Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача). Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №240118-003 від 18.01.2024 в розмірі 74291, 51 грн, судовий збір в розмірі 2442, 40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальності «Кредитсервіс» (надалі- Позивач, Кредитодавець, ТОВ «Кредитсервіс») та [PERSON] (надалі Відповідач, Позичальник, Боржник) укладено Кредитний договір № 240118-003 (надалі Кредитний договір). Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 20000 на умовах строковості, зворотності, платності (надалі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором. Відповідно до п. 5.3. Кредитного договору, Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування суми Кредиту на банківський (картковий) рахунок Позичальника. Відповідно до п. 5.4. Кредитного договору, Позичальнику надається кредит в розмірі передбаченому п. 3.1. Договору. Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору, Позичальнику перераховується на його картковий рахунок сума зазначена в пункті 3.2. Договору в день укладення Договору. Відповідно до п. 5.6. Кредитного договору, різниця між сумою зазначеною в п. 3.1. Договору та сумою зазначеною в п. 3.2. Договору є відсотками за перший день користування Кредитом, входить до тіла Кредиту і утримується з Позичальника за рахунок Кредиту в день видачі Кредиту. Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору, Договір набуває чинності і діє 10 (десять) років з моменту укладення, але в будь-якому випадку до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. Відповідно до п. 8.4.6. Кредитного договору, Позичальник підписує Договір за допомогою введення отриманого одноразового цифрового ідентифікатора, в особистому кабінеті в електронній системі з укладення договорів Кредитодавця. Відповідно до Кредитного договору, Сторони домовились, що Кредитодавець при підписанні цього Договору та при укладенні додаткових угод до нього може використовувати факсимільне відтворення підпису (факсимілє), аналоги власноручних підписів їх уповноважених осіб за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного - числового підпису або іншого аналогу власноручного підпису. Кредитний договір № 240118-003 від 18.01.2024 року було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R55802 (18.01.2024 16:45:10). Відповідно до Умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 24 % (сума одноразової комісії складає 6 315.79 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 24 %, що в грошовому еквіваленті 6 315.79 грн. Як доказ перерахування коштів ТОВ «Кредитсервіс» надає разом із позовною заявою копію платіжного доручення № 209 від 18.01.2024 р. на перерахування кредитних коштів [PERSON] . Згідно розрахунку кредитної заборгованості та виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 240118-003 від 18.01.2024 року станом на 06.05.2025 р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 74291,51 грн. (Сімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто одна гривня 51 копійка), яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту 25070,03 грн. Прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн. Прострочена заборгованість за процентами 49221,48 грн. Строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн. Строкова заборгованість за комісією 0,00 грн. Строкова заборгованість за процентами 0,00 грн. Строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн. Станом на дату 06.05.2025 року ТОВ «Кредитсервіс» повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором № 240118-003 від 18.01.2024 року не погашена. У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони Відповідача, 06.06.2025 р. відповідно до Кредитного договору, представник Кредитодавця направив на адресу реєстрації Відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості. Відповідно до витягу із АТ «Укрпошта» за трекінг номером 0601155123528, відправлення (досудова вимога листом цінним з описом). Повернуто на адресу представника. Дане свідчить про ухилення Відповідача від отримання поштової кореспонденції. Тобто, Відповідач свідомо не скористався своїм правом на отримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором. Звертає увагу суду, що вжити заходів досудового врегулювання спору ТОВ «Кредитсервіс» не вдалося. У додаткових поясненнях представник позивача вказує на те, що відповідач у своїх поясненнях зазначає, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний надати споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавців з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Разом з тим, такі доводи не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вимоги законодавства щодо доведення істотних умов кредитування до відома споживача були повністю дотримані Позивачем, а Відповідач підтвердив свою обізнаність та згоду з такими умовами шляхом укладення кредитного договору. 18.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 240118-003. Істотні умови кредитування, про неналежне ознайомлення з якими заявляє Відповідач, визначені безпосередньо в умовах договору, а також у Паспорті споживчого кредиту, та включають: дані кредитодавця та позичальника; суму кредиту та строк його дії; процентну ставку за перший місяць та за наступні місяці, а також річну процентну ставку; кількість щомісячних платежів і порядок їх сплати; відсоток одноразової комісії; розрахунок суми щомісячного платежу з урахуванням акційних умов; розрахунок загальної вартості кредиту; детальний графік погашення тіла кредиту та нарахованих процентів. Відповідно до п. 11.11 Кредитного договору, підписанням Договору Позичальник підтвердив, що він: 11.11.1. ознайомлений, повністю розуміє, безумовно акцептує та зобов`язується неухильно дотримуватися умов Публічної пропозиції (оферти) ТОВ «Кредитсервіс» щодо укладення договору про надання кредиту на умовах продукту «Рекредит» у редакції від 17.11.2023 року, яка є невід`ємною частиною цього Договору; 11.11.2. до укладення Договору він отримав від Кредитодавця інформацію, передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування».Кредитний договір № 240118-003 від 18.01.2024 року було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R55802 (18.01.2024 16:45:10), що свідчить про його належне ознайомлення з умовами договору та повну згоду з ними. Крім того, на момент укладення кредитного договору Позичальником не було заявлено жодних заперечень чи незгоди з умовами кредитування. Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про споживче кредитування», передбачено право споживача відмовитися в односторонньому порядку від договору про споживчий кредит протягом 14 днів з дня його укладення без зазначення причин. Вказане право також прямо передбачене умовами Кредитного договору, зокрема п. 9.3.2. Однак Відповідач зазначеним правом не скористався, відмову від договору у встановлений законом строк не заявляв та продовжував користуватися кредитними коштами на погоджених між сторонами умовах, що додатково підтверджує добровільність укладення договору та прийняття його умов.Позивачем було належним чином виконано всі вимоги чинного законодавства щодо інформування споживача про умови кредитування до укладення договору. Істотні умови кредиту були чітко визначені у Кредитному договорі та Паспорті споживчого кредиту, з якими Відповідач ознайомився та добровільно погодився шляхом підписання договору в електронній формі. Отже, твердження Відповідача про порушення кредитодавцем вимог законодавства є безпідставними, не підтверджені належними доказами та спрямовані на уникнення виконання взятих на себе договірних зобов`язань, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для задоволення його заперечень.Позивач належним чином дотримався умов Договору та ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки Відповідача було письмово повідомлено про наявність прострочення, необхідність усунення порушень та встановлено відповідний строк для виконання зобов`язань. Доказом цього факту є наявність копії досудової вимоги від 06.06.2025 р., що міститься в матеріалах справи, опису з інформацією про отримувача та його адресу: [ADDRESS] , а також Списку згрупованих відправлень від 06.06.2025 р., який містить адресу відправки та трекінг відправлення № 0601155123526, за яким можна прослідкувати шлях направлення листа. Таким чином, Позивач належним чином виконав свої обов`язки, надіславши досудову вимогу на вказану Відповідачем адресу, у якій чітко зазначено суму заборгованості, термін її повернення та наслідки несплати. Водночас Відповідач ухилявся від виконання обов`язків, передбачених Договором.Відповідач у своєму Відзиві посилається на судову практику Верховного Суду, в якій зазначено, що обов`язок позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемним відповідно до ч. 12 ст. 11 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Однак таке посилання є безпідставним та ґрунтується на неправильному застосуванні зазначеної судової практики до спірних правовідносин. Відповідач помилково ототожнює різні за своєю правовою природою платежі, оскільки Кредитним договором передбачено не щомісячну плату за обслуговування кредиту, а одноразову комісію за видачу кредиту, що має інше правове значення. Одноразова комісія за видачу кредиту та щомісячна комісія за обслуговування кредиту є різними за своєю правовою природою платежами: перша є складовою загальної вартості кредиту та сплачується одноразово при його наданні, тоді як друга має періодичний характер і пов`язана з обслуговуванням кредиту протягом строку його дії, що може бути предметом окремої правової оцінки. Відповідно до Кредитного договору Клієнту було надано кредит у сумі 20 000 грн. Згідно з умовами Кредитного договору, крім нарахування процентів за користування кредитом, передбачено стягнення одноразової комісії за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 24 %, що у грошовому еквіваленті становить 6 315,79 грн. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредитних коштів на банківський рахунок Позичальника. