Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» загальної суми заборгованості за кредитним договором №1397-5816 від 20 травня 2024 року, в розмірі 50475,6 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 10600 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 39875,6 гривень; а також судових витрат у розмірі 2662,4 гривень. Позов мотивує тим, що 20 травня 2024 року між позивачем і відповідачкою за допомогою веб-сайту (navse.in.ua) було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1397-5816, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10600 гривень; строк кредитування 300 днів; стандартна процентна ставка 1,5% в день, знижена процентна ставка 1,2% в день; комісія від видачі кредиту 15% від суми кредиту. Укладений кредитний договір разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графіком платежів за договором) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач була ознайомлена. Зазначений кредитний договір між сторонами був укладений у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, ознайомлено з правилами надання споживчих кредитів та інших супутніх документів, котрі в подальшому були підписані відповідачем. Позивач надав відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а саме через партнера АТ КБ «Приватбанк», з яким укладено договір №4010 про надання послуг в системі LiqPay від 2 грудня 2019 року, видав відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачкою в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про перерахування коштів, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Водночас відповідачка порушила умови кредитного договору і не повернула кредит позивачу, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором, внаслідок чого станом на 9 грудня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становив 56475,2 гривень. Разом з тим позивачем як кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідачки програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у сумі 5999,6 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 50475,6 гривень, у зв`язку з чим просить стягнути лише вказану частину заборгованості. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 16 січня 2026 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 21 січня 2026 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Підлетейчук М.М., який діяв на підставі довіреності від 25 липня 2025 року, в судове засідання не з`явився, разом з позовом подав клопотання директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Резуєва Є.В. про розгляд справи у відсутності сторони позивача та у випадку неявки відповідача відносно ухвалення заочного рішення такий не заперечував. Відповідач в судові засідання 17 грудня 2025 року та 5 березня 2026 року не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки в судові засідання не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 20 травня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1397-5816 у вигляді електронного документа, згідно з яким відповідачка отримала кредит в розмірі 10600 гривень, строком кредитування 300 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,5% в день, зниженої процентної ставки 1,2% в день та 15% комісії від суми кредиту. Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Відповідно до ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом норми ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За правилами ст.ст. 1050,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 10600 гривень підтверджено довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту, квитанцією №2464627446 від 20 травня 2024 року. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачкою належним чином не виконані, передбачені договором кредиту заборгованості не погашені. Розмір заборгованості за кредитним договором №1397-5816 від 20 травня 2024 року становить 56475,2 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 10600 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 45028,8 гривень, заборгованість по комісії 846,4 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 9 грудня 2025 року. Зі сторони відповідача будь-яких заперечень з приводу отримання кредиту по вищеописаному договору не надходило, доказів виконання взятих на себе зобов`язань по зазначеному договору суду не надано, вказаний вище розрахунок заборгованості не спростовано. Відповідачка допустила порушення строків повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим з останньої, враховуючи предмет спору та ціну позову, слід стягнути в користь позивача заборгованості за кредитним договором №1397-5816 від 20 травня 2024 року в розмірі 50475,6 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 10600 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 39875,6 гривень. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача вказану вище заборгованість, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2662,4 гривень.

Outcome: approved