Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач ТзОВ «Львівенергозбут» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, у якому просить суд стягнути із відповідача на користь товариства 4857,60 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог представник позивача покликається на те, що ТзОВ «Львівенергозбут» є юридичною особою приватного права та виконує функцію постачальника універсальних послуг на території Львівської області (спеціальний обов`язок) на підставі статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії». Позивач здійснює постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. За цією адресою зареєстрований побутовий споживач та відкритий особовий рахунок № [NUMBER] (ЕІС-код точки обліку №62Z2399248445569). Із даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно видно, що власником житлового приміщення за вищевказаною адресою: є [PERSON] , який є споживачем житлово-комунальних послуг в розумінні Закону. Відповідно до даних оператора системи розподілу (Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго»), переданих у відповідності до чинного законодавства ТзОВ «Львівенергозбут», та відображених у програмному забезпеченні позивача, за період з 01.01.2023 року по 01.07.2025 року по особовому рахунку № [NUMBER] спожито 2486 кВт/год. Постачання електроенергії здійснювалося позивачем за тарифами, встановленими законодавством, а саме, постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483. Свої зобов`язання в частині вчасної оплати спожитих послуг споживач належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 4857,60 грн. Відтак ТзОВ «Львівенергозбут» було змушене звернутись до суду в порядку позовного провадження. Відповідач [PERSON] неодноразово подавав до суду заяви про відвід головуючого судді у справі. Свої заяви він обґрунтував тим, що на його вимогу суд не надав підтвердження повноважень головуючого судді, зокрема копії наказу про призначення судді на посаду, відомостей щодо складення суддею присяги та копії службового посвідчення. Водночас ухвалою від 31.12.2025р. заяву відповідача про відвід головуючої судді було визнано необґрунтованою, а ухвалою від 05.03.2026р. повторну заяву відповідача про відвід судді було залишено без розгляду. Представник позивача Касіян Р.Р. в судове засідання не прибув, у наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причину своєї неявки. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання шляхом, зокрема, фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії. Із копії договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг та комерційної пропозиції від 08.12.2023, яка є додатком до цього договору встановлено, що відповідно до п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. [PERSON] приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електроенергії за адресою місця свого проживання та належного їй нерухомого майна: [ADDRESS] , (особовий рахунок № [NUMBER] ). Відповідно до п.6.2 Договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.9.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. З розрахунку основного боргу за електроенергію за адресою: [ADDRESS] , видно, що у споживача (відповідача) за цією адресою борг за спожиту електроенергію за період з 01.01.2023 року по 01.07.2025 року становить 4857,60грн. Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щод ооб`єкта нерухомого майна від 29.07.2025р. власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в цілому є відповідач [PERSON] . Відтак, постачання електричної енергії позивачем в будинок, що належить на праві власності відповідачеві, його споживання для власних побутових потреб свідчать про вчинення активних дій як зі сторони постачальника, так і зі сторони споживача, що вказує на наявність фактичних договірних відносин між [PERSON] та ТзОВ «Львівенергозбут». Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії (ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Згідно п.2,7 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №312 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання шляхом, зокрема, фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії. Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. На підставі п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим не побутовим споживачам. Відповідно до ст. 11, 13, 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із копії договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, видно, що відповідно до п. 2.1 цього договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Пункт 6.2 договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. Згідно з п. 3.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Абзацом 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Окрім цього, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №216/5756/15-ц від 23.05.2018 року, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За змістом статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач у спірний період користувалась послугами з постачання електричної енергії, а відтак у нього виник обов`язок щодо оплати вартості наданих послуг у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів, і оскільки надані послуги не оплачувалися, то у відповідача склалася заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії в розмірі 4857,60грн. за період з 01.01.2023р. по 01.07.2025р., яка підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку, що свідчить про підставність позовних вимог та їх задоволення. Також згідно ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2ст.141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову-на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача;3)у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, із відповідача на користь позивача необхідно також стягнути понесені ним судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 3028грн.

Outcome: approved