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн з урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, передбаченої Кредитним договором, у розмірі 24 %, що в грошовому еквіваленті становить 6 315,79 грн. Згідно з п. 4 ч. 1 с. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісії, пов`язані з наданням кредиту, за умови їх належного визначення в умовах договору та доведення до відома споживача. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19, та не суперечить їй, оскільки у даній справі мова йде саме про одноразову комісію за надання кредиту, а не про щомісячну плату за його обслуговування.Відповідач у своєму Відзиві посилається на нібито несправедливі умови Кредитного договору, зокрема щодо встановлення обов`язку сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Водночас твердження Відповідача про «несправедливе» нарахування процентів ґрунтується на довільному, вибірковому та помилковому тлумаченні положень Кредитного договору, умов якого він фактично не спростовує та не заперечує. Такі доводи не містять належного правового обґрунтування та спрямовані виключно на уникнення виконання взятих на себе цивільно-правових зобов`язань. Таким чином, доводи Відповідача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не спростовують обставин, викладених у позовній заяві. Подання Відповідачем об`ємних, однак юридично необґрунтованих пояснень без підтвердження їх доказами свідчить про зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. Згідно з розрахунком кредитної заборгованості та випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 240118-003 від 18.01.2024 року станом на 06.05.2025 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 74 291,51 грн (сімдесят чотири тисячі двісті дев`яносто одна гривня 51 копійка), яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 25 070,03 грн; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 49 221,48 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією 0,00 грн; строкова заборгованість за процентами 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн. Із наданого Позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку вбачається, що Відповідач виконував свої зобов`язання за договором неналежним чином. Так, за період з 18.01.2024 року по 06.05.2025 року ним було здійснено платежі лише на загальну суму 4 500 грн, а саме: 25.01.2024 року 4 500 грн.Суду слід врахувати, що розмір процентів визначений пунктами 3.63.7 Кредитного договору, які чітко встановлюють розмір процентної ставки, її тип та порядок застосування, а саме: п. 3.6 денна процентна ставка становить 0,66 % на день та застосовується в межах строку кредиту; п. 1.5.2 денна процентна ставка у розмірі 0,32 % на день застосовується за умови дотримання акційних умов. Доводи Відповідача щодо «перевищення суми нарахованих процентів над сумою основного боргу» є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм законодавства та положень Кредитного договору. Нарахування процентів здійснювалося Позивачем виключно відповідно до умов Договору та в межах установленого сторонами строку кредитування, що підтверджується наданими суду розрахунками заборгованості. Позивач не порушив вимог Закону України «Про споживче кредитування», оскільки розмір процентної ставки, визначений договором, не перевищував 1 % на день, що відповідає вимогам статті 21 зазначеного Закону. Умови Кредитного договору, включаючи розмір процентної ставки, порядок їх нарахування та строк кредитування, були погоджені сторонами до моменту підписання договору. Підписання Відповідачем договору є належним доказом його ознайомлення та згоди з умовами договору відповідно до статей 627, 628 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак разом з позовною заявою до суду подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача,позовні вимоги представник позивача підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Позиція відповідача. У відзиві на позовну заяву, відповідач [PERSON] вказує на те, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний надати споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавців з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. [PERSON] стверджує, що позивач не йшов на жодні переговори щодо врегулювання питання простроченої заборгованості, а сам Відповідач направляв лист із проханням про реструктуризацію боргу та зменшення «відсоткового навантаження» через важке фінансове становище, лист надсилався як поштою, так і в електронному вигляді.Відповідач посилається на судову практику Верховного Суду, в якій зазначено, що обов`язок позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемним відповідно до ч. 12 ст. 11 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».Також відповідач у своєму Відзиві посилається на нікчемність встановленої договором комісії, цитуючи окремі правові висновки Верховного Суду.Також вказує на несправедливі умови кредитного договору, зокрема щодо встановлення обов`язку сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, зокрема на 12.12.2025, 26.01.2026, 26.02.2026, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду, згідно довідки Укрпошти, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, про призначення судових засідань відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України. З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою суду від 20.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. 18.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальності «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 240118-003. Кредитний договір № 240118-003 від 18.01.2024 року було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R55802 (18.01.2024 16:45:10). На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 24 %, що в грошовому еквіваленті 6 315,79 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 209 від 18.01.2024 р. Згідно з розрахунком кредитної заборгованості та виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 240118-003 від 18.01.2024 року станом на 06.05.2025 р. заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 74291,51 грн. (Сімдесят, яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту 25070,03 грн. Прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн. Прострочена заборгованість за процентами 49221,48 грн. Строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн. Строкова заборгованість за комісією 0,00 грн. Строкова заборгованість за процентами 0,00 грн. Строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн. Станом на дату 06.05.2025 ТОВ «Кредитсервіс» заборгованість за Кредитним договором № 240118-003 від 18.01.2024 року не погашена. У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони Відповідача, 06.06.2025 р. відповідно до Кредитного договору, представник Кредитодавця направив на адресу реєстрації Відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості. Відповідно до витягу із АТ «Укрпошта» за трекінг номером 0601155123528, відправлення (досудова вимога листом цінним з описом). Повернуто на адресу представника. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Судом встановлено, що 18.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальності «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 240118-003. Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі 20000 на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором. Відповідно до п. 5.3. Кредитного договору, Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування суми Кредиту на банківський (картковий) рахунок Позичальника. Відповідно до п. 5.4. Кредитного договору, Позичальнику надається кредит в розмірі передбаченому п. 3.1. Договору. Відповідно до п. 5.5. Кредитного договору, Позичальнику перераховується на його картковий рахунок сума зазначена в пункті 3.2. Договору в день укладення Договору. Відповідно до п. 5.6. Кредитного договору, різниця між сумою зазначеною в п. 3.1. Договору та сумою зазначеною в п. 3.2. Договору є відсотками за перший день користування Кредитом, входить до тіла Кредиту і утримується з Позичальника за рахунок Кредиту в день видачі Кредиту. Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору, Договір набуває чинності і діє 10 (десять) років з моменту укладення, але в будь-якому випадку до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. Відповідно до п. 8.4.6. Кредитного договору, Позичальник підписує Договір за допомогою введення отриманого одноразового цифрового ідентифікатора, в особистому кабінеті в електронній системі з укладення договорів Кредитодавця. Відповідно до Кредитного договору, Сторони домовились, що Кредитодавець при підписанні цього Договору та при укладенні додаткових угод до нього може використовувати факсимільне відтворення підпису (факсимілє), аналоги власноручних підписів їх уповноважених осіб за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного - числового підпису або іншого аналогу власноручного підпису. Кредитний договір № 240118-003 від 18.01.2024 було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R55802 (18.01.2024 16:45:10). Відповідно до Умов Кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 24 % (сума одноразової комісії складає 6 315.79 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 24 %, що в грошовому еквіваленті 6 315.79 грн. Як доказ перерахування коштів ТОВ «Кредитсервіс» надано копію платіжного доручення № 209 від 18.01.2024 на перерахування кредитних коштів [PERSON] . Згідно розрахунку кредитної заборгованості та виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 240118-003 від 18.01.2024 станом на 06.05.2025 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 74291,51 грн., яка складається з: Прострочена заборгованість за сумою кредиту 25070,03 грн. Прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн. Прострочена заборгованість за процентами 49221,48 грн. Строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн. Строкова заборгованість за комісією 0,00 грн. Строкова заборгованість за процентами 0,00 грн. Строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн. Станом на дату 06.05.2025 заборгованість за Кредитним договором № 240118-003 від 18.01.2024 року не погашена. У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони Відповідача, 06.06.2025 відповідно до Кредитного договору, представник Кредитодавця направив на адресу реєстрації Відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості. Відповідно до витягу із АТ «Укрпошта» за трекінг номером 0601155123528, відправлення (досудова вимога листом цінним з описом). Повернуто на адресу представника. Відповідач у своїх поясненнях зазначає, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний надати споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавців з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Однак такі доводи не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вимоги законодавства щодо доведення істотних умов кредитування до відома споживача були повністю дотримані Позивачем, а Відповідач підтвердив свою обізнаність та згоду з такими умовами шляхом укладення кредитного договору. 18.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 240118-003. Істотні умови кредитування, про неналежне ознайомлення з якими заявляє Відповідач, визначені безпосередньо в умовах договору, а також у Паспорті споживчого кредиту, та включають: дані кредитодавця та позичальника; суму кредиту та строк його дії; процентну ставку за перший місяць та за наступні місяці, а також річну процентну ставку; кількість щомісячних платежів і порядок їх сплати; відсоток одноразової комісії; розрахунок суми щомісячного платежу з урахуванням акційних умов; розрахунок загальної вартості кредиту; детальний графік погашення тіла кредиту та нарахованих процентів. Відповідно до п. 11.11 Кредитного договору, підписанням Договору Позичальник підтвердив, що він: 11.11.1. ознайомлений, повністю розуміє, безумовно акцептує та зобов`язується неухильно дотримуватися умов Публічної пропозиції (оферти) ТОВ «Кредитсервіс» щодо укладення договору про надання кредиту на умовах продукту «Рекредит» у редакції від 17.11.2023 року, яка є невід`ємною частиною цього Договору; 11.11.2. до укладення Договору він отримав від Кредитодавця інформацію, передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування». Кредитний договір № 240118-003 від 18.01.2024 було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором R55802 (18.01.2024 16:45:10), що свідчить про його належне ознайомлення з умовами договору та повну згоду з ними. Крім того, на момент укладення кредитного договору Позичальником не було заявлено жодних заперечень чи незгоди з умовами кредитування. Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про споживче кредитування», передбачено право споживача відмовитися в односторонньому порядку від договору про споживчий кредит протягом 14 днів з дня його укладення без зазначення причин. Вказане право також прямо передбачене умовами Кредитного договору, зокрема п. 9.3.2. Однак Відповідач зазначеним правом не скористався, відмову від договору у встановлений законом строк не заявляв та продовжував користуватися кредитними коштами на погоджених між сторонами умовах, що додатково підтверджує добровільність укладення договору та прийняття його умов. Позивачем було належним чином виконано всі вимоги чинного законодавства щодо інформування споживача про умови кредитування до укладення договору. Істотні умови кредиту були чітко визначені у Кредитному договорі та Паспорті споживчого кредиту, з якими Відповідач ознайомився та добровільно погодився шляхом підписання договору в електронній формі. Отже, твердження Відповідача про порушення кредитодавцем вимог законодавства є безпідставними та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову. Позивач належним чином дотримався умов Договору та ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки Відповідача було письмово повідомлено про наявність прострочення, необхідність усунення порушень та встановлено відповідний строк для виконання зобов`язань. Доказом цього факту є наявність копії досудової вимоги від 06.06.2025, що міститься в матеріалах справи, опису з інформацією про отримувача та його адресу: [ADDRESS] , а також Списку згрупованих відправлень від 06.06.2025 р., який містить адресу відправки та трекінг відправлення № 0601155123526, за яким можна прослідкувати шлях направлення листа. Таким чином, Позивач належним чином виконав свої обов`язки, надіславши досудову вимогу на вказану Відповідачем адресу, у якій чітко зазначено суму заборгованості, термін її повернення та наслідки несплати. Відповідач у відзиві посилається на судову практику Верховного Суду, в якій зазначено, що обов`язок позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемним відповідно до ч. 12 ст. 11 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Однак таке посилання є безпідставним та ґрунтується на неправильному застосуванні зазначеної судової практики до спірних правовідносин. Відповідач помилково ототожнює різні за своєю правовою природою платежі, оскільки Кредитним договором передбачено не щомісячну плату за обслуговування кредиту, а одноразову комісію за видачу кредиту, що має інше правове значення. Одноразова комісія за видачу кредиту та щомісячна комісія за обслуговування кредиту є різними за своєю правовою природою платежами: перша є складовою загальної вартості кредиту та сплачується одноразово при його наданні, тоді як друга має періодичний характер і пов`язана з обслуговуванням кредиту протягом строку його дії, що може бути предметом окремої правової оцінки. Відповідно до Кредитного договору Клієнту було надано кредит у сумі 20 000 грн. Згідно з умовами Кредитного договору, крім нарахування процентів за користування кредитом, передбачено стягнення одноразової комісії за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 24 %, що у грошовому еквіваленті становить 6 315,79 грн. