Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про припинення права власності [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який наразі зруйновано. Земельна ділянка, на які був розміщений вказаний будинок, передана у власність позивачу вже після його руйнування. Оскільки за документами право власності на зруйнований будинок та господарські будівлі і споруди не припинено, позивач, як власник земельної ділянки, на якій був розміщений будинок, не може провести скасування державної реєстрації права власності та використати земельну ділянку за призначенням, а тому вимушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою, яку просить суд задовольнити.. В судове засідання сторони не з`явилися, у поданих заявах просили про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги у поданій заяві підтримав, просив їх задовольнити, відповідач - Кілійська міська рада Ізмаїльського району Одеської області позовні вимоги визнали. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши всі докази зібрані в справі в їх сукупності, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,0691 гектарів, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5122310100:02:002:0011, належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЯЕ №670491, виданого 14.12.2007 Кілійською міською радою Кілійського району Одеської області на підставі рішення сесії Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області від 26.06.2007 №304-V-17, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010752200110. Відповідно до довідки №1016 від 09.12.2025 щодо належності земельної ділянки [PERSON] встановлено, що що на земельній ділянці відсутній житловий будинок. Також встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташовувався житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який належав на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказаний житловий будинок було зруйновано до передачі земельної ділянки позивачу у власність, а саме у 1994 році, що підтверджується актом про встановлення фактів Кілійської міської ОТГ від 04.02.2026. Отже, оскільки за документами право власності на зруйнований будинок та господарські будівлі і споруди не припинено, позивач не може провести скасування державної реєстрації права власності, використовувати надану йому у власність земельну ділянку за призначенням, тому вимушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою. Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язань: лм. власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Вказана стаття не містить визначення поняття «знищення майна» та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема, залежно від причин знищення майна. Тобто, зазначена норма поширюється на всі випадки фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого, незалежно від причин настання такого результату. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 17.01.2019 (справа № 708/254/18) умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Отже, враховуючи підтверджуючий наведеними доказами факт знищення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належного на праві власності [PERSON] , яка померла [INFO] , припинити це право за заявою власників у даному випадку є неможливим, водночас позивач, який є власником земельної ділянки, де був розташований вказаний будинок, позбавлений права повною мірою володіти, користуватися та розпоряджатися майном, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову та відповідно припинення права власності померлої на вказаний житловий будинок у зв`язку з його знищенням.

Outcome: approved