Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У жовтні 2025 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов зазначений позов. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0011.29195 від 11 жовтня 2021 року у розмірі 115 377,21 грн. Позовна заява обґрунтована таким. 11 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством "МЕГАБАНК" та [PERSON] було укладено Заяву-Договір № TDB.2021.0011.29195 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank. Підписанням цієї Заяви-Договору клієнт беззастережно підтвердила прийняття в повному обсязі публічної пропозиції банку та згоду з умовами договору. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії на поточний рахунок відповідача у гривні. Клієнт здійснювала користування грошовими коштами, однак свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплати відсотків не виконала. Згідно з виписками по рахунку станом на 03 вересня 2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 115 377,21 грн, що складається із заборгованості за кредитом 40 011,81 грн та заборгованості по сплаті відсотків 75 365,40 грн. Щодо переходу права вимоги позивач зазначає наступне. 03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів між АТ "МЕГАБАНК" та ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. За цим договором ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У подальшому 27 грудня 2024 року ТОВ "ФК "МУСТАНГ ФІНАНС" уклало з ТОВ "ФК ЄВРОКРЕДИТ" договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників право вимоги до відповідача на вказану суму перейшло до позивача. Після 03 вересня 2024 року жодних додаткових нарахувань комісій, процентів чи штрафів нові кредитори не проводили. Ухвалою від 29.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; визнав справу малозначною та призначив в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи; роз`яснив відповідачу, що він має право у строк для подання відзиву подати суду заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, з клопотаннями не звертався, відзив на позов не подавав. Суд розглянув справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України та з позицією представника позивача викладеної в заяві, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд розглянув справу в заочному порядку. Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд. Дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. 11 жовтня 2021 року АТ "Мегабанк" та [PERSON] уклали Заяву-Договір № TDB.2021.0011.29195 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Сторони погодили всі істотні умови кредитування, а відповідач своїм підписом підтвердила, що ознайомлена з ними. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами у межах ліміту. Із доданих виписок по рахунку суд установив, що відповідач користувалася кредитними коштами, здійснювала операції за рахунком, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 115 377,21 грн. Ця сума повністю підтверджена розрахунком та виписками і складається із заборгованості за кредитом у розмірі 40 011,81 грн та заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 75 365,40 грн. Відповідач розмір заборгованості не спростувала. Суд вважає, що позивач довів факт порушення умов договору відповідачем. Щодо відступлення права вимоги суд зазначає таке. 03 вересня 2024 року між АТ "Мегабанк" та ТОВ "ФК "Мустанг Фінанс" було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426240. Надалі 27 грудня 2024 року між ТОВ "ФК "Мустанг фінанс" та ТОВ "ФК Єврокредит" укладено договір про відступлення прав вимоги № 1/12, за яким право вимоги до відповідача перейшло до позивача. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Оскільки позивач довів факт надання грошових коштів відповідачу за договором, правомірність переходу права вимоги, а відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 11 200,00 грн. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Ч. 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Наданими суду доказами (в копіях): - договором про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025; - вартістю послуг (прейскурант) від 01.07.2025; - витягом з реєстру боржників від 21.07.2025; актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги №12128781 від 14.08.2025 доведено, що послуги з професійної правничої допомоги на суму у розмірі 11 200,00 грн Позивачу надавав адвокат Журавльов С.Г. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство містить критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінюючи докази з метою розподілу судових витрат суд зауважує наступне. Суд враховує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У цій справі відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру понесених іншою стороною витрат. Також суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved