Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

08.01.2026 представник позивачки адвокат Цап В.О., в інтересах позивачки [PERSON] ,звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 19.02.2011 між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Великолінинській сільській раді Старосамбірського району Львівської області, за актовим записом №1. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , спору щодо місця їх проживання немає. Представник позивачки вказує, що в нетривалий період спільного проживання у подружжя нормальні стосунки повноцінно не склались, відповідач багато часу після роботи проводив самостійно, не повідомляв як він проводить свій час, фінансово чи будь-як інше матеріально не допомагав, не цікавився розвитком дітей, безпричинно ревнував, на даний час перебуває за кордоном та проживає з іншою жінкою. Позивачка розлюбила відповідача, для неї [PERSON] чужа людина. Спільного господарства сторони не ведуть, спільний побут відсутній, приблизно три роки подружжя проживає окремо. Адвокат зазначає, що на думку позивачки подальше спільне життя з відповідачем неможливе і суперечитиме їхнім інтересам та інтересам дітей, оскільки кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. [PERSON] почав нехтувати сімейними цінностями, між сторонами постійно виникали сварки, свідком яких нерідко є діти, що негативно впливає на них. Сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, ведення спільного побуту і господарства. На підставі відношення відповідача до позивачки, вона втратила до нього почуття любові та поваги, які були під час укладення шлюбу. На думку позивачки, надання строку на примирення не виправить стан відносин, а лише продовжить їх перебіг у часі. Позивачка не має наміру бути в зареєстрованому шлюбі з чоловіком, з яким не бажає сумісно проживати у майбутньому. Сторони проживають окремо тривалий час, не спілкуються, не підтримують ніяких стосунків. Майнових спорів на даний час у сторін немає.З огляду на наведене, представник позивачки адвокат Цап В.О. просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , стягнути з відповідача судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 справу передано для розгляду судді Клімченку М.І. Ухвалою судді від 12.01.2026 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Цап В.О. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від адвоката до суду надійшла заява, в якій останній просить провести судовий розгляд цивільної справи у відсутності позивачки та її представника, щодо заочного рішення заперечень не мають. Просили не вживати заходів щодо примирення, оскільки такі суперечитимуть моральним засадам суспільства, позов підтримали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України, причини неявки не відомі. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, надані представником позивачки, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 19 лютого 2011 року у Великолінинській сільській раді Старосамбірського району Львівської області, за актовим записом №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 лютого 2011 року (а.с.36). За час шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 23.09.2011 та серії [NUMBER] , виданого 27.01.2017 відповідно (а.с.35, 33). Як слідує із викладених у позовній заяві пояснень позивачки, вона втратила почуття любові до відповідача, подальше збереження шлюбу вважає неможливим, сторони не підтримують шлюбні відносини, приблизно три роки не проживають як сім`я, не ведуть спільного господарства, не виконують сімейні обов`язки, фактично шлюбні стосунки розірвані. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, просила не вживати заходів щодо примирення подружжя. Відповідач у судове засідання не з`явився, пояснень чи заперечень щодо позову не надав. Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони подружнім життям не проживають, на даний час спільного господарства не ведуть, сімейне життя у сторін не склалося через втрату почуття взаємної любові, фактичного припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності один перед одним. Частиною 1 статті 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною першою статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги стійке волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу з відповідачем та встановлені судом обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд прийшов до переконання, що шлюб, при таких обставинах, слід розірвати, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved