Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

05.02.2026 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить виділити йому у власність в натурі 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , як цілий та окремий об`єкт нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, та припинити право спільної часткової власності на квартиру. Сплату судового збору залишити за ним. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04.03.2013 [PERSON] виділено 1/3 частину квартири, а також [PERSON] та [PERSON] виділено по 1/3 частині квартири. [PERSON] та [PERSON] оформили право власності на виділене їм майно, що становило 2/3 квартири, як на окремий об`єкт нерухомості та зареєстрували спільну часткову власність (по 1/2 частки на кожного) на квартиру за адресою: [ADDRESS] . При усному зверненні до державного реєстратора в Центр надання адміністративних послуг Камінь-Каширської міської ради Волинської області щодо питань реєстрації права власності на його частину квартири, як на окремий об`єкт нерухомості, йому роз`яснено, що така реєстрація неможлива, оскільки вказаним вище судовим рішення йому нерухоме майно не виділено в натурі та не припинено спільної часткової власності на квартиру. На даний час у нього виникла необхідність у виділенні йому в натурі належної 1/3 частини житлового приміщення з метою створення окремого об`єкта нерухомого майна, що технічно можливо згідно з висновком від 26.01.2026. Оскільки [PERSON] та [PERSON] уже зареєстрували право власності на нерухомість, як на окремий об`єкт нерухомого майна, то провести виділення майна шляхом вчинення нотаріальних та реєстраційних дій неможливо. Ухвалою судді від 10.02.2026 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, представник позивача подав клопотання, у якому просив справу розглянути без участі позивача та його представника. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали заяви, у яких просили розгляд справи проводити у їх відсутності та зазначили, що позовні вимоги визнають повністю. Оскільки відповідачі визнають позов, то суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення в підготовчому засіданні. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] , відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . Цей факт підтверджується: свідоцтвом про право власності на житло від 29.12.2004 (а.с. 7), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6598667 від 24.02.2005 (а.с. 6), та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 467525223 від 10.03.2026. Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 04.03.2013 (а.с. 18-19) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виділено по 1/3 частці вищезазначеної квартири, зокрема, [PERSON] виділено кімнату 5 площею 18,3 м кв., коридор 1 площею 10,8 м кв., та частину вбудованої шафи 3 площею 1,1 м кв., всього загальною площею 30,2 м кв., вартістю 50785 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували своє право власності на виділені їм частини квартири, як часткову власність на окремий об`єкт квартиру [ADDRESS] , що встановлено з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна № 460269460 від 14.01.2026 (а.с. 20). Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч. 1 ст. 364 ЦК України). Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З аналізу змісту статей 183, 358, 364 ЦК України слідує, що виділ частини будівлі, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено її відокремлену частину із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання цієї будівлі на частини, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно з технічними паспортами на квартиру [ADDRESS] виготовленими станом на 29.11.2024 (а.с. 7-10, 11), витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № 2911/3-2024 від 29.11.2024 (а.с. 12-17), та висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № б/н від 26.01.2026 (а.с. 21), 1/3 частка квартири [ADDRESS] , що складається з приміщень: 1-коридор пл. 3,5 кв.м, 2-санвузол пл. 1,5 кв.м, 3-кухня пл. 9,7 кв.м, 4-коридор пл. 1,5 кв.м, 5-санвузол пл. 1,5 кв.м, 6-кімната пл. 16,5 кв.м, загальною площею 34,2 кв.м, житловою площею 16,5 кв.м, є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі в цілу ідеальну частину. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Враховуючи технічну можливість виділення в натурі 1/3 частини із спільного майна, а також припинення спільної часткової власності на квартиру іншими співвласниками, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо виділення в натурі частки із спільної часткової власності на квартиру в окремий об`єкт нерухомого майна та припинення спільної часткової власності на нього. Задовольняючи позов, суд не стягує з відповідачів судові витрати, оскільки позивач у позовній заяві просив сплачений судовий збір залишити за ним.

Outcome: approved