Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Представник-адвокат Стецяк В.М. в інтересах [PERSON] звернулась із зазначеною заявою до суду посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача та відповідачів [PERSON] . Заповіту він за життя не посвідчував та своїм майном на випадок смерті не розпорядився. На момент смерті [PERSON] на праві власності належало наступне нерухоме майно: земельні ділянки площею 0,2033га, 0,3869га, 0,3134га, 0,4907га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельні ділянки загальною площею 1,13га (0,42га., 0,10га, 0,61га) з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного (тепер селянського) господарства, розташовані у с. Бісковичі Самбірського району Львівської області; право на земельну частку (пай) розміром 1,6 ум.кад.га в порядку спадкування після смерті [INFO] дружини [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №039132. [PERSON] фактично вступив в управління спадковим майном після смерті дружини, оскільки заволодів правовстановлюючим документом, а саме сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №039132, проте за життя спадщину після її смерті не оформив та не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в інтересах неповнолітніх дітей. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Кульчицьким Ю.Р. була відкрита спадкова справа, однак при оформленні спадщини між сторонами виник спір щодо поділу спадкового майна шляхом укладення відповідного договору, у результаті чого спадщину за законом після померлого у рівних частинах (по 1/3 одній третій частині кожному) прийнято як позивачем так і відповідачами, але не оформлено. Позивач вважає, що варіант поділу спадкового майна в натурі шляхом присудження кожній стороні окремо індивідуально-визначеного майна, який найбільше відповідає інтересам сторін, враховує фактичні обставини справи, оскільки ґрунтується на їхніх попередніх домовленостях, не передбачає та не покладає на сторони значні майнові та часові витрати, що пов`язані з підготовкою та отриманням документів, необхідних для поділу кожного об`єкту нерухомого майна. Враховуючи викладене, позивач просить суд виділити їй в натурі в порядку поділу спадщини після смерті [PERSON] та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,6 ум.кад.га, в порядку спадкування після його смерті; виділити в натурі в порядку поділу спадщини після смерті [PERSON] - [PERSON] та визнати за нею право власності на земельні ділянки загальною площею 1,13га (0,42га., 0,10га, 0,61га.), в порядку спадкування після смерті [PERSON] ; виділити в натурі в порядку поділу спадщини після смерті [PERSON] - [PERSON] та визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 0,2033га, 0,3869га, 0,3134га, 0,4907га, що належали спадкодавцю [PERSON] . У подальшому в порядку ст. 49 ЦПК України, у зв`язку із позасудовим урегулюванням даного спору між сторонами, позивач змінила позовні вимоги та просила виділити їй в натурі в порядку поділу спадщини після смерті [PERSON] та визнати за нею право власності на земельні ділянки загальною площею 1,13га (0,42га., 0,10га, 0,61га.) в порядку спадкування після смерті [PERSON] ; виділити в натурі в порядку поділу спадщини після смерті [PERSON] - [PERSON] та визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 1,6 ум.кад.га в порядку спадкування після смерті [PERSON] ; виділити в натурі в порядку поділу спадщини після смерті [PERSON] - [PERSON] та визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 0,2033га, 0,3869га, 0,3134га, 0,4907га. До суду позивач та її представник адвокат Стецяк В.М. не з`явилися, остання подала заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги, а розгляд справи провести без їх участі; відповідачі до суду не прибули, подали заяву, якими повідомили про повне визнання позовних вимог, не заперечували щодо їх задоволення, просили розглядати справу за їх відсутності. Встановивши дійсні обставини справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Статтею ст. 206 ЦПК України визначено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За вимогами ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. У частині першій статті 1226 ЦК України зазначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною першою статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому Верховний Суд України у постанові від 19 лютого 2014 року у справі №6-4цс14 вказав, що у силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Оскільки як установлено судом визнання відповідачами позову не суперечить закону та із звернення, а також із поданих позивачем даних не встановлено підстав, що порушують права, свободи чи інтереси інших осіб; позивач звернулась до суду із таким спором, бо іншого порядку переходу такого права немає і такий є законним на підставі наведених вище норм і наявних у справі доказів, а тому такий позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved