Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] (далі-позивач) через свого представника адвоката Гетьман О.М. звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Височанської селищної ради (далі відповідач), в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем [PERSON] за законом був його син [PERSON] (батько позивача), який помер [INFO] , тобто до моменту відкриття спадщини, тож спадщину після смерті діда прийняв позивач шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Проте, постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л.М. від 09.07.2025 йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки позивачем до нотаріальної контори подано правовстановлюючий документ на житловий будинок договір купівлі-продажу від 04 червня 1995 року № Н5-332, посвідчений Харківською товарною біржою, який не відповідає вимогам ст. 227 ЦК УРСР (1963 року) щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку. З огляду на викладене, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Аргументи учасників справи Позивач та його представник позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якому проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Рух справи Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.09.2025 провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін суддею одноособово та призначено проведення судового засідання; витребувано до початку судового розгляду справи від Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області (колишня Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області), місцезнаходження: 61052, Харківська область, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 4, завірену належним чином копію спадкової справи № 519/2016 після померлого [INFO] [PERSON] . На виконання ухвали суду від 12.09.2025 від державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л.М. до суду надійшла копія спадкової справи №519/2016 після [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.01.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Участь у справі сторін та інших учасників справи Позивач та його представник позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву, в якому проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [PERSON] , 1923 року народження, [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 06.06.2016 виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області. 10.06.2016 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. зареєстровано спадкову справу № 519/2016, спадкодавець [PERSON] , 1923 року народження, який помер [INFO] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44142654 від 10.06.2016. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок житловою площею 45,3 кв.м., загальною площею 61,3 кв.м. (літ. А-1) з надвірними будівлями та спорудами: сарай літ. Б, вбиральня літ. Г, огорожа №№ 1-2, зливна яма літ. К, розташований на земельній ділянці загальною площею 1168 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , був набутий [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.1995 між продавцями: [PERSON] , [PERSON] і покупцем [PERSON] , зареєстрованого Харківською товарною біржою за реєстраційним № Н5-332. Державну реєстрацію права власності на житловий будинок за [PERSON] , який помер [INFO] , було здійснено Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.06.1995 за реєстровим № 4578, про що на договорі купівлі-продажу нерухомості № Н5-332 від 14.06.1995 міститься відповідна відмітка. Заповіту [PERSON] не залишив. Дружина спадкодавця [PERSON] (баба позивача) померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 03.10.2005 Височанською селищною радою Харківського району Харківської області. Син спадкодавця [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 27.10.2015 виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області. Родинний зв`язок між позивачем та його батьком [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , повторно виданим 25.081998 Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова. [PERSON] є онуком [PERSON] , який помер [INFO] , та відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України має право на спадкування тієї частки спадщини, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. 26.05.2017 державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормілець Ю.М. видано на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 3-879, згідно з яким спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового будинку з надвірними будинками та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . На земельній ділянці розташований житловий будинок літ.А-1, шлакоблок, житловою площею 67,00 кв.м., загальною площею 137,10 кв.м. (літ. А-1) з надвірними будівлями: сарай Б, гараж Д, сарай В, літня кухня Г, душ Е, огорожа № 1, 2, водопровід К2, вигрібна яма К1. Цей житловий будинок з надвірними будинками та спорудами належав спадкодавцю [PERSON] на підставі договору на право забудови і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого 03.10.1952 Другою міською державною нотаріальною конторою, за реєстром № 2835910, зареєстрованого у Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації 09.02.1993 року, у реєстрову книгу 1, за реєстровим № 265. [PERSON] з 23.11.2020 має зареєстроване місце проживання та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується штампом в паспорті громадянина України серія [NUMBER] , виданим на ім`я позивача 20.06.2001 Ленінським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області. 09.07.2025 позивач звернувся до державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л.М. з усною заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] , 1923 року народження, що постійно проживав в [ADDRESS] , та помер [INFO] , на жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в сщ [ADDRESS] . Державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.07.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] . Підставою відмови в оформленні спадщини Державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. зазначено невідповідність вимогам законодавства наданого правовстановлюючого документу на спадкове майно договору купівлі-продажу від 04.06.1995, оскільки згідно з вимогами статті 227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку має бути посвідчений нотаріально. Інших підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховською Л.М. не встановлено. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.07.2025 позивачем не оскаржувалась. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). За змістом частини першої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Таким чином, позивач прийняв спадщину після смерті свого діда [PERSON] , який помер [INFO] , зобов`язаний здійснити оформлення прав на нерухоме майно, що входить до складу спадщини. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно частини третьої статті 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Таким чином, встановленню підлягає факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , на момент відкриття спадщини права на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . На час укладання спірного договору купівлі-продажу № Н5-332 від 14.06.1995 правові умови створення та діяльності товарних бірж визначав Закон України «Про товарні біржі» в редакції Закону № 2932-XII від 26.01.1993 р. Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про товарні біржі» (в редакції на час укладання договору купівлі-продажу) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про товарні біржі» (в редакції на час укладання договору купівлі-продажу) біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. При укладанні договору купівлі-продажу нерухомості № Н5-332 від 14.06.1995 не було дотримано вимоги статті 227 ЦК України (1963 року, в редакції на час укладання договору), згідно якого договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до частини першої статті 47 ЦК України (1963 року, в редакції на час укладання договору) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 47 ЦК України (1963 року, в редакції на час укладання договору) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, за нормами статті 47 Цивільного кодексу УРСР 1963 року договір купівлі-продажу, укладений як біржова угода, щодо продажу жилого будинку міг бути визнаний недійсним в судовому порядку із поверненням одержаного або відшкодуванням його дійсної вартості. Договір купівлі-продажу № Н5-332 від 14.06.1995 в судовому порядку не оскаржувався і був чинним на 01.01.2004, коли набув чинності діючий Цивільний кодекс України. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до частини другої статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В договорі купівлі-продажу № Н5-332 від 14.06.1995 зазначено повний опис житлового будинку (підпункти 1.1-1.2 пункту 1 договору) та його вартість (пункт 4 договору). Відбулось повне виконання договору сторонами, реєстрація права власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.1995 здійснена Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 27.06.1995 за реєстровим № 457. Таким чином, змістом договору купівлі-продажу № Н5-332 від 14.06.1995, укладеного у письмовій формі, підтверджується досягнення згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, договір повністю виконаний. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач не може реалізувати своє право на оформлення спадщини на нерухоме майно, оскільки біржовий контракт не відноситься до правовстановлюючих документів, на підставі яких можуть вчинятись нотаріальні дії, а тому його право власності на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання права. Таким чином, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved