Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства «Вересень», [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальність «Вересень АГРОПРО» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 18.02.2026 року позовну позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною та зареєстрований в реєстрі за № 78, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] . Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, будинок механізатора, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - будинок механізатора, загальною площею 154, 3 кв. м у власність боржника Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ». Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною та зареєстрований в реєстрі за № 79, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] . Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, зерносклад-сімена, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - склад, загальною площею 574, 9 кв. м у власність боржника Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ». Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною та зареєстрований в реєстрі за № 80, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] . Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, телятник, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - телятник, загальною площею 601,6 кв. м у власність боржника Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ». Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною та зареєстрований в реєстрі за № 81, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] . Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, маслобойню, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - маслобойня, загальною площею 416,3 кв. м у власність боржника Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ». Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20.01.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Наталією Артемівною та зареєстрований в реєстрі за № 82, укладений між Приватним підприємством «ВЕРЕСЕНЬ» та громадянином [PERSON] . Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення нежитлової будівлі, свинарник, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з літ. «А» - свинарник, загальною площею 947,5 кв. м у власність боржника Приватного підприємства «ВЕРЕСЕНЬ». Стягнуто з Приватного підприємства «Вересень», Товариства з обмеженою відповідальність «Вересень АГРОПРО» та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» судовий збір у розмірі 25330,00 гривень, по 8443 гривень 33 копійки з кожного. Від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілан-С» до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду, в якій вона просить стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 336 000 грн. Представники сторін в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про судовий розгляд. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного висновку. Представник позивача Чабан О.О. звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства «Вересень», [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальність «Вересень АГРОПРО» про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 18.02.2026 року позовну заяву задоволено. Як вбачається з письмових матеріалів справи між [PERSON] та ТОВ «Мілан-С» був укладений Договір про надання правової допомоги від 27.01.2025 року, додаткова угода №2 від 27.01.2025 року до договору про надання правової допомоги від 27.01.2025 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 23.02.2026 року. В пункті 1 Додаткової угоди № 2 від 27.01.2025 року Сторони погодили, що вартість 1 години надання правової допомоги за даним договором становить 2000,00 грн. Участь у судовому засіданні в Березівського районному суді Одеської області складає 3 000,00 грн. В пункті 3 Додаткової угоди № 2 від 27.01.2025 року на підставі п. 2.5. Договору, сторони дійшли згоди, що у випадку прийняття Березівським районним судом Одеської області рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, Клієнт на підставі п. 2.5. Договору додатково сплачує на користь Адвоката винагороду «гонорар успіху» у розмірі 200 000,00 грн., що є фіксованою сумою гонорару, яка сплачується на користь адвоката протягом двох місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 23.02.2026 року адвокат надав Клієнту наступні послуги в межах справи № 494/617/25: 1. Підготовка та подання позовної заяви, що включає: зустріч з Клієнтом, збір та аналіз документів, визначення правової позиції та плану дій, аналіз нормативно-правового регулювання та актуальної судової практики, формування доказової бази, що включає: направлення адвокатських запитів, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, замовлення висновків експерта щодо ринкової вартості нерухомого майна; 2. Підготовка та подання клопотання про витребування доказів з банківських установ; 3. Підготовка та подання клопотання про витребування доказів з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану; 4. Підготовка та подання заперечень проти зупинення провадження у справі; 5. Підготовка та подання клопотання про відновлення провадження у справі, зокрема, моніторинг судового провадження у справі № 916/1603/25; 6. Підготовка та подання письмових пояснень по справі з урахуванням витребуваних доказів на підставі ухвал суду; 7. Підготовка та подання заперечень проти закриття провадження у справі; 8. Участь у судовому засіданні по справі № 494/617/25 -24.03.2025 року, 9. Участь у судовому засіданні по справі № 494/617/25 -01.05.2025 року, 10. Участь у судовому засіданні по справі № 494/617/25 -29.05.2025 року, 11. Участь у судовому засіданні по справі № 494/617/25 -23.10.2025 року, 12. Участь у судовому засіданні по справі № 494/617/25 -20.11.2025 року, 13. Участь у судовому засіданні по справі № 494/617/25 -18.02.2026 року. За надання юридичних послуг, зазначених у п. 1. даного акту, клієнт зобов`язується сплатити на користь адвоката- 136 000,00. Згідно п. 6 Акту за результатами прийнятого 18.02.2026 року рішення у справі № 494/617/25, яким позовну заяву задоволено повністю, клієнт підтверджує зобов`язання зі сплати додаткової винагороди «гонорару успіху» у розмірі 200 000,00 грн, що є фіксованою сумою винагороди на підставі п. 2.5. Договору та п. 3 Додаткової угоди № 2 до Договору, яку Клієнт зобов`язується сплатити на користь Адвоката протягом двох місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили. В п. 7 згаданого Акту сторони погодили, що загальна сума винагороди, що виплачується клієнтом на користь адвоката, складається з послуг зазначених у п. 1 даного Акту та додаткової винагороди «гонорару успіху». Разом до сплати 336 000 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим. Так, у рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269). На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано: договір про надання правової допомоги б/н від 27.01.2025 року; додаткову угоду № 2 від 27.01.2025 року до договору про надання правової допомоги б/н від 27.01.2025 року; акт приймання-передачі наданих послуг від 23.02.2026 року. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторони. Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідачів має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved