Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

06.01.2026 до суду надійшла позовна заява керівника Шепетівської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Національна служба здоров`я України, Рівненської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне підприємство «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради, до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування неповнолітньої особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позову вказано, що Шепетівською окружною прокуратурою 15.12.2023 на розгляд до Славутського міськрайонного суду спрямовано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12023244000001692 від 03.09.2023 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди та порушення [PERSON] пунктів 1.5, 2.3 (a,б). 2.9(a), 12.1, 31.1, 31.4, 31.4.1 (a), 31.4.2 (a), 31.4.5(а,г) Правил дорожнього руху неповнолітня [PERSON] , [INFO] , отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеня тяжкості. Вироком Славутського міськрайонного суду від 08.01.2024 (справа № 682/3002/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру судових рішень та порталу «Судова влада України», вирок Славутського міськрайонного суду від 08.01.2024 набрав законної сили 08.02.2024. Відповідно до довідки КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради № 554/0109/25 від 29.04.2025 неповнолітня потерпіла від вчиненого [PERSON] злочину [PERSON] стаціонарно лікувалася у КП «Рівненська обласна литяча лікарня» Рівненської обласної ради з 04.09.2023 по 25.09.2023, тобто усього 21 ліжко - день, у зв?язку із чим лікарня понесла витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, які профінансовано НСЗУ з коштів державного бюджету у сумі 55973,28 гривень, та за рахунок коштів обласного бюджету в сумі 3073.56 гривні. В ході досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченим [PERSON] зазначені витрати на стаціонарне лікування потерпілої в добровільному порядку не відшкодовано. Позов про стягнення витрат, профінансованих Національною службою здоров?я України за рахунок коштів державного та Рівненською обласною радою за рахунок коштів обласного бюджетів, на стаціонарне лікування потерпілої від злочину прокурором не заявлявся. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача зазначені вище витрати, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої [PERSON] . 07.01.2026 ухвалою судді відкрито провадження у справі, та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні прокурор позов підтримала з викладених у ньому підстав. Вказала, що відповідач, як особа, яка винна у заподіянні шкоди неповнолітній [PERSON] , в силу ст. 1206 ЦК України, повинен відшкодувати понесені на її лікування витрати. Представник Національної служби здоров`я України подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Представник Рівненської обласної ради, подав заяву, у якій просив розглядати справи у його відсутність. Представник Комунального підприємства «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради, подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений, на розгляд справи не з`явився, відзив на позов не подав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 02.09.2023 близько 17:10 год. на автодорозі між с. Малий Правутин та с. Великий Правутин Шепетівського району Хмельницької області [PERSON] , нехтуючи вимогами пунктів 2.1 (а), 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння - 2,62 проміле, що знижувало його увагу та швидкість реакції, здійснював керування автомобілем марки "ВАЗ", моделі "2107" р.н. [NUMBER] у якого робоча гальмова система, рульове керування та ходова частина перебували в несправному стані, в салоні якого перебували пасажири: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] керуючи далі автомобілем марки "ВАЗ", моделі "2107" р.н. [NUMBER] , на відстані 500 м. від с. Малий Правутин Шепетівського району Хмельницької області, рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год. зі сторони с. Малий Правутин в напрямку с. Великий Правутин, в світлу пору доби, при ясній погоді, не урахувавши дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, заснув за кермом в наслідок чого втратив керованість автомобілем та здійснив виїзд на ліве по ходу руху узбіччя, де допустив його перекидання. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток тазу (перелом лівої бічної частини крижової кістки, перелом верхньої і нижньої гілок лонної кістки зліва), які за кваліфікуючим критерієм тривалого розладу здоров`я відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, у вигляді осаднених ран задньої поверхні грудної клітки і черевної стінки справа, осаднених ран лівого зап`ястя, лівої кисті, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, та у вигляді забійно-рваної рани задньої поверхні правого плеча і правого ліктьового суглоба. Зазначеними діями [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Наведені обставини підтверджуються вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області, відповідно до якого затверджена угода про примирення між потерпілою [PERSON] та обвинуваченим [PERSON] . [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі дві тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки (а.с. 11-14). У результаті ДТП потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеня тяжкості. [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» з 04.09.2023 по 25.09.2023, в зв`язку з чим лікарнею затрачено на її лікування 59046,84 грн., з яких 55973,28 грн. профінансовані Національною службою здоров`я України за рахунок коштів державного бюджету та 3073,56 грн. за кошти обласного бюджету, про що свідчить лист КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» №554/0109/25 від 29.04.2025 (а.с.17-18). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положення ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповіді бюджету. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України (ч.3 ст.1206 ЦК України). Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних ( коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 2 зазначеного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. За таких обставин, доведено, що [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення, внаслідок якого потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, через що перебувала на стаціонарному лікуванні у КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» з 04.09.2023 по 25.09.2023, в зв`язку з чим лікарнею затрачено на її лікування 59046,84 грн., з яких 55973,28 грн. профінансовані Національною службою здоров`я України за рахунок коштів державного бюджету та 3073,56 грн. за кошти обласного бюджету. Тому, дані витрати на підставі вищенаведеного, підлягають стягненню в повному обсязі з [PERSON] . Позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від сплати судового збору в силу п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» , тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3328 грн.

Outcome: approved