Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У січні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі Товариство) звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, яка становить 12 503,12 грн та складається з: 4 521 грн заборгованості за сумою кредиту, 7 982,12 грн заборгованості за відсотками за користування позикою, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн та 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 17.09.2021 між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] укладено договір № 3068603561-466010 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за допомогою вебсайту https://koshelok.ua/, який є сукупністю інформаційно-телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Зазначений кредитний договір разом з Правилами надання кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими позичальниця була попередньо ознайомлена. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит в розмірі 5 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, за зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. ТОВ «Кошельок» свої зобов`язання за договором виконало та надало [PERSON] кредит у розмірі 5 500 грн, переказавши їх на банківську картку позичальниці № [NUMBER] . Однак відповідачка свої зобов`язання за укладеним договором не виконала, кредит не повернула та проценти за користування ним не сплатила, у зв`язку з чим виникла заборгованість у вище вказаному розмірі, яку позивач просив стягнути з [PERSON] . Згідно з ухвалою судді від 02.02.2026 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи. Копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачці було направлено позивачем 28.01.2026 цінним листом. [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження надсилалась судом за зареєстрованою адресою її місця проживання, конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з довідкою поштового відділення АТ «Укрпошта» від 07.02.2026 про відсутність адресата за вказаною адресою, однак відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відправлення вважається врученим. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та на підставі ст.280 ЦПК України за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 17.09.2021 між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] укладено Договір №3068603561-466010 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), за умовами якого Товариство зобов`язується надати позичальниці кредит у сумі 5 500,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (а.с.15 зворот-20). Відповідно до умов кредитного договору, кредит надається строком на 15 днів («лояльний період»), процента ставка за яким становить 0,01% на добу (п.2.1., 1.3.3.1 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.3.3 Договору). Відповідно до п.3.6 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду (п.3.7. договору); з наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 процентів річних, що становить 2,2 проценти в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.3.8. Договору). Розмір процентної ставки у 2,2 % в день також визначений у п.4 паспорту споживчого кредиту до Договору (а.с.14-15). З візуальної форми послідовності дій клієнта [PERSON] та ТОВ «Кошельок» щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://koshelok.ua/ 17.09.2021 підписаний позичальницею електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора 2616, надісланого на номер мобільного телефону відповідачки [NUMBER] (а.с.22). ТОВ «Кошельок» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало 17.09.2021 позичальниці грошові кошти в розмірі 5 500,00 грн, перерахувавши їх на картковий рахунок відповідачки [NUMBER] , які того ж дня були зараховані на вказану банківську картку, що підтверджується даними повідомлення ТОВ «ТАС ЛІНК», відомостями листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260203/28673-БТ від 04.02.2026 та виписки по банківському рахунку [PERSON] (а.с.24). Згідно з даними розрахунку заборгованості за період з 17 вересня 2021 року по 30 грудня 2021 року заборгованість [PERSON] становить 12 503,12 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 4 521 грн та заборгованості за відсотками за користування позикою 7 982,12 грн (а.с. 25-26). У матеріалах справи відсутні докази про виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, повернення кредитних коштів та сплату процентів за користування ними. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене, суд вважає, що договір №3068603561-466010 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 17.09.2021 між Товариством та [PERSON] є укладеним. Підписавши Договір, позичальниця погодилася на укладення договору саме на таких умовах, в тому числі і щодо порядку застосування передбачених ним процентних ставок за користування кредитними коштами, а також щодо продовження строку користування кредитом у разі користування нею сумою кредиту після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Лояльного періоду. Товариство свої зобов`язання виконало повністю та видало для відповідачки кредит у встановленій договором сумі. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вносила платежі для погашення заборгованості за договором в загальному розмірі 3 785 грн, проте у повному розмірі заборгованість не погасила. Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства та стягнення з відповідачки суми кредиту та процентів за користування ним в заявленому позивачем розмірі. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про задоволення позову в загальному розмірі 12 503,12 грн. У зв`язку з задоволенням позову в силу ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2662,40 грн. Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ч.2 та ч.3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 та додатку до нього від 10.10.2025, підписаних ТОВ «Кошельок» та АБ «Герман Гурський та партнери», сторонами погоджено, що клієнту надано правничу допомогу у справі про стягнення з [PERSON] в судовому порядку боргу за кредитним договором № 3068603561-466010 в розмірі 10 000 грн, яка підлягає до сплати не пізніше 10 днів з дати ухвалення судом рішення у справі. Адвокатом надано клієнту юридичні послуги, загальна вартість яких становить 10 000 грн та погоджена актом прийому-передачі наданих послуг від 20.01.2026, який є невід`ємною частиною до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанови Верховного суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18). Відповідачкою клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявлено, неспівмірність таких витрат не доведено. Відтак, згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути вказаний розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved