Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги гарячого водопостачання та абонентського обслуговування за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2025 року в розмірі 12465 грн. 33 коп., пеню в розмірі 592 грн. 61 коп., 3% річних в розмірі 466 грн. 79 коп., інфляційні втрати в розмірі 1839 грн. 77 коп., а також 3028 грн. судового збору. Позов мотивує тим, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] та, відповідно є споживачами послуг з гарячого водопостачання, у зв`язку з чим в силу вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ЖК України, зобов`язані оплачувати надані послуги. Обов`язок з оплати наданих їм послуг належним чином не виконують, внаслідок чого допустили заборгованість за послуги гарячого водопостачання та абонентського обслуговування за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2025 року в розмірі 12465 грн. 33 коп. Враховуючи викладене, просить позов задоволити та стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості з врахуванням пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також сплачений судовий збір. Ухвалою судді від 30 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позову з додатками скеровувалася відповідачам, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 13 лютого 2026 року від відповідачки [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого остання заперечує позов та просить відмовити в його задоволенні. Не погоджується із розрахунками заборгованості. Зазначає, що в квартирі фактично проживає одна, також у неї наявний бойлер для підігріву води, послугами централізованого постачання гарячої води не користується. 23 лютого 2026 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, за змістом якого остання не погоджується з твердженнями відповідачки, покликаючись на те, що в квартирі зареєстровано двоє осіб, жодної інформацію про зміну фактичної кількості осіб, які проживають у житлі від відповідачів не надходило. З 01 серпня 2023 року розподільчий вузол обліку за адресою відповідачів знятий з реєстрації у зв`язку із закінченням терміну метрологічної повірки. Про відсутність у квартирі засобів обліку гарячої води свідчать заява до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про реєстрацію вузла розподільчого обліку гарячої води на абонентський облік від 12 червня 2024 року та акт наданих послуг Л-11 від 29 квітня 2024 року. При відсутності розподільчих приладів обліку гарячої води або закінченні строку повірку засобу вимірювальної техніки, квартира вважається безобліковою. Щодо проведення нарахувань, зазначає, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснювало нарахування за гаряче водопостачання відповідно до вимог чинного законодавства. Факт надання послуг підтверджується актами наданих послуг, показниками розподільчих та будинкових вузлів обліку, самостійною передачею показів відповідачем, що не заперечує обсягів споживання. З огляду на те, що між сторонами діє публічний індивідуальний договір, споживачі зобов`язані оплачувати фактично спожиті послуги, у зв`язку з чим просить позов задоволити. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом без проведення судового засідання, тобто за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у відповідній редакції). Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №639/10591/14-ц зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення; Плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Плата за абонентське обслуговування нараховується у відповідності до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання (ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (Постанова ВП ВС від 07 липня 2020 року №712/8916/17 (14-448цс19):). У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (ст.26 Закону). Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають відповідачі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №2 від 08 грудня 2025 року, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго». Наведене також підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЗМУДМС України. Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» до будинку відповідачів надаються послуги постачання гарячої води, що підтверджується інформацією про ВОТЕ №0521. Для здійснення оплати за надані послуги відповідачам відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість по помешканню відповідачів з оплати послуг гарячого водопостачання та абонентського обслуговування за період з 01 серпня 2023 року по 31 жовтня 2025 року становить 12465 грн. 33 коп., пеня 592 грн. 61 коп., 3% річних 466 грн. 79 коп., інфляційні втрати 1839 грн. 77 коп. При здійсненні нарахувань за надані послуги, ЛМКП «Львівтеплоенерго» керується порядком розподілу послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, що визначений ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 28 грудня 2018 року. Суд звертає увагу на те, що саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача (висновок Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц). Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку, зважаючи на незгоду з таким, відповідачами не надано, власного розрахунку не наведено, у зв`язку із чим такий розрахунок береться судом до уваги як належний доказ розміру наявної заборгованості. При цьому, з наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачі частково оплачували вартість наданих послуг, що також визнається відповідачкою [PERSON] , чим підтверджується факт отримання наданих позивачем послуг. Крім того, відповідачі на спростування факту надання позивачем їм послуг з постачання гарячої води не надано жодних належних і допустимих доказів. Квартира [ADDRESS] підключена до системи централізованого постачання гарячої води, її мешканці мають можливість користуватися послугами, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Суд зазначає, що не є підставою для звільнення відповідачів від оплати за послуги постачання гарячої води з тих підстав, що у їхній квартирі встановлений бойлер, оскільки гаряче водопостачання до квартири відповідачів не припинено. Відповідачі зобов`язані щомісячно подавати покази приладів обліку гарячої води, відповідно до яких і проводиться нарахування. При виявленні розбіжностей показів з фактичними даними ЛМКП «Львівтеплоенерго» має обов`язок здійснити перерахунок (корекція), як це мало місце у жовтні 2023 року та у червні 2024 року. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги фактичні обставини справи та те, що відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті житлово-комунальних платежів за послуги з постачання гарячої води, (у тому числі абонентське обслуговування), суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» є підставними та обґрунтованими, а тому такі необхідно задоволити та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 15364 грн. 50 коп. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3028 грн., по 1514 грн., з кожного з відповідачів.

Outcome: approved