Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач є працездатною особою та в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття доньки. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2026 року залишено позовну заяву без руху, надано час на усунення недоліків, які позивач усунула 02.02.2023 року. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів. Клопотань про розгляд справи з викликом сторін та відзиву на позов до суду не надходило, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Як зазначено в ст. 27 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.04.2005, який було розірвано рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2022 (а.с.10-12) та є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (с.7). 15.02.2025 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 29.01.2026, складеним службою у справах дітей Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області. Відповідно до акту позивач [PERSON] з донькою та чоловіком [PERSON] проживають по [ADDRESS] , всі члени родини зареєстровані за вказаною адресою. Дитина [PERSON] , [INFO] має всі належні умови для проживання (а.с.19). Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення незалежно від того чи перебувають її батьки у шлюбі між собою, виходячи з розумності і справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на дитину і встановлення їх у розмірі 1/4 частки від доходу платника аліментів, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до повноліття доньки. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи що позивачем не понесено жодних судових витрат, а позов задоволено в повному обсязі, судом не встановлено підстав для стягнення з другої сторони судових витрат на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому виходячи з положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави. З огляду на викладене судом не встановлено підстав для розподілу фактично відсутніх судових витрат.

Outcome: approved