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредитних коштів на банківський рахунок Позичальника. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн з урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, передбаченої Кредитним договором, у розмірі 24 %, що в грошовому еквіваленті становить 6 315,79 грн. Згідно з п. 4 ч. 1 с. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісії, пов`язані з наданням кредиту, за умови їх належного визначення в умовах договору та доведення до відома споживача. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, та не суперечить їй, оскільки у даній справі мова йде саме про одноразову комісію за надання кредиту, а не про щомісячну плату за його обслуговування. Відповідач у своєму Відзиві посилається на несправедливі умови Кредитного договору, зокрема щодо встановлення обов`язку сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Водночас твердження Відповідача про «несправедливе» нарахування процентів ґрунтується на довільному, вибірковому та помилковому тлумаченні положень Кредитного договору, умов якого він фактично не спростовує та не заперечує. Такі доводи не містять належного правового обґрунтування та спрямовані виключно на уникнення виконання взятих на себе цивільно-правових зобов`язань. Таким чином, доводи Відповідача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не спростовують обставин, викладених у позовній заяві. Згідно з розрахунком кредитної заборгованості та випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 240118-003 від 18.01.2024 року станом на 06.05.2025 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 74 291,51 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 25 070,03 грн; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 49 221,48 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією 0,00 грн; строкова заборгованість за процентами 0,00 грн; строкова заборгованість за штрафами та пенею 0,00 грн. Із наданого Позивачем розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку вбачається, що Відповідач виконував свої зобов`язання за договором неналежним чином. Так, за період з 18.01.2024 року по 06.05.2025 року ним було здійснено платежі лише на загальну суму 4 500 грн, а саме: 25.01.2024 року 4 500 грн. Суд враховує, що розмір процентів визначений пунктами 3.63.7 Кредитного договору, які чітко встановлюють розмір процентної ставки, її тип та порядок застосування, а саме: п. 3.6 денна процентна ставка становить 0,66 % на день та застосовується в межах строку кредиту; п. 1.5.2 денна процентна ставка у розмірі 0,32 % на день застосовується за умови дотримання акційних умов. Доводи Відповідача щодо «перевищення суми нарахованих процентів над сумою основного боргу» є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм законодавства та положень Кредитного договору. Нарахування процентів здійснювалося Позивачем виключно відповідно до умов Договору та в межах установленого сторонами строку кредитування, що підтверджується наданими суду розрахунками заборгованості. Позивач не порушив вимог Закону України «Про споживче кредитування», оскільки розмір процентної ставки, визначений договором, не перевищував 1 % на день, що відповідає вимогам статті 21 зазначеного Закону. Умови Кредитного договору, включаючи розмір процентної ставки, порядок їх нарахування та строк кредитування, були погоджені сторонами до моменту підписання договору. Підписання Відповідачем договору є належним доказом його ознайомлення та згоди з умовами договору відповідно до статей 627, 628 ЦК України. Таким чином, враховуючи наведене суд дійшов висновку що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» підлягають до задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 12 лютого 2020 року у справі за № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 ч. 2 ст.137 ЦПК України). Суд також звертає увагу, що при вирішенні питання щодо розміру стягнення витрат на правничу допомогу враховує позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, про те, що суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 3 000,00 грн., які є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом обсягом послуг. Згідно зі ст.141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. У зв`язку з наведеним, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підтверджено платіжною інструкцією, долученою до матеріалів справи.

Outcome: approved