Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

08 липня 2025 року [PERSON] (далі позивач або [PERSON] ) звернулась в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач або [PERSON] ) в якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстрований 10.07.2017 року, Виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, актовий запис № 4. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає що перебуває у шлюбі з відповідачем з 2017 року в якому у них народився син [PERSON] у 2019 році. Зазначає що шлюб з відповідачем не склався, сторони перестали вести спільне господарство, частими стали непорозуміння, припинились сімейно-шлюбні відносини. Вважає, що шлюб став формальним, а примирення не можливим. Подальше перебування в шлюбі вважає порушенням своїх прав та інтересів, а тому просить його розірвати. Ухвалою суду від 12.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, ухвалено здійснювати подальший розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі. Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі -ЦПК України). Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, із заявою про примирення не звертався. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 10.07.2017 року Виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] , що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб від 10.07.2017. [INFO] у позивачки та відповідача народився син [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.02.2019. З відповіді №2228215 від 12.01.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру видно, що місце проживання відповідача зареєстроване: [ADDRESS] . Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України (далі- СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. З викладених у позовній заяві обґрунтувань вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, відсутній спільний сімейний бюджет, припинились сімейно-шлюбні відносини, а тому примирення та збереження шлюбу є неможливим. Часті стресові ситуації спричинені непорозуміннями негативно впливають на можливість відновлення сімейного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що відсутність у позивачки бажання продовжувати шлюбні відносини, почуття взаємоповаги та любові, а також те, що позивач вже тривалий час не веде з відповідачкою спільного господарства та сімейного бюджету, припинили сімейно-шлюбні відносини свідчить про неможливість примирення та збереження шлюбу. Відповідно до положень ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відтак, за відсутності згоди позивачки перебувати у шлюбі з відповідачем, який відповідно до ст. 21 СК України є сімейним союзом чоловіка та жінки, що полягає в "постійній спільності усього їхнього життя", не відповідає та суперечить інтересам позивачки, яка такої спільності не відчуває та не проявляє. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved