Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» через свого представника Сердійчук Я.Я. звернулося до суду із зазначеним позовом, згідно з яким просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитними договорами у розмірі 32608,90 грн, а також стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 14.02.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір № 0502814041. Відповідно до умов договору позики позичальнику надається кредит у вигляді відновленої кредитної лінії окремими частинами ( траншами) з максимальним лімітом 20000, 00 грн у мажах строку дії договору 36 місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору. 14.07.2021 було укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 0932824144/1. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0502814041. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/23, відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0502814041. 11.02.2020 [PERSON] уклала з ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» договір позики №555121446556001 (пролонгація) в електронній формі, відповідно до умов якого сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язання по погашенню заборгованості за попереднім договором №555121446556 в сумі 3000,00 грн на новий строк 30 днів, які відповідач зобов`язався повернути, сплатити проценти. На підставі договорів факторингу та договорів про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги право грошової вимоги за вказаними договорами перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість, що станом на день формування позовної заяви становить: за договором №0502814041 від 14.02.2020 28276, 50 грн, з яких: 1400, 00 грн заборгованість за тілом кредиту, 26876, 50 грн заборгованість за процентами; - за договором №555121446556001 від 11.02.2020 4332,40 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 1332,40 грн заборгованість за процентами, що і стало підставою для звернення до суду. 13.02.2026 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області Савєльєвої А.І. відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачеві відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошень про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд встановив, що 14.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] укладений договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502814041, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 6s2r0u, що підтверджується пропозицією укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502814041 від 14.02. 2020 (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети, акцептом оферти від 14.02.2020 на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0502814041 від 14.02.2020 (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети №2628562676 від 14.02. 2020 та довідкою ТОВ «Інфінанс» про ідентифікацію. Відповідно до умов кредитного договору, зазначених в акцепті оферти від 14.02. 2020, розмір кредиту 1400 грн; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом. Переказ ТОВ «Інфінанс» 14.02.2020 коштів в сумі 1400 грн на картку [NUMBER] , номер транзакції в системі іРау.uа - 48758695, підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих.№ 5194_25909142728 від 09.09.2025. 14.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» укладений договір факторингу № 14-07/21, за умовами якого ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за кредитним договором № 0502814041 на загальну суму заборгованості 14066,50 грн. 10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ "Коллект центр" набув права вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за договором № 0502814041 на загальну суму заборгованості 26019,00 грн, що підтверджується договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, актом прийому-передач реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 року, актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.01.2023 року, реєстром боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01. 2023 року. 28.08.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» укладений договір № 28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого позивач набуло права вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за договором № 0502814041 на загальну суму заборгованості 28276,50 грн. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за спірним кредитним договором становить 28276,50 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 1400 грн, заборгованості за процентами в сумі 26876,50 грн. Позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості за цим кредитним договором в сумі 26876,50 грн. Встановлено, що 11.02.2020 між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та [PERSON] укладено в електронній формі договір позики №555121446556001 (пролонгація), відповідно до якого на підставі заявки на пролонгацію від 11.02.2020 до договору позики №555121446556 тип «Миттєва позика», сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язання позичальника по погашені заборгованості по договору позики №555121446556 в сумі 3000,00 грн на строк 30 календарних днів під проценти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. У пункті 1.1. договору №555121446556001 сторони, що процентна ставка за користування коштами складає 542,40% річних . Розділом 2 договору позики №555121446556001 визначено, що позика пролонгується на новий термін на підставі заявки на пролонгацію та сплати позичальником заборгованості по процентах за користування попередньою позикою в сумі 1601,40 грн та оплати у повній сумі процентів за пролонгацію 1,00 грн не пізніше 12.02.2020. У разі не повної оплати позичальником заборгованості по процентах за користування попередньою позикою та оплати процентів за пролонгацію до 12.02.2020 включно, заявка на пролонгацію анулюється позикодавцем та позичальник зобов`язаний погасити заборгованість по позиці у строк відповідно до договору позики № №555121446556. Договором визначено, що позичальник здійснює повернення позики і сплачує проценти згідно із загальними умовами та відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до цього договору, є його невідємною частиною та підписується позичальником. Графік платежів розміщується в особистому кабінеті позичальника на сайті системи. У додатку №1 до договору позики №555121446556001 міститься Графік платежів. Також до кредитного договору додано Паспорт позики, в якому [PERSON] надана інформація про умови надання позики. Матеріали справи містять заявку від 11.02.2020 на пролонгацію по договору позики №555121446556 від 14.01.2020 від позичальника [PERSON] , в якій остання підтверджує намір пролонгувати договір позики на термін 30 днів під 542,40% річних . З довідки про ідентифікацію вбачається, акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор: 13315549; час відправки ідентифікатора позичальнику: 11.02.2020; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор: +380502814041. Відповідно до довідки про погашення по договору №555121446556 від 14.01.2020 клієнтом [PERSON] погашено заборгованість по договору №555121446556 від 14.01.2020 шляхом перерахування коштів згідно з умовами договору позики (пролонгації) №555121446556001 від 11.02.2020, який укладено на підставі заявки про пролонгацію. 18.12.2023 між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» (Клієнт) та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Фактор) укладено договір факторингу №18/12-2023, а 21.12.2023 додатковий договір №1 до нього, відповідно до яких Клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що налужить Клієнту, і стає новим кредитором за договорами позики, укладеними між Клієнтом та боржниками. З дати відступлення прав вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони будуть нараховані Клієнтом) за договорами позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики. За цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами позики, право вимоги за яким передається. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі. Право вимоги переходить до Фактора після здійснення повного фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №555121446556001 на загальну суму заборгованості 4332,40 грн, з яких: заборгованість за тілом позики 3000,00 грн, заборгованість по процентам за користування позикою 1332,40 грн. Згідно з вимогами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В ч. 1 ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ст. 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За приписами ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. За приписами ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. В ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис«, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19. Згідно з вимогами ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. В ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. За приписами ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Розмір заборгованості та розрахунок заборгованості відповідачем за вказаними кредитними договорами не спростовані. Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за Кредитним договором №555121446556001 від 11.02.2020 у загальному розмірі 4332,40 грн, з яких: 3000 грн заборгованість по тілу кредиту; 1332,40 грн заборгованість по відсотках. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 0502814041 від 14.02.2020 суд зазначає таке. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц). У встановлений кредитним договором № 0502814041 від 14.02.2020 строк відповідач кредит в розмірі 1400 грн не повернула, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 1400 грн. Умовами спірного кредитного договору передбачений строк користування кредитом 30 днів. З урахуванням процентної ставки 1,75 % за один день користування кредитом, з відповідача на користь позивача належить стягнути проценти за 30 днів користування кредитом в сумі 735 грн. Оскільки проценти в сумі 26141,50 грн нараховані позивачем поза межами строку кредитування, вони не підлягають до стягнення з відповідача, а отже в цій частині позов належить задовольнити частково. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії витрат на професійну правничу допомогу. При вирішення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (становлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленого позивачем розміру судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг,

Outcome: partial