Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Представник позивача звернулась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, обгрунтувавши свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Після смерті батька була заведена спадкова справа №273. За декілька років до цього, [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] . Представник позивача звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька позивача [PERSON] , померлого від [INFO] , який фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив спадкових справ, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформила спадкових справ на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю [PERSON] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №031205, виданого Копенкуватською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 14.06.2002 року. Постановою Новоархангельської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №353/02-31 від 24.07.2025 року, в зв`язку з ненаданням нотаріусу достатньої інформації та документів, необхідних для вчинення даної нотаріальної дії, а саме державного акту на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] . Від імені [PERSON] посвідчувалися заповіти №14,15 від 16.03.2000 року. Від імені [PERSON] та [PERSON] заповіти не посвідчувалися. [PERSON] фактично прийняв спадщину, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив спадкових прав після її смерті, яка в свою чергу фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформила спадкових справ. Спадкодавець [PERSON] фактично прийняв спадщину за законом та за заповітом після смерті матері [PERSON] , [INFO] . [PERSON] фактично прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно інформації, наданої Відділом №1 Управління забезпечення реалізації державної політики в сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, на ім`я [PERSON] зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №031205, виданого Копенкуватською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області від 14.06.2022 року, щодо земельної ділянки загальною площею 2,82 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території колишньої Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, під кадастровим номером 3523682200:02:000:0222, але Державний акт на право приватної власності на землю не отриманий власником і у відділі відсутній. Ця обставина перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. Не маючи іншого способу захисту своїх прав ніж в судовому порядку, просить суд визнати за [PERSON] право власності на спадщину за законом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформила спадкових справ, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформила спадкових справ на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю [PERSON] , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №031205, виданого Копенкуватською сільською радою Новоархгельського району Кіровоградської області 14 червня 2002 року, загальною площею 2,8150 га, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, під кадастровим номером 3523682200:02:000:1154. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалами Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14.11.2025 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання та витребувано копію спадкової справи, 18.12.2026 року та витребувано нові докази у справі Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2026 рокусправу було призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, її представник подала до канцелярії суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, судові витрати просила залишити за позивачем. Представник відповідача Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відзив від відповідача не надходив. Представник третьої сторони, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області управління забезпечення реалізації державної політики в сфері земельних відносин №1, в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно розписки, судову повістку про день, час та місце судового засідання було вручено 23.01.2026 року. Надавши суду відповідні пояснення по справі, які просив врахувати при ухваленні остаточного рішення. Представник третьої сторони, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору -державний нотаріус Новоархангельської державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, згідно якої жодних заперечень щодо змісту та вимог позивача не мала. В силу принципу диспозитивності на особу, що не вчинила вчасно відповідні процесуальні дії, покладається ризик несприятливих наслідків такої бездіяльності. Створення судом умов, які б надавали одній із сторін спору більш сприятливі умови для реалізації її процесуальних прав виходить за межі повноважень суду, передбачених законодавством та є порушенням ст.ст. 6, 19 Конституції та принципу змагальності. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд дійшов до з наступних висновків: Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини, що регулюються ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2004 року (а.с. 11). В установлені законом строки, представник позивача звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді двох земельних ділянок. З огляду на копію Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в Реєстрі за №1709 по спадковій справі №273/2004 року від 08.11.2006 року, позивач, з урахуванням часток майна від яких відмовились [PERSON] та [PERSON] отримала у спадок право власності на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 2,65 га в межах згідно з планом розташованої на території Копенкуватської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-КР №031203, виданого Новоархангельською райд держадміністрацією 14.06.2002 року, на підставі розпорядження Новоархангельської районної державної адміністрації від 13.06.2002 року № 162-р (а.с. 9). В той же час Постановою Новоархангельської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №353/02-31 від 24.07.2025 року, у видачі свідоцтва на право власності на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив спадкових справ; яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформила спадкових прав на земельну ділянку, належну спадкодавцю [PERSON] , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №031205, виданого Копенкуватською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області. 14.06.2002 року, в зв`язку з ненаданням нотаріусу достатньої інформації та копій документів, необхідних для вчинення даної нотаріальної дії, а саме Державного акту на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] (а.с. 24-25). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2003 року, виданого Запорізьким міським відділом РАГС Запорізького обласного управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №3510 (а.с. 15). З огляду на копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2000 року, виданого відділом РАГС Запорізької міської ради, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис №151664 (а.с. 14). За життя від імені [PERSON] посвідчувалися заповіти. Згідно заповіту, зареєстрованому в Реєстрі за №14 від 16.03.2000 року, вона заповіла своєму синові [PERSON] , належний їй на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого в с. Копенкувате (а.с. 12). Згідно заповіту, зареєстрованому в Реєстрі за №15 від 16.03.2000 року, вона заповіла своєму синові [PERSON] , належний їй Сертифікат на право на землю (пай), серії КР №0207461, виданий на підставі рішення Новоархангельської районної державної адміністрації від 10.04.1997 року №88-р, розміром земельної частки (паю) 3,09 га, виданого 03.07.1997 року (а.с. 13). Згідно копії Сертифікату серії КР №0207462, зареєстрованому в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №462 від 03.07.1997 року, [PERSON] , на підставі рішення Новоархангельської районної державної адміністрації №88-р від 10.04.1997 року про належність права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червона комуна», було виділено земельну ділянку, розміром 3,09 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки (на місцевості) (а.с. 23). Відповідно до наявної у Відділі №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області №2388/290-25 від 30.10.2025 року, за допомогою програмного забезпечення Національної кадастрової системи встановлено, що на ім`я [PERSON] зареєстровано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №031205 від 14.06.2002 року, який посвідчував право власності на земельну ділянку, загальною площею 2,82 га, розташованої на території колишньої Копенкуватської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На момент формування відповіді Державний акт на право приватної власності на землю не отриманий і у відділі відсутній. В подальшому на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) між земельної ділянки і натурі (на місцевості) 28.04.2021 року була здійснена реєстрація вищезгаданої земельної ділянки, відведеної у власність [PERSON] в державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 3523682200:02:000:1154 (а.с. 27). З огляду на Витяг №НВ-3500963082025, розмір нормативно-грошової оцінки станом на 30.10.2025 року становить 121395,89 грн. (а.с. 28). Згідно листа Відділ №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області №2348/422-25 від 24.12.2025 року наголосив, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення, загальною площею 2,8150 га, яка у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №031205 від 14.06.2002 року була передана гр. [PERSON] у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ідентифікується в Національній кадастровій системі лише за кадастровим номером 3523682200:02:000:1154 (а.с. 106). Згідно з довідкою №191 від 26.03.2025 року, виданої виконкомом Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, гр. [PERSON] був зареєстрований і до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Виписаний, в зв`язку зі смертю. На момент його смерті в даному домоволодінні були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] ; невістка [PERSON] , [INFO] . За життя від імені [PERSON] заповіти не посвідчувалися (а.с. 20). Відповідно до довідки №190 від 26.03.2025 року, виданої виконкомом Підвисоцької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, гр. [PERSON] була зареєстрована і до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Виписана, в зв`язку зі смертю. На момент її смерті в даному домоволодінні були зареєстровані: син [PERSON] , [INFO] ; невістка [PERSON] , [INFO] . За життя від імені [PERSON] в Копенкуватській сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області посвідчувалися заповіти реєстровим №14, №15 від 16.03.2000 року (а.с. 21). Згідно копії спадкової справи №273/2-06, до майна померлого [INFO] [PERSON] , індекс справи 02-14, заява про прийняття спадщини надійшла від [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від спадщини на користь позивачки по справі (а.с. 41-88). Факт родинного зв`язку з померлим, а саме те, що покійний являвся рідним батьком позивачці доводиться: копією свідоцтва серії [NUMBER] від 21.08.1972 року про народження [PERSON] , де в графі батько зазначено « [PERSON] », та в графі мати зазначено « [PERSON] » (а.с. 10); копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , де в графі батько зазначено « [PERSON] », та в графі мати зазначено « [PERSON] » (а.с. 16); копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.01.2008 року, згідно якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 18); копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.05.2022 року, після реєстрації шлюбу подружжям обрано спільне прізвище « [PERSON] » (а.с. 17,19); При розгляді даної заяви судом застосовані норми права. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Учасник справи, користуючись правами, передбаченими ст. 43, 49 ЦПК України, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 22.07.2021 року № 910/18389/20, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у Постанові від 17 серпня 2021 року у справі № 910/19210/15. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 3 ст. 1224 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Нормами статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 4.15 та 4.18 п. 4 глави 10 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 гл. 7 розділу І цього порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Cвідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно пункту «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Мотиви суду. У своїй постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, також правдивості тверджень заявника, вимога заявника заслуговує довіри". Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року). Після смерті батька [PERSON] фактично прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, проте не має можливості оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну діляку, через відсутність документу про право власності спадкодавця. Зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні докази, що свідчать про наявність достатніх правових підстав для визнання за позивачем права приватної власності на земельну ділянку, що залишилася після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформила спадкових справ, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформила спадкових справ на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю [PERSON] , згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №031205, виданого Копенкуватською сільською радою Новоархгельського району Кіровоградської області 14 червня 2002 року. Розподіл судових витрат Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак з огляду клопотання позивача понесені витрати слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене та

Outcome: approved