Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У грудні 2025 року позивач в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС звернулася до Центрального районного суду міста Дніпра з позовом до ДП «Селидіввугілля» на предмет відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві в розмірі 160 000 грн., в обґрунтування якого посилається на те, що з 01 квітня 2013 року по 21 вересня 2021 року він перебував у трудових відносинах з ДП «Селидіввугілля». 02 липня 2014 року о 13:40 год. на ВП «Шахта «Росія» Державного підприємства «Селидіввугілля», стався нещасний випадок з [PERSON] , електрослюсарем підземним 4 розряду дільниці ВТБ, а саме, при падінні труби йому притиснуло палець лівої кисті до борту вагону, внаслідок чого була отримана травма ІІІ пальця лівої кисті, що встановлено актом розслідування нещасного випадку (форма Н-5) складеного 04 липня 2014 року та затвердженого в.о. директора шахти 05 липня 2014 року. Комісія з розслідування нещасного випадку, розглянувши матеріали розслідування прийшла до висновку, що відповідно до п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом і підлягає обліку, на нього складається акт за формою Н-1». Відповідно до акту №16, затвердженого в.о. директора ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» 05 липня 2014 року (форма Н-1), про нещасний випадок на підприємстві пов`язаний з виробництвом, який стався з [PERSON] 02 липня 2014 року о 13:40 год., встановлено, що при проведенні робіт по вантажу металевих труб на спец. вагон УВГ-3,3, який знаходився біля майстерні дільниці ВТБ останній не втримав трубу, якою при падінні притиснуло палець лівої кисті до борту вагону, в наслідок чого була отримана травма ІІІ пальця лівої кисті. Внаслідок зазначеного травмування було встановлено діагноз «Неповна травматична ампутація ІІІ пальця лівої кисті». Випискою серії 10 ААА №246646 з акту медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотка, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги за оглядом проведеним 22 жовтня 2014 року Міжрайонною травматологічною медико-соціальною експертною комісією м. Красноармійськ йому встановлено 20% ступеня втрати професійної працездатності терміном з 22 жовтня 2014 року по 01 листопада 2015 року. Довідкою серії 10 ААА №241851 про результати вивчення ступеня втрати професійної працездатності за наслідками огляду 11 листопада 2015 року останньому встановлено 10% ступеню втрати працездатності безстроково. Так, внаслідок роботи на відокремленому підрозділі «Шахта «Росія» (в подальшому перейменовану на «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля», позивачем було втрачено 20% професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, пов`язаного з виробництвом. Внаслідок чого він зазнав фізичних страждань, хворобливі відчуття, а також страждання, які виникли у зв`язку з ушкодженням його здоров`я за наслідками трудового каліцтва. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки свого здоров`я, порушення сну, постійного відчуття головного болю, внаслідок травми також відчуває психологічний дискомфорт, часті виражені переживання за своє самопочуття, порушення душевної рівноваги вираженої почуттям розпачу, тривоги, дратівливості та страху, такі наслідки для нього є незворотними та такими що не підлягають відновленню. Також зазначив, що у зв`язку із захворюванням, яке трапилось внаслідок нещасного випадку, він не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, вказане ушкодження також вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, чим спричинено йому моральні страждання, а тому просить стягнути з відповідача відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 160 000 грн. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 10 грудня 2025 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив, явку уповноваженого представника не забезпечив, та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди позивача, який в позові, а також в поданих клопотаннях 24 лютого 2025 року, 02 лютого та 02 березня 2026 року, клопотав про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, та уразі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебував у трудових відносинах з 01 квітня 2013 року по 21 вересня 2021 року, 21 вересня 2021 року звільнений у зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с. 18-24). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого виданої Селидівською центральною міською лікарнею 24 липня 2014 року [PERSON] встановлено діагноз «Травматична ампутація с/ф Ш пальця лівої кисті». Діагноз при направленні на МСЕК «Наслідки виробничої травми від 02 липня 2014 року у вигляді реампутаційної культи Ш пальця лівої кисті на рівні основної фаланги. Посттравматична неврома кінчика культи Ш пальця лівої кисті, контрактура Ш плюсно-фалангового суглобу, больовий синдром. Помірне порушення функції схвату та утримання лівої кисті». Підстава для направлення на МСЕК: визначення % втрати працездатності (а.с.5-6). Згідно акту проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 02 липня 2014 року о 13:40 год. на ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», що належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого в.о. директора ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» 05 липня 2014 року, комісія розглянувши матеріали розслідування прийшла до висновку, що відповідно до п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Кабінетом Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом і підлягає обліку, на нього складається акт за формою Н-1. А також, комісія з розслідування прийшла до висновку, що винним у нещасному випадку є електрослюсар підземний 4 розряду дільниці ВТБ (ПР з ТБ) ВП «Шахта «Росія» [PERSON] , який не виконав вимоги інструкції з охорони праці у частині порушення правил особистої безпеки під час виконання робіт з відвантаження матеріалів - порушення вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п.1.17 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінці у шахтах» електрослюсаря підземного (а.с.12-14). Згідно акту №16 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, затвердженого в.о. директора ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» 05 липня 2014 року (форма Н-1), який стався з [PERSON] 02 липня 2014 року о 13:40 год., на ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» на дільниці ВТБ (ПР з ТБ) Майстерня дільниці. Встановлено, що електрослюсар підземний 4 розряду дільниці ВТБ (ПР з ЬБ) ВП «Шахта «Росія» [PERSON] , який не виконав вимоги інструкції з охорони праці в частині порушення правил особистої безпеки під час виконання робіт з відвантаження матеріалів порушення вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці», п.1.12 «Інструкції з охорони праці, безпечного виконання робіт та поведінці у шахтах» електрослюсаря підземного. Діагноз згідно з листком непрацездатності або довідкою лікування профілактичного закладу: Неповна травматична ампутація ІІІ пальця лівої кисті. Селидівська ЦМЛ (а.с.10-11). Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією по результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №246646 виданої Міжрайонною травматологічної медико-соціальною експертною комісією м. Красноармійськ 22 жовтня 2014 року [PERSON] за наслідками проведеного первинного огляду 22 жовтня 2014 року встановлено 20% (первинно) втрати професійної працездатності з 22 жовтня 2014 року по 01 листопада 2015 року. Причина втрати професійної працездатності S68.1 трудувіччя 02 липня 2014 року. Потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне, оперативне лікування (а.с.7-7 зворот). Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією по результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №241851 виданої Міжрайонною травматологічної МСЕК м. Красноармійськ 11 листопада 2015 року [PERSON] за наслідками проведеного повторного огляду 22 листопада 2015 року встановлено 10% втрати професійної працездатності повторно з 11 листопада 2015 року безстроково, врахувати з 01 листопада 2015 року. Причина втрати професійної працездатності Т 92.6 трудувіччя 02 липня 2014 року. Потреба у медичній та соціальній допомозі: медикаментозне, оперативне лікування (а.с.8-8 зворот). Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Приписами статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Приписами статті 153 Кодексу законів про працю України та статті 13 Закону України від «Про охорону праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України (в редакції Закону № 1253-VII від 06 серпня 2014 року) передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України (в редакції Закону № 4219-IX від 01 січня 2026 року) передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до ч.1, п.п.1,4 ч.2 ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України і спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням. Державна політика в галузі охорони праці базується на принципах, крім інших, пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці та соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Визначення моральної шкоди міститься у положеннях статті 23 ЦК України, у якій зазначено, що моральна шкода полягає, зокрема: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ч.ч.3,5 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 171 Кодексу законів про працю України та статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Роботодавець повинен організувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. Отже, порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків на виробництві визначено законом. Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 визнано, що зазначеними законодавчими змінами право цієї категорії громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру компенсації моральної шкоди, позивач у позові посилається, що в результаті отримання ним виробничої травми він частково (20%) втратив професійну працездатність, внаслідок чого він зазнав фізичних страждань, має хворобливі відчуття, а також страждання, які виникли у зв`язку з ушкодженням його здоров`я за наслідками трудового каліцтва. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки свого здоров`я, порушення сну, постійного відчуття головного болю, внаслідок травми також відчуває психологічний дискомфорт, часті виражені переживання за своє самопочуття, порушення душевної рівноваги вираженої почуттям розпачу, тривоги, дратівливості та страху, такі наслідки для нього є незворотними та такими що не підлягають відновленню. Також зазначив, що у зв`язку із захворюванням, яке трапилось внаслідок нещасного випадку, він не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, вказане ушкодження також вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Безстроковість втрати профпрацездатності свідчить, що здоров`я позивача не може бути відновлене. Компенсація моральної шкоди оцінюється позивачем у розмірі 160 000 грн. 00 коп. Крім того, у пункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рн/2004 вказано, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт отримання [PERSON] травми, пов`язаної із виробництвом, яка призвела до втрати професійної працездатності в загальному розмірі 10 % (встановлено при повторному огляді 11 листопада 2015 року), необхідність лікування, суд визнає, що нещасний випадок на виробництві внаслідок якого отримано травму, зумовило порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, негативно відбилися на його фізичному та психічному стані, змусили змінити спосіб життя, і таким чином, [PERSON] завдано моральну шкоду. Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини отримання травми внаслідок нещасного випадку на виробництві саме з вини самого позивача, а не роботодавця, ступінь тяжкості, характер та глибину пов`язаних з нею моральних і фізичних страждань, ступінь вимушеного порушення нормального укладу його життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль. Дійсно, унаслідок отримання травми внаслідок нещасного випадку на виробництві змінилися умови життя, що тягне за собою зниження життєвої активності через потребу лікування, у зв`язку з чим доводиться докладати додаткові зусилля для організації життя, травма отримана на виробництві вимагає реабілітаційних заходів, проте приймаючи до уваги факт відсутності вини роботодавця у нещасному випадку та отримання травми позивачем з власної вини, виходячи з засад розумності, пропорційності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.. Приймаючи до уваги, що позивач, на користь якого постановлене рішення, звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, виходячи з суми судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановленого для фізичних осіб, яка складає 1331 грн. 20 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial