Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

22 жовтня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив списати борг в сумі 6 010 грн 53 коп., а також стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 100 000 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що внаслідок дій відповідача по його особовому рахунку за послуги з постачання газу відображається заборгованість в сумі 6 010 грн 53 коп., про що свідчить судовий наказ, який в подальшому був скасований за його заявою. Вважаючи, що незаконними діями відповідача йому спричинено моральні страждання та він вимушений був лікуватися, просив стягнути також моральну шкоду, яку він оцінює у 100 000 грн. До судового засідання представник відповідача пред`явив зустрічний позов, в якому просив стягнути з [PERSON] 6 010 грн в рахунок заборгованості за постачання природного газу за період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року. Вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтовано тим, що [PERSON] у період з 01 січня 2022 року по 30 квітня 2022 року, використовуючи природний газ для побутових потреб, здійснював оплату за його постачання несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка у позасудовому порядку ним не погашається. 12 грудня 2025 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 21 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що у 2023 році ТОВ «МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ» зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ за період січень-квітень 2022 року. Судовий наказ був скасований за заявою боржника, що є стандартною процесуальною процедурою, і жодним чином не встановлює факту відсутності боргу. Позивач, на власний розсуд інтерпретуючи факт скасування судового наказу, дійшов помилкового висновку, що зобов`язання зі сплати боргу припинилися, і висунув до Товариства майнові вимоги, які не мають правового підґрунтя. Представник також просив врахувати, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, вину відповідача в її заподіянні та причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діями відповідача і шкодою. 03 грудня 2025 року [PERSON] подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якій він просив врахувати невірність даних, що взяті для розрахунку заборгованості, та не відповідність показів лічильника обсягам споживання газу. 03 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представником ТОВ «Миколаївгаз Збут» подано відповідь на відзив, в якій представник вказав на помилкове тлумачення [PERSON] положень чинного законодавства України, що призвело до помилкових висновки відносно прав та обов`язків суб`єктів ринку природного газу. Позивач у судовому засіданні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив, що відповідач неправильно відобразив у розрахунку заборгованості обсяги спожитого газу, що призвело до штучного утворення боргу. Вимоги зустрічної позовної заяви не визнав. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у [PERSON] за особовим рахунком наявна заборгованість за послуги з постачання природного газу у сумі 6 010 грн 53 коп. за період січень-квітень 2022 року. У зв`язку із цим у 2023 році товариство зверталося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо. Такий наказ був виданий, однак у подальшому був скасований за заявою боржника, що є стандартною процесуальною процедурою, і жодним чином не свідчить про відсутність заборгованості. Представник також зазначив, що передача показників лічильника газу здійснюється оператору ГРМ, який відображає їх на платформі, а постачальник газу здійснює нарахування на підставі внесеної оператором ГРМ інформації. При цьому, споживач зобов`язаний вчасно передавати показання для коректного їх відображення і, як наслідок, правильного нарахування. Вимоги зустрічної позовної заяви підтримав, просив їх задовольнити. Дослідивши заяви по суті спору та долучені до них докази, заслухавши пояснення сторін, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено і сторони не заперечують того факту, що [PERSON] , як споживач, отримує газ та послуги з його розподілу за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи слідує, і сторони не оспорюють того факту, що до 30 квітня 2022 року включно за вище вказаною адресою постачання природного газу здійснювало ТОВ «Миколаївгаз Збут». Судом встановлено, що у вказаний період покази лічильника позивач передавав шляхом зазначення їх у сплаченому рахунку, що підтверджується платіжними інструкціями, копії яких долучені до повної заяви (а.с. 15-18). З наведених доказів слідує, що, починаючи з лютого 2022 року [PERSON] вносив плату по особовому рахунку № [NUMBER] . З аналізу досліджених судом доказів також слідує, що у період до 30 квітня 2022 року відповідач здійснював постачання газу за адресою проживання [PERSON] , тоді як останнім здійснювалося передання показів лічильника у різні періоди та не щомісячно, зокрема у лютому, квітні, та червні 2022 року (а.с. 13-16). Судом також встановлено, що за особовим рахунком [NUMBER] , який відкрито на ім`я [PERSON] , наявна заборгованість у розмірі 6 10 грн 53 коп.. З розрахунку заборгованості слідує, що відповідачем враховано всі оплати, внесені позивачем в якості оплати за спожитий газ (а.с. 49, 13-16). За змістом судового наказу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 20213 року з [PERSON] на користь ТОВ «Миколаївгаз Збут» стягнуто 6 010 грн 53 коп. в рахунок боргу за спожитий природній газ по о/р [NUMBER] . Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 серпня 2023 року за заявою боржника зазначений судовий наказ скасовано. Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Правові засади функціонування ринку природного газу України визначаються Законом України «Про ринок природного газу». Так, вказаний нормативно-правовий акт визначає, що оператором газорозподільної системи є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальником природного газу є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; а побутовим споживачем фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Відповідно до статті 3 вказаного Закону, ринок природного газу функціонує за принципами, крім інших, вільної торгівлі природним газом та рівності суб`єктів ринку природного газу; вільного вибору постачальника природного газу; відповідальності суб`єктів ринку природного газу за порушення правил діяльності на ринку природного газу та умов договорів. Статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу» врегульовано, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються, крім іншого, Цивільним кодексом, правилами постачання природного газу, а також договором постачання природного газу. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2500 від 30 вересня 2015 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1386/27831). Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку (пункт 1.3 Типового договору). Згідно з пунктом 2.1 Типового договору, Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30 вересня 2015 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827). Так, пунктом 22 розділу ІІІ Правил визначено, що оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися, зокрема, за квитанціями абонентської книжки постачальника. Пунктом 23 Правил, визначено також, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Відповідно до пункту 4 Розділу 4 Кодексу ГРМ, побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом. Номер групи споживання зазначається Оператором ГРМ в персоніфікованих даних заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу та в рахунках Оператора ГРМ про сплату послуг за договором розподілу природного газу. Вказане свідчить про те, що відповідач, який ніколи не був оператором ГРМ, не приймав від відповідача і не передавав на інформаційну платформу покази лічильника газу за адресою проживання [PERSON] , а здійснював нарахування за обсяги спожитого газу на підставі даних, внесених оператором ГРМ. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням наведеного, а також того що [PERSON] свого процесуального обов`язку не виконав - не надав належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у нього заборгованості за отримані послуги з газопостачання перед ТОВ «Миколаївгаз Збут», суд дійшов висновку про необґрунтованість його позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення. Натомість, досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємному зв`язку свідчать про наявність у [PERSON] заборгованості перед ТОВ «Миколаївгаз Збут» за послуги з газопостачання, у зв`язку із чим вимоги зустрічним позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що [PERSON] сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 6 056 грн 00 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 10). При цьому, [PERSON] заявлено вимогу майнового характеру, за подання якої підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп., а також вимогу про відшкодування моральної шкоди, за яку підлягає сплаті судовий збір у такому ж розмірі - 1 211 грн 20 коп. Таким чином, загальний розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні з позовом, становить 2 422 грн 40 коп.. Водночас, [PERSON] фактично сплачено судовий збір у розмірі 6 056 грн 00 коп., у зв`язку із чим переплата судового збору становить 3 633 грн 60 коп. та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» підлягає поверненню. При цьому, при зверненні до суду із зустрічною позовною заявою ТОВ «Миколаївгаз Збут» сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 422 грн 40 коп., що підтверджується відповідними платіжною інструкцією (а.с. 52). Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved