Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

03 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернулось до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25 травня 2025 року між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений Договір про надання коштів у кредит № 8352126,за умовами якого позикодавець надав відповідачці кредит в розмірі 5000,00 грн строком на 360 днів (з 25 травня 2025 року по 19 травня 2026 року) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 862,50 грн). У разі порушення відповідачкою строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 250 грн за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальниці, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 226282, що був надісланий на вказану відповідачко електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені вказаним кредитним договором, не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» був укладений договір факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, відповідно до якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги за Договором кредиту № 8352126 від 25 травня 2025 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному Договору кредиту № 8352126. Відповідно до Реєстру заборгованості від 16 жовтня 2025 року до договору факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло грошової вимоги до відповідачки в сумі 20185,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4322,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 862,50 грн - сума заборгованості за комісією, 10000 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики в розмірі 20185,00 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив розглядати справу без його участі, заявлений позов підтримав повністю, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання за повторним викликом не з`явилася. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з відповіді № 1967879 від 04 листопада 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання [PERSON] зареєстроване в [ADDRESS] . Надіслані [PERSON] судові повістки повернулася до суду без вручення, з довідкою Укрпошти про причини повернення: за зазначеною адресою адресат відсутній. Такі відомості вказані у поштовому повідомлені, які повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судових повісток на 01 грудня 2025 року, на 07 січня 2026 року, на 06 лютого 2026 року та на 04 березня 2026 року. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 04 березня 2026 року. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 25 травня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладений Договір кредитної лінії (Надійний) № 8352126, який підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором 226282, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією вказаного договору. Підписанням цього Договору кредитної лінії (Надійний) № 8352126 відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з повною інформацією щодо ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та його послуг, а також погодилася, що до моменту підписання Договору кредитної лінії (Надійний), ознайомилася з цим договором та правилами надання грошових коштів у кредит. Згідно з пунктом 2.1 Договір кредитної лінії (Надійний) позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту. У пункті 2.2 договору позики зазначені параметри та умови кредиту, а саме: сума кредиту - 5000,00 грн; строк кредитування - 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу 2287.50 грн, дата сплати першого обов`язкового платежу 23 червня 2025 року, дата повернення кредиту 19 травня 2026 року, процентна ставка/день (фіксована) 0,95 %, орієнтовна загальна вартість кредиту - 22962,50 грн, неустойка 250 грн в день. В інформаційній довідці АТ «Юнекс Банк», копія якої додана до матеріалів справи, від 15 жовтня 2025 року № 21-14027 зазначено дату операції - 25 травня 2025 року, картку отримувача № [NUMBER] , суму зарахування - 5000,00 грн. За інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», наданою за ухвалою суду за клопотанням позивача, на картковий рахунок [PERSON] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 25 травня 2025 року надійшла сума 5000 грн. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» був укладений договір факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року, відповідно до якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги за Договором кредитної лінії (Надійний) № 8352126 від 25 травня 2025 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копіями вказаного договору, реєстру прав вимоги №. 16/10/25-01, платіжної інструкції на підтвердження проведення оплати за вказаним договором. Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] по вищевказаному Договору кредитної лінії (Надійний) № 8352126. Відповідно до Реєстру заборгованості від 16 жовтня 2025 року до договору факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 20185,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4322,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 862,50 грн - сума заборгованості за комісією, 10000 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», зокрема, передбачено, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, Договір кредитної лінії (Надійний) № 8352126 від 25 травня 2025 року є укладеним, будь-які умови, викладені в договорі відповідачкою не оспорювалися. [PERSON] відзиву на позов не подала, жодних доказів, які б спростовували доводи позивача або доводили факт погашення заборгованості, суду не надала. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачка порушила умови кредитного договору, добровільно заборгованість не сплатила, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість в сумі 10185,00 грн, з яких 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4322,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 862,50 грн - сума заборгованості за комісією. Разом з тим, суд не погоджується з аргументами позивача щодо стягнення з відповідачки нарахованої заборгованості за пенею/неустойкою. В Україні діє воєнний стан, який був введений в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, який був неодноразово продовжений, востаннє Указом Президента України № 793/2025 від 03 лютого 2026 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 січня 2026 року № 4757-IX. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір з відповідачкою укладено під час дії воєнного стану. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне у стягненні пені/неустойки за Договором кредитної лінії (Надійний) № 8352126 від 25 травня 2025 року в розмірі 10000,00 грн відмовити, оскільки нарахування та стягнення неустойки (штрафу, пені) за невиконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану суперечить вимогам закону. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 20185,00 грн і задоволено на суму 10185,00 грн, тобто на 50,45% (10185,00х100:20185,00). Таким чином, з [PERSON] на корить ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» слід стягнути 1222,10 грн. (2422,40х50,45%) судового збору. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Як перевірено судом, згідно наданих стороною позивача договору про надання правової допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, витягу акту № 6ФП прийому-передачі наданих послуг від 23 жовтня 2025 року витрати на правничу допомогу складають 4500,00 грн. Зважаючи на викладене, суд знаходить, що вимога про стягнення витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню: пропорційно до задоволених вимог в сумі 2270,25 грн (4500,00х50,45%).

Outcome: partial