Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] , в особі представника адвоката Мусевич Алли Іванівни, звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 14.07.2017 у Бердичівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Позовна заява обґрунтована тим, що з 14.07.2017 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Подружні відносини не підтримують, примирення неможливе. Ухвалою судді від 05.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки адвокат Мусевич А. І. та відповідач надали суду заяви, в яких вони просять проводити розгляд справи за їх відсутності, представник позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, 14.07.2017 у Бердичівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження (а.с. 8). За положеннями частини п`ятої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам однієї зі сторін, що мають істотне значення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, зазначає, що шлюбні відносини припинені, а відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, зважаючи на добровільність шлюбу як одну з основних його засад. За таких обставин шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд повертає позивачці з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, тобто 665 грн 60 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 % витрат позивачки зі сплати судового збору в розмірі 665 грн 60 коп.

Outcome: approved