суд зазначає наступне. Як вбачається зі змісту кредитного договору та паспорту кредиту сторонами сплата комісії за кредитним договором № 3755658646 не узгоджена. Крім того, в матеріалах справи відсутні Умови надання кредиту, з якими був ознайомлений відповідач та які діяли на момент укладення кредитного договору з [PERSON] . У наданому суду розрахунку заборгованості не зазначено порядок та підстави нарахування заборгованості з комісії. Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим ТОВ «ФК «ЄАПБ», сума комісій складає 46 026,13 грн. Однак, умови угод, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії задоволенню не підлягають, тож позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково (на 69,49%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2104,15 грн..

Outcome: partial