Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчий комітет Тисменицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Сімейне життя із відповідачкою не склалося, тому 20.06.2023 року рішенням суду шлюб між ними розірвано, неповнолітню дочку [PERSON] залишено проживати з ним. Судовим наказом від 28.05.2024 року з відповідачки на його користь стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що відповідачка з листопада 2022 року проживає у Республіці Польща і з того часу дитина проживає з ним та перебуває на повному його утриманні, оскільки відповідачка від сплати аліментів ухиляється. Протягом тривалого часу відповідачка з дитиною не спілкується та не піклується про неї. Крім того вона добровільно відмовилася від материнських прав, про що надала відповідну заяву. Зважаючи на те, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається підготовкою до самостійного життя, не цікавиться її станом здоров`я, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то вважає, що є всі законні підстави для позбавлення її батьківських прав щодо дочки. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з викладених підстав, просив позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] . Представник позивача наголосив, що відповідачка не піклується про дитину, не забезпечує її, а тому вважає, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, у поданому відзиві на позов щодо задоволення заяви не заперечила, розгляд справи просила проводити у її відсутності. Представник Тисменицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області у судове засідання не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно неповнолітньої дочки. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що мати проживає за межами України, з нею не спілкується. Зазначила, що раніше мама інколи телефонувала до неї, однак протягом останнього часу не телефонує, кошти, будь-які речі чи подарунки їй не передає. Фактично нею опікується виключно батько, їй також допомагають бабуся та дідусь по лінії батька. Щодо позбавлення матері батьківських прав не заперечила. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, пояснення дитини, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20.06.2023 року у справі №352/1047/23 шлюб між сторонами розірвано, місце проживання малолітньої дитини [PERSON] визначено з батьком. Судовим наказом Тисменицького районного суду від 28.05.2024 року у справі 352/1528/24 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.05.2024 року. Відповідно до Актів обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] разом з дочкою проживає на [ADDRESS] . Відповідно до нотаріально засвідченої заяви [PERSON] проти позбавлення її батьківських прав щодо дочки [PERSON] не заперечила. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженим рішенням Тисменицької міської ради №01/02-138 від 26.1.2025 року, [PERSON] хиляється від виконання батьківських обов`язків, тому доцільно позбавити її батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивача. Вказала, що відповідачка з дитиною не спілкується та не піклується про неї. Аналогічні пояснення надала свідок [PERSON] , яка вказала, що проживає по сусідству та спілкується з позивачем, протягом останніх чотирьох років відповідачку не бачила. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків, дочкою не цікавиться, матеріально не допомагає, то наявні підстави для позбавлення її батьківських прав. Беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає позов обґрунтованим, а тому його слід задовольнити повністю. На підставі наведеного, ст.150, 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved