Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

16 січня 2026 року позивач [PERSON] звернувся до Великомихайлівського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 20 липня 2023 року він одружився з відповідачем [PERSON] про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 68 від 20 липня 2023 року. За час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] , доказом чого є актовий запис про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 25, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис Великомихайлівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. У них відсутні спільні інтереси наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові один до одного. Спільного господарства не ведуть. Суперечки про розподіл спільного майна немає. Після розірвання шлюбу донька буде проживати з відповідачкою. Тому позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 68. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також не заперечує проти винесення заочного рішення по цивільній справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, відзиву на позовну заяву від неї не надходило. Оскільки відповідач належним чином повідомлялась про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20 липня 2023 року Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 20 липня 2023 року Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис №68. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам позивача, адже позивач категорично налаштований на розірвання шлюбу, на примирення не згоден, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядкуст.141ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь [PERSON] .

Outcome: approved