Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Згідно з позовною заявою 23 квітня 2014 року Мукачівським міськрайонним судом у справі № 303/8416/13-ц було ухвалено рішення про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 0602/0908/98-001 від 15.09.2008 року у розмірі 264 794,18 грн. Внаслідок низки договорів відступлення права вимоги [PERSON] за договором № 003/25 від 04.03.2025 року набув статусу нового кредитора. Оскільки борг за судовим рішенням не був погашений у повному обсязі, позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідачів інфляційні втрати та 3% річних за період з 16.10.2013 року по 31.05.2025 року на загальну суму 1 458 278,28 грн. Відповідачі заперечують проти позову, вважаючи вимоги необґрунтованими. Вказцють, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання за основним зобов`язанням сплив. Останні виконавчі дії завершилися 07.12.2016 року поверненням документа стягувачу, тому з 07.12.2016 року розпочався трирічний строк позовної давності, який закінчився 06.12.2019 року. Стверджують, що зі спливом строку позовної давності за основним зобов`язанням втрачається й право на стягнення додаткових нарахувань за ст. 625 ЦК України. Водночас відповідачі подали зустрічну позовну заяву, в які просять визнати недійсними договори відступлення прав вимоги, покликаючись на те, що договори відступлення за своєю правовою природою є договорами факторингу. Оскільки фінальним набувачем права вимоги стала фізична особа ( [PERSON] ), а не банк або фінансова установа, це суперечить ст. 1079 ЦК України, яка обмежує коло суб`єктів, що можуть виступати факторами. Також зазначається про порушення форми правочину, зокрема відсутність належної державної реєстрації змін щодо іпотечного договору, який забезпечував кредит. На підтвердження своїх вимог та заперечень сторони надали такі докази: Кредитний договір № 0602/0908/98-001 від 15.09.2008 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] , згідно з яким останній отримав кредитні кошти, а [PERSON] виступила солідарним відповідачем (поручителем/іпотекодавцем). Надалі, 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з умовами якого ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора за вищевказаним кредитним договором. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 23.04.2014 у справі № 303/8416/13-ц, яким з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно стягнуто заборгованість у розмірі 264 794,18 грн. Договір № 2300/к від 06.08.2020 року, згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «ІНВЕНТ». Договір № КПД-513-002/25 від 04.03.2025 року, за яким ТОВ «ФК «ІНВЕНТ» відступило право вимоги на користь ТОВ «АССЕТС КОНСАЛТ». Договір про відступлення права вимоги № 003/25 від 04.03.2025 року, укладений між ТОВ «АССЕТС КОНСАЛТ» (Первісний кредитор) та фізичною особою [PERSON] (Новий кредитор). Згідно з п. 1.1 цього Договору, [PERSON] набув право вимоги до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором від 15.09.2008 р. Витяг з Державного реєстру речових прав № 416498859 від 05.03.2025, згідно з яким на підставі договору про відступлення прав за іпотечним договором, іпотекодержателем житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано [PERSON] . Дані автоматизованої системи виконавчого провадження (спецрозділи № 44034072 та № 44033970) та Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 07.12.2016 р., які свідчать про те, що примусове виконання рішення суду від 2014 року здійснювалося, проте було завершено у зв`язку з відсутністю майна боржників. Постанову про закінчення виконавчого провадження № 53696046 від 30.05.2017 р., що підтверджує факт припинення активних виконавчих дій щодо стягнення коштів за виконавчим листом № 2/303/1052/14. Отже, заборгованість Відповідачів виникла з кредитного договору, тобто з правовідносин, де кредитором може виступати виключно банк або інша фінансова установа. Ухвалення рішення Мукачівським міськрайонним судом від 23.04.2014 р. про стягнення суми боргу не змінило правової природи цих відносин вони залишаються кредитними. Остання ланка у переході права вимоги відбулася 04.03.2025 р., коли ТОВ «АССЕТС КОНСАЛТ» відступило право вимоги фізичній особі [PERSON] за Договором № 003/25. Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Спеціальним законом, що регулює кредитні відносини, є ст. 1054 ЦК України та Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позивачі за зустрічним позовом обґрунтовують недійсність Договору № 2300/К (від «Дельта Банк» до ТОВ «ФК «ІНВЕНТ») та Договору № КПД-513-002/25 (від ТОВ «ФК «ІНВЕНТ» до ТОВ «АССЕТС КОНСАЛТ») тим, що вказані правочини є недійсними, оскільки вони за своєю суттю є договорами факторингу, а процедура відступлення порушує інтереси боржників. Розглянувши ці доводи, суд доходить таких висновків. Згідно з наданими ліцензіями та витягами з ЄДРПОУ, сторони у зазначених Договорах є фінансовими установами. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, відступлення права вимоги за плату (факторинг) між фінансовими установами є законним видом господарської діяльності. Суд не встановив порушень спеціального законодавства, які б обмежували право цих установ на купівлю-продаж дебіторської заборгованості. Позивачі вказують на те, що їх не було повідомлено належним чином про ці переуступки. Проте, згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою недійсність правочину, а лише створює ризик виконання обов`язку первісному кредитору. У даній справі виконання не відбулося жодному з кредиторів, тому інтереси боржників у цій частині не порушені. АТ «Дельта Банк» на момент укладення Договору № 2300/К про відступлення прав вимоги від 06 серпня 2020 року перебувало у процедурі ліквідації. Відступлення активів відбувалося через аукціон (систему Prozorro.Продажі), що є стандартною процедурою, визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивачами за зустрічним позовом не надано доказів скасування результатів торгів або визнання незаконним самого аукціону. Оскільки ТОВ «ФК «ІНВЕНТ» та ТОВ «АССЕТС КОНСАЛТ» на момент укладення договорів мали відповідні ліцензії, суд не вбачає підстав для визнання цих договорів недійсними лише з мотивів суб`єктного складу. Водночас, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2023 р. у справі № 206/4841/20, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки фізична особа не є фінансовою установою в розумінні Закону про фінансові послуги. Наявність судового рішення про стягнення заборгованості не змінює суб`єктного складу сторін кредитного договору та не надає права фізичній особі ставати новим кредитором шляхом укладення договору цесії. Згідно з Додатком № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 003/25 від 04.03.2025 р., укладений між ТОВ «АССЕТС КОНСАЛТ» і [PERSON] , та рішенням суду від 2014 року, обсяг грошових вимог до [PERSON] та [PERSON] , які передаються новому кредитору, становить 264 794,18 грн (основний борг) без урахування подальших нарахувань. Зважаючи на те, що [PERSON] є фізичною особою та не має статусу фінансової установи, він не має правосуб`єктності для укладення договорів, що містять ознаки факторингу, а отже, Договір про відступлення права вимоги № 003/25 від 04.03.2025 р., укладений між ТОВ «АССЕТС КОНСАЛТ» та [PERSON] , суперечить закону та відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Згідно з принципами цивільного судочинства, право на захист має лише особа, чиє право порушено. Оскільки [PERSON] не є законним власником права вимоги до [PERSON] та [PERSON] , він не має права вимагати від них сплати будь-яких сум (зокрема 3% річних та інфляційних). З огляду на те, що Договір про відступлення права вимоги № 003/25 від 04.03.2025 р. є недійсним суд відмовляє у задоволенні первісного позову повністю, не вдаючись до перевірки строків позовної давності та правильності розрахунку заявлених ним сум. На підставі викладеного суд,

Outcome: partial