Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

16 грудня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2009 року. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з чоловіком не склалося, сторони виявили, що мають різні характери та погляди на взаємні права і обов`язки. Неодноразові спроби налагодити відносити та зберегти сім`ю виявилися марними. Між подружжям продовжують виникати суперечки та протиріччя в питаннях побуту та ведення домашнього господарства. Сторони перестали розуміти один одного, втратили почуття любові та поваги. На теперішній час позивач та відповідач разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують, шлюб існує формадьно, а тому [PERSON] вважає, що його подальше збереження є недоцільним та суперечить її інтересам. За вказаних обставин, позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який був зареєстрований 18 грудня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1699. Також просила відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відзив на позовну заяву до суду не надходив. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] 10.02.2026р. подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та у встановленому законом порядку. В частині 3 ст. 131 ЦПК України вказано, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України). Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення проти чого представник позивача в своєму клопотанні не заперечувала. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 18.12.2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №1699. Прізвище дружини змінено на « [PERSON] » Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] . Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні відносини між собою не підтримують, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані. Характер відносин, які склалися між ними, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вона не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відтак, суд вважає за можливе відновити позивачу дошлюбне прізвище « [PERSON] », як вона про те просила в позові. На підставі викладеного,

Outcome: approved