Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

08.08.2025 представник позивача адвокат Грабар С.А. звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в інтересах [PERSON] з вказаним позовом. Позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позові від 18.11.2025, обґрунтовані тим, що [INFO] під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом незалежності та територіальної цілісності України, загинув син позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом після смерті сина та прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було встановлено, що крім позивача спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину є також батько померлого - [PERSON] , який на день смерті сина був зареєстрований з ним за однією адресою. Представник позивача зазначає, що [PERSON] , хоча і був зареєстрований за однією адресою із сином, який помер [INFO] , однак за адресою реєстрації не проживав приблизно з 24.10.2022, оскільки виїхав з України та більше не повертався, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса також не звертався. Вказане свідчить, що [PERSON] не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті сина та не набув прав на спадкове майно. З цих підстав представник позивача просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] право власності на 1/5 частку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 01.09.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву та призначено підготовче засідання. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 09.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні, яке відбулось 25.02.2026, позивач [PERSON] та її представник адвокат Грабар С.А. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові та заяві про зміну предмета позову, не заперечували щодо винесення заочного рішення. Позивач зазначила, що відповідач за наявною у неї інформацією виїхав до Російської Федерації. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа [PERSON] , в судове засідання не з`явився, 09.12.2025 подав до суду заяву, в якій не заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив розгляд справи проводити без його участі. Оскільки позивач та її представник не заперечували проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до таких висновків. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , а також копією сповіщення сім`ї № 4146 [INFO] від 01.06.2024, згідно якого солдат [PERSON] , [INFO] , стрілець-снайпер 3 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] , загинув [INFO] під час виконання обов`язків військової служби, завдань пов`язаних із захистом Батьківщини, незалежності та територіальної цілісності України. Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] на праві приватної власності належала 1/5 частка квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.04.1995 представництвом Фонду держмайна м. Могилева-Подільського, відповідно до якого квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках кожному [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . На даний час, у зв`язку зі зміною в місті Могилеві-Подільському назв вулиць та нумерації будинків, вказана квартира розташована за адресою [ADDRESS] . Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Вчинення таких дій не вимагається, якщо спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї (ст.ст.1268-1270 ЦК України). Відповідно до копії довідки № 295, виданої адміністратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради від 20.06.2024 [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за місцем проживання за адресою [ADDRESS] , до дня своєї смерті [INFO] . На день смерті вказаної особи за зазначеною адресою також були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Вказане також підтверджується копією Витягу № 2214 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.06.2024. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивач [PERSON] 25.06.2024 звернулась до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Поцелуйко І.А. з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що інші особи з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до органу нотаріату не звертались. Таким чином позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] і прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, вчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті сина, та протягом шестимісячного строку не заявила про відмову від спадщини. Крім того, спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є батько померлого [PERSON] , який з заявою про прийняття спадщини або з заявою про відмову від прийняття спадщини до органу нотаріату не звертався, про що свідчать матеріали спадкової справи. Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] станом на день смерті свого сина був зареєстрований з ним за однією адресою. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначає позивач в позові, вказані вище обставини перешкоджають їй в оформленні спадщини на належну їй після смерті сина частку квартири в органах нотаріату. Разом з тим, надавши тлумачення частині третій статті 1268 ЦК України. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) зазначив, що вона вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Отже, під час вирішення питання, чи прийняли спадкоємці спадщину у порядку частини третьої статті 1268 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанцій мають досліджувати та встановлювати фактичне місце проживання спадкодавця на момент смерті та фактичне місце проживання його спадкоємців. Як вказала в позовній заяві позивач, відповідач [PERSON] приблизно з 24.10.2022 за місцем реєстрації не проживає, а відтак не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не набув права на спадкове майно відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Зокрема, те, що відповідач станом на день смерті [PERSON] не проживав за адресою зареєстрованого місця проживання підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Так, свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, суду показала, що вона проживає в будинку [ADDRESS] з 1980 року, з моменту здачі будинку в експлуатацію. Свідку відомо, що [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] та останній раз свідок бачила відповідача три роки тому в кінці 2022 року. До вказаного часу свідок бачила їх часто з позивачем, вони жили разом та працювали разом на ринку. Свідок [PERSON] , яка також є сусідкою позивача, в судовому засіданні дала покази про те, що їй відомо, що [PERSON] жила разом з чоловіком за адресою [ADDRESS] , однак чоловік з 2022 року за вказаною адресою не проживає. Хоча раніше, свідок його часто бачила та спілкувалась із ним. Свідок повідомила, що на похороні сина [PERSON] батько був відсутній, також вона його не бачила і після смерті сина. Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , його батько [PERSON] постійно не проживав разом із спадкодавцем, хоча і був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , а також у визначений законом строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті сина [PERSON] . Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, померлому [PERSON] належало право власності на 1/5 частку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , то таке право увійшло до складу спадщини після його смерті. Отже, враховуючи викладене, до позивача в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] перейшло право власності на частку вказаної вище квартири, а відтак суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved