Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Лука Тарас Михайлович, звернувся в Жидачівський районний суд Львівської області з позовною заявою до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «СК «ІНТЕР-ПОЛІС», в якому просить: стягнути із [PERSON] на користь позивача 34647,92 грн. як відшкодування завданої матеріальної шкоди, 10000,00 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди, витрати на евакуацію т/з, витрати за проведення експертизи т/з, витати на сплату судового збору та за послуги надання професійної правничої допомоги; стягнути із ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» на користь позивача 15 000,00 як відшкодування завданої матеріальної шкоди. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 11.01.2025 за адресою: м.Львів, вул.Івана-Франка, 110, за участю автомобілів Peugeot 308, д.н.з. [NUMBER] , та Ford C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем Peugeot 308, д.н.з. [NUMBER] , відбулось ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Peugeot 308, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «»СК «ІНТЕР-ПОЛІС». Потерпілим [PERSON] 13.01.2025 направлено у ПрАТ «»СК «ІНТЕР-ПОЛІС» повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування. 14.02.2025 укладено договір про виконання транспортно-товарознавчого дослідження. 25.04.2025 отримано висновок експерта №47, згідно якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Ford C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , становить 194647,92 грн. 11.03.2025 ПрАТ «»СК «ІНТЕР-ПОЛІС» частково відшкодувало позивачу шкоду у сумі 145 000 грн. Станом на момент дії полісу страхова сума на одного потерпілого складала за шкоду, заподіяну майну 160000,00 грн. Отож, з ПрАТ «»СК «ІНТЕР-ПОЛІС» в користь позивача підлягає стягненню 15 000,00 грн. (160 000 145 000). Невідшкодованою залишається різниця між загальним розміром збитку та сумою, яка підлягає відшкодуванню ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС», що складає 34647,92 грн. (194 647,92 160 000), що підлягає стягненню зі [PERSON] . Для евакуації пошкодженого автомобіля позивач скористався послугами евакуатора, вартість яких становить 1400 грн., та за проведення експертизи позивач поніс витрати в розмірі 8550,00 грн. У зв`язку із вчиненням [PERSON] ДТП, позивачу була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя та інших негативних явищах, що було зумовлено пошкодженням єдиного транспортного засобу. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін в судове засідання. 28.08.2025 представником відповідача ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позвоних вимог до ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС», мотивуючи тим, що між Страховиком та потерпілою особою було узгоджено суму відшкодування, відповідно до абз.2 п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV. Страховик виконав свій обов`язок та відшкодував у повному обсязі нанесену шкоду внаслідок ДТП, шляхом досягнення згоди щодо розміру страхового відшкодування. 03.09.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, у якому вказує на те, що не заслуговує на увагу позиція відповідача про те, що між сторонами було узгоджено суму страхової виплати, шляхом написання заяви, оскільки така заява зі сторони позивача не подавалась та заперечується факт наявності оригіналу такого доказу. Позивач в судовому засіданні 23.12.20025 пояснив, що ним не погоджувалась жодна сума страхового відшкодування та ним не писалась жодна заява. Представник страхової компанії оглядав автомобіль, ними підписувався акт огляду, однак сума не погоджувалась, хоча така в акті огляду була зазначена, оскільки між ними була домовленість про те, що якщо будуть виявлені пошкодження, які на той час були невидимі, то представник страхової компанії приїде, огляне такі пошкодження і сума страхового відшкодування буде перерахована. Коли під час огляду на СТО були виявлені приховані пошкодження, він та [PERSON] звертались до страхової компанії щоб їх представник приїхав оглянути автомобіль. В страховій компанії пообіцяли, що їх представник приїде на протязі десяти днів, однак такий протягом цього строку не приїхав. Тоді він уклав договір з експертом щоб визначити розмір збитків. Представник страхової приїхав лише через місяць часу. В подальшому його автомобіль було відремонтовано на СТО. Суму, яку він заплатив за ремонт не пам`ятає, розраховувався частково готівкою, а частково шляхом перерахунку. Йому видавався рахунок. За результатами виконаних робіт йому видавались наряди замовлень, у яких було зазначено вид виконаних робіт на двох аркушах. В судові засідання 13.01.2026. 11.02.2026 та 03.03.2026 позивач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з цим суд визнає неявку позивача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що позивач не подавав відповідачу жодної заяви про погодження страхового відшкодування. Також позивач платив за ремонт свого автомобіля готівкою та підтверджуючих вартість ремонту документів у нього немає. Представник відповідача Смульського Н.Р. в судовому засіданні пояснив, що його довіритель дійсно є винуватцем ДТП, що мало місце 11.01.2025, однак ставить під сумнів правильність висновок експерта щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Також позивачем не надано доказів фактично понесених витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу, який за поясненням позивача ним відремонтовано на СТО. Крім того, заявлена позивачем сума моральної шкоди є сумнівною. Представник відповідача ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» в судовому засіданні пояснив, що заява про погодження страхового відшкодування була надана йому представником страхової компанії у вигляді фотокопії і як він розуміє така була написана позивачем і надіслана представнику страхової компанії через за стосунок «Вайбер». З приводу того чи писав позивач таку заяву нічого не може пояснити. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Судом встановлено такі обставини. [PERSON] є власником транспортного засобу Ford C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.9). 11.01.2025 за адресою: м.Львів, вул.Івана-Франка, 110, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Peugeot 308, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та Ford C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що сторонами визнається. Постановою Галицького районного суду м.Львова від 28.01.2025 у справі №443/361/25, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у тому, що 11.01.2025 о 21:04год. у м.Львові на вул.І.Франка, 110, керуючи транспортним засобом Peugeot 308, д.н.з. [NUMBER] , в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Ford C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований (а.с.57-58). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Peugeot 308, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК ІНТЕР-ПОЛІС» за полісом серії ЕР №221691813, діючий на 11.01.2025, згідно якого ліміт за шкоду майну 160 000 грн., що підтверджується копією полісу (а.с.15). 13.01.2025 [PERSON] подано до ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, у якому вказано: дата ДТП 11.01.2025; місце ДТП м.Львів, вул.Івана Франка, 110; обставини ДТП його автомобіль був припаркований по вул.Івана Франка, 110. Водій автомобіля [NUMBER] не впорався з керуванням і здійснив зіткнення з передньою частиною його автомобіля; учасники ДТП транспортний засіб Ford C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , транспортний засіб Peugeot 308, д.н.з. [NUMBER] ; пошкодження, які отримав транспортний засіб в результаті ДТП передній бампер, решітка радіатора, капот, передня ліва фара, приховані пошкодження (а.с.11-12). 13.01.2025 [PERSON] подано до ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» заяву про страхове відшкодування за полісом серія ЕР №221691813, за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 11.01.2025 (а.с.14). 14.02.2025 між [PERSON] та судовим експертом Вербовим В.В. укладено договір №47-25 про виконання транспортно-товарознавчого дослідження, а 25.04.2025 підписано Акт приймання наданих послуг №47, згідно яких вартість послуги складає 8550,00 грн., що підтверджується рахунками-фактурами та яка була оплачена [PERSON] , що підтверджується платіжними інструкціями від 23.02.2025 та від 26.05.2025 (а.с.16, 17, 53, 54). Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження за договором від 14.02.2025 №47-2025 від 25.04.2025 №47(а.с.18-49): 1.Вартість відновлювального ремонту автомобіля Ford Grand C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , на момент дослідження становить: 429675,66 грн.; 2.Ринкова вартість автомобіля Ford Grand C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , в цінах на 11.01.2025 (без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП 11.01.2025) становила 431163,00 грн.; 3.Коефіцієнт фізичного зносу складових пошкодженого автомобіля Ford Grand C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , станом на момент його пошкодження в ДТП 11.01.2025 становив 0,626; 4.Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Ford Grand C-MAX, д.н.з. [NUMBER] ,з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, на момент дослідження становить 194647,92 грн. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] дав покази про те, що він двічі оглядав автомобіль, оскільки повторний огляду був викликаних необхідністю оглянути приховані пошкодження, які не були видимими при первинному огляді. ПДВ є тільки у складових. У його висновку вартість відновлювального ремонту вказується з врахуванням ПДВ. 11.03.2025 ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» виплатило [PERSON] 145 000,00 грн. страхового відшкодування відповідно до полісу ЕР 221691813 та акту №0698/16507/59/25 від 11.03.2025 на банківський рахунок, вказаний в заяві на виплату страхового відшкодування (а.с.56). Також [PERSON] понесено витрати за послуги евакуатора в розмірі 1400,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 06.02.2025 (а.с.55). Представник позивача звертався з листом-вимогою від 08.07.2025 до [PERSON] , у якій просив вжити заходів щодо відшкодування [PERSON] 34647,92 грн. матеріальної шкоди, 10000,00 грн. моральної шкоди, 1400,00 грн. витрат на евакуацію т/з, 8550,00 грн. витрат за проведення експертизи (а.с.59, 60, 61,62). Крім того, представником відповідача ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» долучено копію заяви, написаної від імені [PERSON] 07.03.2025, згідно якої останній погоджує суму страхового відшкодування у 145 000,00 грн. за пошкоджений 11.01.2025 автомобіль Ford Grand C-MAX, д.н.з. [NUMBER] (а.с.97). Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Щодо відшкодування майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (п.1. ч.1, ч.3 ст.22 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Нормами ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Відповідно до положень ст.980 ЦК України, предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП здійснюється відповідно до вимог Закону України №3720-ІХ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.6 Закону №3720-ІХ, договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами. Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". На час укладення полісу серії ЕР №221691813 діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV ), а тому саме положення цього Закону підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.9.1 ст.9 Закону № 1961-IV). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. У постанові № 755/18006/15-ц від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст..28 Закону № 1961-IV). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п.33.1, 33.3 ст.33 Закону № 1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно до ст..1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п.34.2, 34.3 ст.34 Закону № 1961-IV, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (п.35.1 ст.35 Закону № 1961-IV). Згідно п.36.1 ст.36 Закону № 1961-IV страховик,

Outcome: dismissed