Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

04.11.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" (далі ТОВ "Іннова-Нова") звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області через електронний кабінет позивача із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач вказує на невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за договором про надання коштів у кредит № 7995100425 від 29.04.2025, що укладений між ТОВ "Іннова Фінанс" та [PERSON] . Кредит надано у сумі 8000,00 грн, строк 360 днів, проценти 1,00 перші 180 днів, 0,87 % із 181-го дня. Комісія за надання кредиту 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором кредиту у день надання кредиту. На дату підготовки позовної заяви включно утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 17280,00 грн, яка складається із: 8000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 9280,00 грн заборгованості за процентами. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн. Також зазначено, докази понесення витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. будуть надані позивачем до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.11.2025 справу передано для розгляду за підсудністю до Семенівського районного суду Полтавської області. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 22.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 04.03.2026 о 13:20 год.; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 22.12.2025; повідомлено відповідачу, що позивач надіслав йому 29.10.2025 засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" цінним листом з описом вкладення № 050393148777 копію позовної заяви з додатками, які розглядаються судом у цій справі; витребувано докази тощо. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 5). 26.01.2026 і 04.03.2026 відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явилася, про причини неявки у судове засідання суд не повідомляла, про судовий розгляд справи повідомлена 26.12.2025 і 28.01.2026 належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 54, 68, 70, 79, 80). Станом на 04.03.2026 суд не отримував від відповідача відзив на позов або будь-яких інших документів у справі. Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) за відсутності представника позивача і за відсутності відповідача. 04.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи (позовну заяву), надані судові дані і докази, суд встановив таке. Між позивачем, як кредитодавцем, і відповідачем, як позичальником, укладено договір про надання коштів у кредит № 7995100425 від 29.04.2025 (Fisfera) згідно якого відповідачеві надано кредит у сумі 8000,00 грн строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Тип процентної ставки фіксована 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, яка застосовується протягом перших 180 днів, 0,87% починаючи з 181 дня з дати укладення Договору і до закінчення строку дії цього Договору. Комісія за надання кредиту становить 15 % від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором кредиту у день надання кредиту і складає 1200,00 грн. Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 3195,29% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 36128,00 грн. Загальні витрати за кредитом: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 28128,00 грн. Денна процентна ставка складає 0,98%. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України "Про споживче кредитування" 28128,00 грн/(ЗРК п.2.3. Договору)8000,00 грн))/(t п.2.5. Договору) 360 днів*100%=0,98% в день. Кошти надаються на карту [NUMBER] . Дати надання кредиту 29.04.2025 або наступний за ним календарний день. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань згідно Договору, уключаючи прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, визначених Графіком платежів, з наступного календарного дня повинен сплатити Товариству штраф у розмірі 28% від суми простроченого платежу (частини суми кредиту, визначеного Графіком платежів, та нарахованих процентів), за кожен факт такого прострочення. Договір, додаток 1 (графік платежів), паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 4427 29.04.2025 16:16, який надіслано на номер телефону [NUMBER] (а.с. 12, 19-30, 31, 34-36). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є сталою. Відтак суд робить висновок про належне укладення кредитного договору № 7995100425 від 29.04.2025 про отримання відповідачем у позивача 8000,00 грн кредиту. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК). ТОВ ФК "Контрактовий дім", який є небанківським надавачем платіжних послуг, листом від 24.10.2025 № 16994 ствердив, що 29.04.2025 о 16:17:42 здійснено грошовий переказ 8000,00 грн на карту [PERSON] [NUMBER] (а.с. 13, 14-17). АТ КБ "ПриватБанк" листом від 01.01.2026 повідомив, що на ім`я [PERSON] емітовано карту [NUMBER] ( [NUMBER] ), 29.04.2025 на неї отримано грошовий переказ 8000,00 грн, платник: CASH*#TRACEABLE#TRACEABL, Visa Direct (а.с. 72). Отже позивач належним чином виконав своє договірне зобов`язання із надання кредиту 8000,00 відповідачеві. Заборгованість відповідача за договором не погашена і станом на 17.10.2025 складає 17280,00 грн, яка складається із: 8000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 9280,00 грн заборгованості за процентами, на що вказує складений позивачем розрахунок. Розрахунок вказує на отримання 29.05.2025 від відповідача 3600,00 грн із них 2400,00 грн процентів і 1200,00 комісії, а 22.07.2025 отримання 2000,00 грн процентів, всього відповідачем повернуто кошти у сумі 5600,00 грн (а.с. 47-49). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку, але це не знімає з суду обов`язку пересвідчитися у його вірності. Щодо процентів за користування кредитом Період користування і нарахування процентів визначено позивачем тривалістю 170 днів із 30.04.2025 до 17.10.2025 (а.с. 47-49). Процентна ставка за перші 180 днів користування кредитом складає 1,00 % на день, а всього за 170 днів складає 13600,00 грн (8000,00 * 1,00 % * 170). Щодо обмеження процентів за користування кредитом у складі загальної вартості кредиту Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 8 Закону України "Про споживе кредитування" "Реальна річна процентна ставка, денна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача" 1. Реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. 2. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. 3. Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. 4. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. 5. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 3 ст. 6 ЦК). Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦК). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК). Відтак вказані положення Закону України "Про споживе кредитування" щодо максимального розміру денної процентної ставки підлягають застосуванню до відповідної істотної умови кредитного договору № 7995100425 від 29.04.2025. Суд нагадує, що договірна денна процентна ставка за кредитним договором у межах перших 180 днів складає 1,00 % і договір ще передбачає комісію 15,00 % від суми кредиту. Відтак, оскільки комісія 1200,00 грн за видачу 8000,00 грн кредиту вже входить до складу загальних витрат споживача за кредитом, а загальна вартість витрат за кредитом визначена законом не більше 1 % на день і вже включає в себе комісію згідно вказаної формули закону, то задоволенню підлягають лише позовні вимоги про стягнення тіла кредиту і визначених обмежень процентів за 170 днів строку користування кредитом за ставкою 1 % на день, за вирахуванням вже сплачених відповідачем 5600,00 грн, а всього 16000,00 грн ((8000,00 + 13600,00 - 5600,00) ? (8000,00 + 9280,00), а не вказані позивачем 17280,00 грн. Щодо судових витрат Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Відтак суд покладає на відповідача 2242,96 грн витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 / 17280,00 * 16000,00) (а.с. 50, 52). На підставі викладеного,

Outcome: approved