Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство «Київгаз» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу Акціонерного товариства «Київгаз» з особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Так, позивач стверджує, що 27 листопада 2017 року між Акціонерним товариством «Київгаз» та [PERSON] укладено Договір шляхом підписання Заяви - приєднання до умов Договору розподілу природного газу. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором у відповідача утворилася заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з 01.02.2022 по 31.07.2025 у розмірі 5 717, 76 грн. Крім цього позивачем відповідачу нараховано 3% річних за несвоєчасну оплату послуг розподілу природного газу за період з 01.01.2024 по 30.10.2025 в розмірі 313,93 грн та інфляційні втрати в розмірі 1 092,06 грн. Прийняті на себе зобов`язання по оплаті заборгованості відповідач добровільно не виконав, заборгованість у встановлені договором строки не сплатив, тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену суму боргу в примусовому порядку, а також судовий збір в сумі 3028,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 листопада 2025 року, для розгляду даної справи було визначено головуючого суддю Войтенко Т.В. 19 листопада 2025 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з розподілу природного газу Акціонерного товариства «Київгаз» з особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . З 01 листопада 2016 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 № 329-VIII (далі - Закон), яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України. У відповідності до пп. 33 п. 1 ст. 1 Закону, ринок природного газу це сукупність правовідносин, що виникають зокрема у процесі постачання природного газу, а також надання послуг з його розподілу. Згідно пп. 35 п. 1 ст. 1 Закону розподіл природного газу це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставку споживачам, але що не включає постачання природного газу. За приписами пп. 17 п. 1 ст. 1 Закону, оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). У відповідності до п. 2 ст. 37 Закону, оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. AT «Київгаз» здійснює послуги розподілу (транспортування) природного газу газотранспортними мережами на підставі ліцензії на розподіл природного газу, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 червня 2017 року № 854. Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, у тому числі умови забезпечення комерційного приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу визначені Кодексом газорозподільних систем затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року 2494 (далі - Кодекс ГРМ). Згідно пункту 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. У відповідності до п. 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 за .\\о 1384/27829, є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (згідно п. 1.1 договору). Відповідно до пункту 1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу і Кодексу ГРМ. Договір розподілу природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням ст 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та пункту 1.3 Договору визначено, що фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь - яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви - приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або і документально підтверджене споживання природного газу. 27.11.2017 року між Акціонерним товариством «Київгаз» та [PERSON] укладено Договір шляхом підписання Заяви - приєднання до умов Договору розподілу природного газу (для побутового споживача). Відповідно до п. 2.1 Типового договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послуги з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі строки та порядку визначені цим Договором. Згідно положень пунктів 6.1, 6.2 розділу VI Договору розподілу природного газу оплата вартості послуг Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єкту) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається з відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуг розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п. 1 глава 6 розділу VI Кодексу). Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 24.12.2019 № 3024 (тариф за 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,28), від 30.12.2020 № 2773 (тариф за 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,31), від 22.12.2021 № 2751 (тариф за 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,32), від 27.12.2023 № 2527 (тариф 1 куб. м на місяць (без ПДВ) - 0,32) AT «Київгаз» затверджений тариф на послуги розподілу природного газу. Згідно пп. 1 п. 7.4 Типового договору Споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені Договором. Згідно п. 8.1 Типового договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з цим Договором та чинним законодавством України. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором у відповідача утворилася заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу за період з з 01.01.2024 по 30.10.2025 у розмірі 5 717, 76 грн. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з розрахунком наданим позивачем відповідачу нараховані 3 % річних за несвоєчасну оплату послуг розподілу природного газу за період з 01.01.2024 по 30.10.2025 в розмірі 313,93 грн та інфляційні втрати в розмірі 1 092,06 грн. Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. З ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування заборгованості, не доведено відсутність заборгованості, іншого розрахунку заборгованості на спростування наданого позивачем розрахунку не надано, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 3028,00 грн, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved