Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

28 січня 2026 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 22.06.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 2552888 про надання споживчого кредиту, підписаний відповідачем електронним підписом, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 9500,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом, що передбачені кредитним договором. Товариство виконало зобов`язання та надано грошові кошти у розмірі та у строк визначені договором. 26.02.2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 2552888 від 22.06.2020 року. Відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором та станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 25943,13 грн, а саме: 7909,51 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18033,62 - заборгованість за процентами. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 25943,13 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд, проводити розгляд справи у її відсутність. Враховуючи те, що представник сторони подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає, що неявка сторін не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 22.06.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 2552888 про надання споживчого кредиту (далі Договір). Відповідно до п. 1.3 Договору, сума кредиту складає 9500,00 грн. Згідно п. 1.4. Строк кредиту 30 днів. Знижена процентна ставка 0,95 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту зазначеного в п. 1.4 Договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.1.5.1), стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується у межах надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.п. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки (п.1.5.2) (а.с.12-15). Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М249647. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладено у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно Довідки, наданої на виконання ухвали суду, АТ КБ «УНІВЕРСАЛ БАНК», 22.06.2020 здійснена успішно транзакція в сумі 9500,00 грн на банківську картку № [NUMBER] , власником якої є [PERSON] (а.с.54). Судом встановлено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконало зобов`язання за Договором та надало відповідачу кредит у розмірі 9500,00 грн. 26.02.2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021, згідно якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до боржників зазначених у Реєстрах боржників (а.с.24-28). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021від 26.02.2021, до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2552888 (а.с.28 на звороті). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за Договором укладеним з [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору відступлення прав вимоги. Відповідно до Картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) від 22.06.2020 року складеного ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість відповідача за кредитним договором становить: 25943,13 грн, з яких 7909,51 грн - заборгованість за тілом кредиту. 27.06.2020 року відповідачем було сплачено грошові кошти в сумі 1500,00 грн, з яких 958,50 грн в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, 541,50 грн в рахунок погашення заборгованості за процентами та 04.07.2020 в сумі 1200,00 грн, з яких 631,99 грн - в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, 568,01 грн - в рахунок погашення заборгованості за процентами (а.с.19-24). Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 7909,51 грн суми заборгованості за тілом кредиту, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як зазначено в ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з Розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] сплатила на користь первісного кредитора заборгованість зі сплати тала кредиту в загальній сумі 1590,49 грн. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виконання зобов`язання за кредитним договором зі сплати тіла кредиту в повному обсязі. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 9500,00 грн, частково виконала зобов`язання з їх повернення на суму 1590,49 грн, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою у повному обсязі не надала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 7909,51 грн суми заборгованості за тілом кредиту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами в сумі 18033,62 грн, суд зазначає наступне. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором. З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти відповідачу нараховано за період з 22.06.2020 по 01.11.2020. Як встановлено судом зі змісту Договорустрок кредиту становить 30 днів. Пунктом 4 Договору передбачено умови пролонгації строку кредиту. Разом з тим для його пролонгації, передбачено, що між сторонами повинен бути укладений Договір про внесення змін до Договору щодо продовження строку дії кредиту. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, представником позивача не надано суду доказів, що між сторонами було укладено Договір про внесення змін до Договору щодо продовження строку дії кредиту. Суд констатує, що позивачем в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано та не надано достатніх доказів щодо правомірності та підстав нарахування процентів за вказаним договором поза межами дії строку кредитування. За таких обставин, суд дійшов висновку, що проценти за договором підлягають нарахуванню протягом строку кредитування та у розмірі встановленому договором. Так, відповідно до Договору, сума кредиту складає 9500,00 грн. Згідно п. 1.4. Знижена процентна ставка 0,95 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту зазначеного в п. 1.4 Договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.1.5.1), стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується у межах надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.п. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки (п.1.5.2). Враховуючи те, що відповідач не виконала умови зазначені в п.п. 1.5.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки, проценти за договором підлягають нарахуванню за стандартною процентною ставкою 1,9%. Окрім того, суд враховує, що 27.06.2020 року відповідачем було сплачено грошові кошти в сумі 958,50 грн в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та 04.07.2020 в сумі 631,99 грн - в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. За таких обставин, суд наводить власний розрахунок суду, виходячи з суми кредиту 9500,00 грн, строку дії договору 30 днів, з урахуванням проведених відповідачем оплат 27.06.2020 та 04.07.2020 та з урахуванням стандартної процентної ставки 1,9%: -за період з 22.06.2020 по 27.06.2020 (9500,00 грн:100х1,9=180,50 грн (розмір процентів в день); 180,50 грн х 6 (кількість днів в періоді) = 1083,00 грн; -за період з 28.06.2020 по 04.07.2020 (8541,50 грн:100х1,9=162,28 грн (розмір процентів в день); 162,28 грн х 7 (кількість днів в періоді) = 1136,01 грн; -за період з 05.07.2020 по 21.07.2020 (7909,51 грн:100х1,9=150,28 грн (розмір процентів в день); 150,28 грн х 17 (кількість днів в періоді) = 2554,76 грн. Отже, за підрахунками суду, загальний розмір процентів протягом строку кредитування становить 4773,77 грн. Окрім того, суд враховує, що відповідач сплатила кошти в рахунок погашення процентів за договором в сумі 1109,51 грн. Відповідач не надала суду доказів на виконання зобов`язання зі сплати процентів у повному обсязі. Таким чином, розмір не сплачених відповідачем процентів становить 3664,26 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідач не виконала зобов`язання зі сплати процентів у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення процентів за договором підлягає частковому задоволенню на суму за підрахунками суду в розмірі 3664,26 грн. Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 25943,13 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 11573,77 грн, що становить 44,61 % від ціни позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1187,69 грн, що складає 44,61 % від 2662,40 грн. Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Усенко М.І. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 8000,00 грн (а.с.32-34). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Водночас, відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що при підготовці позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутня необхідність у вивченні та опрацюванні великої за обсягом законодавчої бази, що регулює спірні відносини, оскільки існує усталена судова практика, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав. За таких обставин, суд вважає, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу є занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючі конкретні обставини справи, тому суд дійшов висновку, що загальна вартість виконаних представником робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 4000,00 грн. Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 1784,40 грн, що складає 44,41 % від 4000,00 грн.

Outcome: partial