Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

17.02.2026 року до суду звернувся [PERSON] , в особі представника адвоката Болквадзе Бесікі Мерабовича із заявою окремого провадження, в якій просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу: трудової книжки Серії [NUMBER] від 05.11.1987 року, трудової книжки колгоспника Серії [NUMBER] від 15.08.1992 року та військового квитка Серії [NUMBER] від 12.06.1988 року - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог представник послався на те, що заявник 24.09.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону, за відсутності необхідного страхового стажу 25 років. До страхового стажу не зараховано: період роботи згідно трудових книжок серії [NUMBER] від 05.11.1987 та серії [NUMBER] від 15.08.1992 та період проходження військової служби згідно військового квитка серії [NUMBER] , оскільки зазначене ім`я та по батькові у документах ( [PERSON] - російською мовою) не відповідає паспортним даним заявника. Наявність вказаної помилки наразі є перешкодою для реалізації права заявника на пенсійне забезпечення, тому виникла необхідність у встановленні факту належності. Ухвалою судді від 18.02.2026 заяву прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження та призначено судове засідання. В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі заявника. Заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судові засідання не з`явився, 09.03.2026 через підсистему "Електронний суд" скерувала до суду пояснення в яких зазначила, що згідно зі ст. 315 ЦПК України, справи про встановлення факту належності паспорта, військового квитка документів не підлягають розгляду в окремому провадженні.Крім того, до заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявником має бути надано докази того, що він, як передбачає Інструкція № 58, звертався до останнього місця роботи із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці про його прізвище, ім`я, по батькові, а йому було відмовлено у внесенні таких змін або його заява залишилась без відповіді. Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України, заявник- [PERSON] , народилась [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Згідно картки фізичної особи - платника податків Первомайської ОДПІ ідентифікаційний код видано на ім`я [PERSON] . Трудова книжка [NUMBER] від 05.11.1987, видана російською мовою, де зазначено «фамилия - Носкец, имя - Константин, отчество - [PERSON] ». Трудова книжка колгоспника [NUMBER] від 15.08.1992 року, видана російською мовою, де зазначено «фамилия - Носкец, имя - Константин, отчество - [PERSON] ». Військовий квиток [NUMBER] від 12.06.1988 року, виданий російською мовою, де зазначено «фамилия - Носкец, имя - Константин, отчество - [PERSON] ». Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.10.2025, №142850008807, [PERSON] , 24.09.2025 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України. За доданими документами до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії [NUMBER] від 05.11.1987 і серії [NUMBER] від 15.08.1992 року та період проходження військової служби згідно військового квитка серії [NUMBER] від 12.06.1988 року, оскільки зазначене ім`я та по батькові у документах ( [PERSON] -російською мовою) не відповідає даним заявника ( [PERSON] - російською мовою). Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документу, що підтверджує трудовий стаж, що дає право на призначення пенсії. Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомпраці №162 від 20.06.1974, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до п.2.11 та п.2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що прізвище власника трудової книжки та трудової книжки колгоспника на титульній сторінці зазначено як « [PERSON] » російською мовою, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. При таких обставинах, судом встановлено про те, що заявником було доведено та не викликає сумніву факт належності трудової книжки серії [NUMBER] від 05.11.1987 року та трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 15.08.1992 року, виданих російською мовою на ім`я « [PERSON] » заявнику [PERSON] . Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявнику трудових книжок є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення. Проте, частиною 3 статті 315 ЦПК Українипередбачено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт належності трудової книжки та трудової книжки колгоспника, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є підставою для задоволення заяви в частині належності заявникові трудової книжки та трудової книжки колгоспника, але встановити належність заявникові військового квитка неможливо виходячи із приписів ч.3 ст. 315 ЦПК.

Outcome: partial