Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором №510615-КС-002 про надання кредиту від 23.09.2024 року, що становить 101 150,00 грн, та складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту 35 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 59 150,00грн, суми прострочених платежів за комісією 7 000,00 грн, а також стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог E обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 23.09.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено Договір №510615-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний за вимогами Закону України «Про електронну комерцію». Так, позивач зазначив, що 23.09.2024 року направив [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір. [PERSON] акцептував оферту щодо укладення кредитного договору на умовах, визначених офертою. Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора UA-2694, який був надісланий на номер мобільного телефону, зазначений останнім у анкеті у своєму особистому кабінеті. Позивач вказав, що виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, оскільки надав відповідачу грошові кошти у сумі 35 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності. Кошти було перераховано на банківську карту відповідача, яку останнім було зазначено під час внесення анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач натомість зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у визначений договором строк, однак належним чином зобов`язання не виконав. Унаслідок невиконання відповідачем умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 30.10.2025 року складає 101 150,00грн. Рух справи у суді. Позовна заява надійшла до суду 03.12.2025 року. Ухвалою суду від 17.12.2025 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 13.01.2026 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів від АБ «ПІВДЕННИЙ». 04.02.2026 року від АБ «ПІВДЕННИЙ» до суду надійшла відповідь на виконання ухвали суду. Позиція учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити без участі його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судові засідання, призначені на 13.01.2026 та 02.03.2026, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, виклик відповідача в судове засідання на 13.01.2026 року було здійснено шляхом направлення судової повістки засобами поштового відправлення на адресу місця його проживання, зареєстровану в установленому порядку. При цьому, поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судове засідання на 02.03.2026 року було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив від нього до суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 23.09.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 510615-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). Так, 23.09.2024 позивач направив [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №510615-КС-002 про надання кредиту, а [PERSON] акцептував оферту щодо укладення Договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Підписанням Договору відповідач підтвердив, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 11.3.1 Договору). Згідно з п. 2.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 35 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Сторонами визначено, що загальний розмір наданого кредиту становить 35 000,00грн, строк кредиту становить 24 тижні; стандартна процентна ставка в день становить 1%, тип фіксована; комісія за надання кредиту становить 7 000,00 грн; строк дії договору до 10.03.2025; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає 85 939,98 грн; загальні витрати за кредитом: 50 939,98 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 6676, 39 %, денна процентна ставка: 0,86% (п. 2.2-2.11 Договору). Згідно п.3.2.6 Договору сторони погодили, що у разі прийняття позитивного рішення кредитодавцем на надання кредиту, позичальник зазначає реквізити електронного платіжного засобу, з використанням якого він бажає отримати на рахунок кредит. За порушення умов Договору сторони несуть відповідальність відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування» та інших нормативно-правових актів законодавства України та цього Договору (7.1 Договору). Згідно анкети клієнта відповідач під час внесення своїх особистих даних зазначив номер свого електронного платіжного засобу: 5353-0500-1180-1344, який також зазначено у Договорі та акцепті пропозиції у розділі даних про позичальника. Як вбачається зі змісту Договору № 510615-КС-002 від 23.09.2024 року та Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти Договір № 510615-КС-002 про надання кредиту, їх підписано електронним підписом відповідача з одноразовим ідентифікатором UA-2694. Крім того, відповідачем також електронним підписом з одноразовим ідентифікатором UA-7129 підписано Паспорт споживчого кредиту. Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів АТ «ТАСКОМБАНК», на підставі платіжної інструкції (замовлення) замовника було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: номер транзакції: 6bdbe4f5-7970-11ef-b90a-000c29d57ed2_2, дата оплати 23.09.2024 року 08:55:57, номер платіжної картки [NUMBER] , код авторизації 808396, сума 35 000,00 грн, опис платежу: перерах. коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] , зг. до кредитного договору №510615-КС-002 від 23.09.2024 року. Крім того, згідно інформації, наданої на виконання ухвали суду ПАТ «АБ ПІВДЕННИЙ», на ім`я [PERSON] в банку відкрито поточний рахунок, до якого оформлена картка № [NUMBER] на яку, згідно виписки з рахунку приватного клієнта №090000-2026/0123 23.09.2024 року на рахунок було зарахування переказу коштів в сумі 35 000,00грн. Отже, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 35 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. Згідно довідки про стан заборгованості [PERSON] за договором №510615-КС-002 про надання кредиту від 23.09.2024 року, та розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 30.10.2025 року за останнім рахується заборгованість в розмірі 118 650,00 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 35 000,00грн, заборгованості по відсотках в сумі 59 150,00грн, заборгованості по комісії в сумі 7 000,00грн, заборгованості по штрафам в сумі 17 500,00 грн. При цьому, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором №510615-КС-002 про надання кредиту від 23.09.2024 року в розмірі 101 150,00 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 35 000,00 грн, заборгованості по відсотках в сумі 59 150,00 грн, заборгованості по комісії в сумі 7 000,00грн Позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Закон України від 03.09.2015 р. № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон), визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначено, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91). Як зазначалося вище, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача прострочені платежі за тілом кредиту 35 000,00 грн, суму прострочених платежів за процентами 59 150,00 грн, суму прострочених платежів за комісією - 7000,00 грн. У цій справі судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит у сумі 35 000,00 грн. Натомість, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії за надання кредиту. Тому, з огляду на те, що доказів на погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту у сумі 35 000,00 грн та заборгованості за комісією у сумі 7000,00 грн матеріали справи не містять, суд доходить висновку, що вимоги про їх стягнення є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, враховуючи, що проценти за користування кредитом нараховані позивачем у період строку кредитування, визначеного договором, і доказів їх сплати відповідачем не надано, тому суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача прострочених платежів за процентами у сумі 59 150,00 грн обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн.

Outcome: approved