Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

02.12.2025 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно до досягнення дитиною донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.09.2022 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис №669 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до наказу №002 від 30.09.2024 року [PERSON] починаючи з 01.10.2024 року по 08.08.2027 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тобто офіційних доходів не отримує. Згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка- батька дитини, до досягення дитиною трирічного віку. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює і незалежно від її матеріального стану, при умові , що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання повної заяви. З огляду на зазначені обставини вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05.01.2026 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористалась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності , позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Причини неявки суду не відомі. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялася належним чином про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за її відсутності не подала. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, 24.09.2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), актовий запис №669. В шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.08.2024 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 330. Судовим розглядом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, батько дитини відповідач по справі матеріальну допомогу не надає, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює , що визначає наявність між сторонами спору про право. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності таких обов`язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебуває/перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі чи фактичних шлюбних стосунках (ст.94 СК України) - кровного споріднення, чи наявність іншого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивач, будучи матір`ю малолітньої [PERSON] має право на її утримання відповідачем [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки обсягом наданих позивачем доказів доведені факти перебування сторін в шлюбі та батьківство[PERSON] . Крім того, за своїм майновим станом [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку [PERSON] оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а обсяг її доходу складає виключно державна допомога на дитину. Враховуючи встановлені судом обставини, можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання його дружини як матері дитини, відсутність аліментних зобов`язань по утриманню інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі із стягуванням з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 02.12.2025 року та до досягнення сином трирічного віку. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Приймаючи рішення, суд зауважує, що право на утримання дружини не припиняється також і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.85 СК України право дружини на утримання може бути припинене раніше у випадку передання дитини на виховання іншій особі, виключення відомостей про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини та в інших випадках, передбачених законом. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved