Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму 3% річних в розмірі 1689,20 доларів США. Позов обґрунтований наступними обставинами. 05.11.2007 р. року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11247503000. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник отримав кредит в іноземній валюті в сумі 8600,00 дол. США, в строк з 05.11.2007 р. по 05.11.2017 р. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 червня 2011 року по справі № 1519/2-2011/2011 стягнуто з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11247503000 від 05.11.2007 р. в сумі 11487 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят сім) дол. США 97 центів, що еквівалентно 90640 (дев`яносто тисяч шістсот сорок) грн. 10 коп. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 р. по справі № 1519/2-2011/11, провадження № 6/521/458/15 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» по справі № 1519/2-2011/2011. Позивач стверджує, що на сьогоднішній день відповідачем рішення суду не виконано, залишок заборгованість складає 11487,97 доларів США. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з «02» квітня 2017 року по «23» лютого 2022 року (дата розрахунку до введення Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 воєнного стану, що припадає на час дії карантину, який закінчився 30 червня 2023 року) та становить: 1689,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України розміщеному на офіційному сайті (https://bank.gov.ua) станом на 08.08.2025 р. (1 долар США = 41,4564 грн.) складає 70 028,15 грн. Сторони та їх представники у відкрите судове засідання не з`явились. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позов підтримала. [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність та відзив не подавав. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2007 р. року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11247503000. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник отримав кредит в іноземній валюті в сумі 8600,00 дол. США, в строк з 05.11.2007р. по 05.11.2017р. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору Банк звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 червня 2011 року по справі № 1519/2-2011/2011 стягнуту з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11247503000 від 05.11.2007р. в сумі 11487 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят сім) дол. США 97 центів, що еквівалентно 90640 (дев`яносто тисяч шістсот сорок) грн. 10 коп. 12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено договір факторингу № 1, згідного якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 11247503000, який було укладено між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 р. по справі № 1519/2-2011/11, провадження № 6/521/458/15 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» по справі № 1519/2-2011/2011. Положення ст. 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 516 України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом. З огляду на вищевказане, ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» у правовідносинах, що виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту № 11247503000 від 05.11.2007 р. На теперішній час відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, чим порушує істотні умови кредитного договору щодо повернення суми заборгованості, встановленої рішенням суду. Встановлено, що залишок заборгованість складає 11487,97 доларів США. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість, розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка становить 1689,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом Національного банку України розміщеному на офіційному сайті (https://bank.gov.ua) станом на 08.08.2025 р. (1 долар США = 41,4564 грн.) складає 70 028,15 грн. Якщо зобов`язання не виконано або виконано не належним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язком для всіх судів, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В порядку ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Так, нарахування 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Таким чином, враховуючи процент задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved