Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник Грибанов Д.В., діючи в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся в Галицький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 19 200 грн., вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 13 лютого 2025 року було укладено кредитний договір № 8762134. 17 жовтня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 17102025, у відповідності до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило останньому належне йому право вимагати повернення коштів. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 17 жовтня 2025 року до Договору факторингу № 17102025 від 17 жовтня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 8762134. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунки попереднього кредитора. У зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, яка не є погашена, а тому позивач просить стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором № 8762134 від 13 лютого 2025 року. В судове засідання представник позивача не з`явився. В прохальній частині позовної заяві просив справу розглянути у відсутності представника банку, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач, в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом скеровування судових повісток по місцю реєстрації, а також розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Відзиву на позов не подав, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1 статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 13 лютого 2025 року було укладено кредитний договір № 8762134, строком 360 днів (а.с. 6-14). З договору факторингу № 17102025 від 17 жовтня 2025 року, (а.с. 28-32) встановлено, що право вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 8762134 від 13 лютого 2025 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ». З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8762134 від 13 лютого 2025 року (а.с. 22-27) встановлено, що борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 19 200 грн. Таким чином, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8762134 від 13 лютого 2025 року встановлено, що [PERSON] , не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за вказаним договором, не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості та станом на час подання позову позичені кошти не повернув. Позивачем сплачено судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 2 662 грн., 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 13 січня 2026 року (а.с.5). 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених частиною 2 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судовезасіданнявсіхосіб, якіберуть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогоюзвукозаписувальноготехнічногозасобу не здійснюється. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передавання своїх прав іншій особі за правочином. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина 2 статті 1056-1 ЦК України). Тлумачення змісту кредитного договору дає підстави для висновку, що сторонами погоджено види відсоткової ставки, стандартну та знижену (пільгову), в залежності від періоду користування кредитними коштами, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання, що настає у разі невиконання зобов`язань за договором. У матеріалах справи наявний розширений розрахунок заборгованості, а доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачкою, а розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачкою кредитними коштами та враховуючи, що відповідачкою у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України не наданого жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути заборгованість за Договором № 8762134 від 13 лютого 2025 року про надання кредиту в розмірі 19 200 грн., яка складається з: 5 000 грн. сума заборгованості за кредитом; 5 150 грн. - сума заборгованості по відсоткам; 9 050 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8%, що становить 2 662,40 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, так як позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved