Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зміну розміру аліментів на утримання дитини та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позов обґрунтований тим, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.06.2018 року у справі № 697/757/18 з Відповідача стягуються аліменти на утримання спільного з відповідачем сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн щомісячно. З моменту ухвалення рішення відбулася суттєва зміна матеріального стану сторін, а також змінилися життєві обставини, пов`язані з війною та переїздом дитини за кордон, що є підставою для перегляду розміру аліментів, який має бути збільшений до 15 000,00 грн. Такий розмір аліментів становить половину від реальних щомісячних потреб дитини, які в умовах проживання в Республіці Польща об`єктивно складають 30 000 грн. Іншу половину витрат, а також щоденний побутовий догляд, виховання, супровід до школи та лікарів, здійснює позивач. Згідно з доданим Рахунком-фактурою № LWR/2025/12/00532 від 03.12.2025, вартість оренди та комунальних послуг складає 4308,01 PLN (що за курсом НБУ становить понад 41 000 грн на місяць). Крім того дитина навчається у школі № 46 м. Лодзь, де обіди коштують 150,00 PLN (~1500 грн) на місяць. Син потребує повноцінного харчування. Мінімальний бюджет на продукти в Польщі для підлітка становить близько 600 PLN. Оскільки дитина проживає в іншомовному середовищі, для повноцінного навчання та психологічної адаптації необхідні додаткові витрати на репетиторів з мови (польська/ англійська) та гуртки розвитку, в сумі 6 500 грн. Оскільки дитина росте, вона потребує оновлення сезонного одягу та взуття, засобів особистої гігієни, стоматологію та сезонні ліки, що становить 6 000 грн. Дитина також відвідує шкільні екскурсії, соціалізується з однолітками, має потребу у мобільному зв`язку та інтернеті для навчання, витрати за якими складають 3 000 грн. Всього щомісячні потреби дитини становлять 30 000 грн. Відповідач, працюючи в Чеській Республіці (де мінімальна зарплата становить близько 750 Євро), має фінансову спроможність покрити свою половину витрат. Несплата цієї суми означає, що весь тягар утримання лягає на матір, яка й так самостійно здійснює догляд за п`ятьма дітьми. Розмір аліментів від батька (1000 грн) не покриває навіть вартості шкільного харчування дитини. Відповідач є працездатною особою молодого віку (1990 р.н.). На даний час на вихованні позивача перебувають п`ятеро неповнолітніх дітей: спільний син [PERSON] та четверо дітей від іншого шлюбу. Наявність п`ятьох дітей створює значне навантаження на особистий бюджет та час. Оскільки фінансові ресурси позивача розподіляються на велику родину, участь Відповідача в утриманні його єдиного сина ( [PERSON] ) має бути реальною та достатньою. Відповідач не телефонує сину, не цікавиться його успіхами у школі, захопленнями, станом здоров`я чи проблемами адаптації в іншій країні. Дитина фактично не знає свого батька, оскільки він став для неї сторонньою особою. Сплата аліментів з боку Відповідача відбувається виключно під тиском державних органів примусового виконання (ДВС). Згідно з Розрахунком заборгованості від 04.12.2025 (виконавчого провадження № 57691917), борг Відповідача становить 15 347,00 грн. Заборгованість виникла з вини Відповідача, який свідомо ігнорував обов`язок сплати, маючи на це кошти. У зв`язку з заборгованістю за аліментами, з відповідача необхідно стягнути пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки прострочення перевищує 100 днів, сума пені перевищує розмір боргу, тому стягненню підлягає: 15 347,00 грн. Позивач просить змінити розмір аліментів та стягнути із відповідача аліменти на дитину у розмірі 15000,00 грн та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 15347,00 грн. У судове засідання позивач не з`явилася, скерувала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.06.2018 року у справі № 697/757/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільного з відповідачем сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 04.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття. З копії довідки від 08.12.2025, виданої початковою школою №46 ім. Юзефа Хелмонського, [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] у навчальному році 2025/2026, та є учнем 5В класу початкової школи №46 ім. Юзефа Хелмонського, в м. Лодзі, вул. кап. Фр. Жвіркі, 11/13. Відповідно до рахунку-фактури та фактури [PERSON] має витрати за користування комунальними послугами в житлі по вул. Врублєвського в м. Лодзі. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружилися 18.08.2018. Після одруження прізвище дружини [PERSON] . Як встановлено судом, позивач крім сина [PERSON] , [INFO] , має ще чотирьох дітей від другого шлюбу, що підтверджується свідоцтвами про народження, серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Положення ст.192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У частині 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів, на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки з часу ухвалення рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.06.2018, у стягувача змінився сімейний стан, народилися ще четверо дітей від другого шлюбу, позивач разом із дітьми проживає в Республіці Польща, несе додаткові витрати на [PERSON] , які безсумнівно пов`язані з розвитком, навчанням, харчуванням та забезпеченням одягом дитини, суд дійшов висновку, що визначений раніше розмір аліментів підлягає збільшенню. Водночас визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, суд враховує, що докази, які підтверджують необхідність збільшення аліментів саме на суму 15000,00 грн, позивач не надала. Відсутні також докази, які підтверджують доходи як позивача, так і відповідача, а також їхніх родин. Відсутні докази, що підтверджують незмінність сімейного стану відповідача, матеріального становища, що враховується при визначенні його здатності сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем. Враховуючи викладене, докази надані позивачем, суд вважає, що аліменти, які стягуються згідно з рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.06.2018 року у справі № 697/757/18 із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , необхідно змінити з 1000,00 грн до 3500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд враховує, що позивач не позбавлена права подати позов до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у випадку задоволення судом позову про зміну розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно розрахунку державного виконавця Канівського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом Канівського міськрайонного суду Черкаської області 13.06.2018 у справі № 697/757/18 станом на 01.12.2025 складає 15347,00 грн. Розмір заборгованості по сплаті аліментів визначений державним виконавцем в судовому порядку відповідачем не оскаржено. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину. Згідно з ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку, розмір пені за період з 01.01.2020 до листопада 2025 року становить 101336,60 грн. (а.с.20). При цьому позивачем не надано детального помісячного розрахунку, а власний розрахунок здійснено, виходячи з формули: заборгованість за кожен рік, грн. х пеня (1%) х (кількість днів прострочення) =пеня, грн. З даним розрахунок суд не погоджується, оскільки він не відповідає способу розрахунку, викладеному у постанові ВС №572/1762/15-ц від 25.04.2018. При визначенні розміру пені за прострочення сплати аліментів суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 19.01.2022 у справі № 711/679/21, згідно з якою розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. При цьому необхідно врахувати, що при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується. Згідно зі статтею 196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Разом з тим, відповідач не надав суду доказів на підтвердження відсутності вини останнього щодо утворення заборгованості зі сплати аліментів. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зробивши власні розрахунки, суд встановив, що сума пені на заборгованість по аліментам за виконавчим листом Канівського міськрайонного суду Черкаської області за період із 01.01.2020 до листопада 2025 року значно перевищує суму заборгованості за аліментами за цей період. Разом з тим, відповідно до положення ч.1 ст. 196 СК України максимальний розмір неустойки обмежується 100% розміром заборгованості по аліментам. З огляду на те, що сума боргу зі сплати аліментів на момент подачі позову до суду становить 15347,00 грн., до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] в розмірі 15347,00 грн., що є не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було, оскільки вона є звільненою від цих витрат на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, оскільки позов задоволено частково, то відповідно з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, пропорційному заявленим вимогам 1493,77 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial