Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Представник Криворізької міської ради Кудін М.В. звернувся до суду з позовною заявою 20 травня 2025 року, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь Криворізької міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:06:052:0013, за період з 01 січня 2024 року до 31 грудня 2024 року в розмірі 59 417,15, а також судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що необхідність звернення з даним позовом обумовлена порушенням інтересів територіальної громади міста Кривого Рогу, як суб`єкта права на землі комунальної власності міста, яке вона реалізує через органи місцевого самоврядування, що зумовлено несплатою [PERSON] коштів за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, що призвело до недоотримання місцем бюджетом коштів у відповідному розмірі. Так, земельна ділянка площею 0,0909 га з кадастровим номером 1211000000:06:052:0013, що розташована по [ADDRESS] , віднесена до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу та є сформованою з 25.09.212, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Разом з тим, за даними Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, за адресою: [ADDRESS] , обліковується об`єкт нерухомого майна - окремо розташована одноповерхова будівля (реєстраційний номер об`єкта - 9780785) з площею основи 500,3 кв.м., яка на праві спільної часткової власності належить [PERSON] (86/100 часток) та [PERSON] (14/100 часток). Нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а тому використання нежитлового приміщення неможливе без відповідної земельної ділянки. Виходячи з принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, у зв`язку з користуванням власниками нежитловою нерухомістю за адресою: [ADDRESS] , їм презюмується користування усією спірною земельною ділянкою. Тобто, [PERSON] є фактичним користувачем земельної ділянки за вищевказаною адресою з моменту набуття ним права власності на майно, розташоване на цій земельній ділянці - 10.08.2009. Таким чином, протягом періоду з 01 січня 2024 року до 31 грудня 2024 року відповідач користувався земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:06:052:0013, не сплачуючи відповідну плату власникові земельної ділянки в особі Криворізької міської ради, фактично збільшуючи свої доходи. При цьому, використання означеної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило Криворізьку міську раду як власника землі права отримувати від цієї земельної ділянки дохід в розмірі орендної плати. Представник позивача зазначав, що до моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренді недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянок на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Отже, на переконання представника, [PERSON] як фактичний користувач земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:06:052:0013 , який без достатньої правової підстави за рахунок Криворізької міської ради зберігав у себе кошти, які мав заплатити за користування нею на рівні орендної плати за період з 01 січня 2024 року до 31 грудня 2024 року зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки - Криворізькій міській раді. Рішенням Криворізької міської ради від 26 травня 2021 року №5068 (зі змінами) встановлено ставки плати за землю та пільги зі сплати земельного податку на території міста Кривого Рогу, яким установлено, у тому числі, ставки земельного податку та ставки орендної плати за землю в залежності від цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 та яке набрало чинності з 01.01.2022. За даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.05.2025 №НВ-0000910252025, цільове призначення земельної ділянки, що використовується відповідачем за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1211000000:06:052:0013, віднесено до секції 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що відповідає розміру ставки орендної плати - 0,9% від нормативної грошової оцінки земель міста. Розмір річної орендної плати за земельні ділянки вираховується на підставі даних витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, помножених на значення ставки орендної плати, розмір якої визначається відповідним рішенням Криворізької міської ради. Місячний розмір орендної плати визначається шляхом ділення річної орендної плати на 12, що відповідає кількості місяців у році. Всього за період з 01.01.2024 до 31.12.2024 відповідачем збережено у себе без достатньої правової підстави кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:06:052:0013 у розмірі 59 306,91 грн. Розрахунок: 7 676 634,39 грн х 0,9 = 69 089,71 - орендна плата за рік, де 7 676 634,39 грн нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з витягом з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 18.04.2023 з урахуванням коефіцієнту індексації за 2023 рік; 0,9 % - ставка орендної плати від нормативно грошової оцінки земель міста визначена за рішенням №506 від 26.05.2021. 69 089,71 грн : 100 (загальна частка нерухомості) х 86 (частка нерухомості [PERSON] ) = 59 417,15 грн. За інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області [PERSON] не обліковується як платник плати за земельну ділянку по [ADDRESS] . При цьому звертає увагу на те, що [PERSON] (інший співвласник нерухомості) у 2024 році є платником за земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:06:052:0013, задекларувала та сплатила 12 971,74 грн. Ухвалою суду від 30 червня 2025 року відкрито провадження у справі призначенням підготовчого засідання по справі. Ухвалою суд від 03 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача Скляр Н.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, сформовану через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився надав суду заяву про проведення судового розгляду за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у позові в повному обсязі. Судовий збір просить компенсувати позивачу за рахунок держави, оскільки він є особою з інвалідністю першої групи безстроково, що підтверджено копією Довідки до Акту огляду МСЕК Серії 10 ААА №054080 від 24.11.2010. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення на підставі наявних доказів. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст.13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі ст.ст.7, 140 Конституції України, в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, землю та інше. Відповідно до положень ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Наведена норма кореспондується з приписами ст.ст.142-145 Конституції України, відповідно до яких до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування, в межах їх повноважень, шляхом прийняття рішень. Права місцевого самоврядування захищаються у судовому порядку. У силу ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Криворізька міська рада наділена повноваженнями представляти територіальну громаду міста Кривого Рогу та здійснювати від її імені і в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими законами, у тому числі вирішувати відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Статтею 2 ЗК України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель. Як унормовано ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю (п. «а» ч.2 ст.83 ЗК України). Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у ст.120 Земельного кодексу України: норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Як вбачається із положень ст.120 ЗК України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. За змістом ст.ст.122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч.1 ст.21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.02.2025 року №4127822493, за адресою: [ADDRESS] , обліковується об`єкт нерухомого майна - окремо розташована одноповерхова нежитлова будівля (реєстраційний номер об`єкта - 9780785) з площею основи 500,3 кв.м., яка складається з магазину (А-1нж) площею 228 кв.м., ганку (а) - 17,9 кв.м., прибудови (а') - 30,7 кв.м., підвалу (Ап/д) - 223,7 кв.м., що на праві спільної часткової власності належить [PERSON] (86/100 часток - з 10.08.2009) та [PERSON] (14/100 часток - з 10.08.2009), запис про право власності за №2577 в книзі 6Н-677. Вказаний об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1211000000:06:052:0013, власником якої є територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0000910252025 від 07 травня 2025 року, земельна ділянка площею 0,0909 га, кадастровий номер 1211000000:06:052:0013, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої 03.07 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, є сформованою з 25 вересня 2012 року та віднесена до комунальної форми власності територіальної громади міста Кривого Рогу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] правомірно володіє часткою об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Проте, відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем не зареєстровано, що слідує з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0000910252025 від 07 травня 2025 року. Нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а тому використання нежитлового приміщення неможливе без відповідної земельної ділянки. Виходячи з принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, у зв`язку з користуванням власниками нежитловою нерухомістю за адресою: [ADDRESS] , їм презюмується користування усією спірною земельною ділянкою. Тобто, [PERSON] є фактичним користувачем земельної ділянки за вищевказаною адресою з моменту набуття ним права власності на майно, розташоване на цій земельній ділянці - 10.08.2009. Як вбачається з матеріалів справи, а саме, відповіді ГУ ДПС України У Дніпропетровській області від 14.03.2025 року №11943/5/04-36-24-16-13, згідно з наданими Криворізькою міською радою даних щодо укладених/діючих договорів оренди земельних ділянок фізична особа [PERSON] в переліку орендарів земельних ділянок відсутній. За даними інформаційно-аналітичної системи ГУ ДПС податкову декларацію по орендній платі за земельну ділянку за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 не надавав та не сплачував. Таким чином, суд приходить до переконання, що протягом заявленого у позові періоду з 01 січня 2024 року до 31 грудня 2024 року відповідач користувався земельною ділянкою з кадастровим номером 1211000000:06:052:0013 без будь-яких правовстановлюючих документів на неї, не сплачуючи відповідну плату та фактично збільшуючи свої доходи. При цьому, використання означеної земельної ділянки відповідачем без належного правового оформлення позбавило Криворізьку міську раду, як власника землі комунальної форми власності, права отримувати від цієї ділянки дохід у розмірі орендної плати. Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотримання орендної плати в порядку, визначеному ст.1212 ЦК України. Положення глави 15, ст.ст.120, 125 ЗК України, ст.1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна. Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Такий правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі №201/2956/19 (провадження № 61-2105св20). Як встановлено судом та беззаперечно слідує із матеріалів справи, відповідач є співвласником нерухомого майна, яке розміщене на земельній ділянці комунальної форми власності, його частка у праві власності на об`єкт нерухомості складає 86/100. Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізуються через право постійного користування або право оренди. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі». Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Оскільки відповідач не є власником спірної земельної ділянки та, як вже було зазначено судом, не може бути постійним землекористувачем, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Таким чином єдиною формою здійснення оплати за користування спірною земельною ділянкою для відповідача є орендна плата. Суд зауважує, що перехід до особи права власності на нерухоме майно, надає останній право на оформлення відносин землекористування, реалізація якого виражається в укладенні сторонами договору та виникненні у такої особи обов`язку внесення орендної плати власнику земельної ділянки. Частиною 14.1.136 ст.14 ПК України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому, відповідач належні дії, спрямовані на оформлення права власності або права на постійне землекористування вказаною ділянкою після набуття нерухомого майна у власність, не вчинила, в той час як з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Протягом тривалого часу цього обов`язку відповідач не виконував, а отже без законних підстав зберігав у себе майно - кошти за оренду землі. Щодо визначення суми безпідставно збережених коштів, що підлягають стягненню з відповідача, суд зазначає таке. Відповідно до пунктів 289.1, 289.2 статті 289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за певною формулою. За ст.18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Отже, нормативна грошова оцінка земель є базою оподаткування землі в Україні, основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки - підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж установлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України. Аналогічну правову позицію з цього приводу викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі № 920/739/17, від 06 серпня 2019 року у справі № 922/3560/18, від 08 жовтня 2019 року у справі № 904/4737/18 та від 28 вересня 2020 року у справі № 922/4073/19. При цьому, ст.12 Закону України «Про оцінку земель» регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (ст.13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років (ст.18 Закону України «Про оцінку земель»). Відповідно до ч.2 ст.20, ч.3 ст.23 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Так, результатом нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки є технічна документація на неї, а надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік. Отже, технічна документація на конкретну земельну ділянку, яка виготовляється на замовлення землекористувача (власника), відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель», є джерелом інформації про нормативну грошову оцінку певної земельної ділянки. При цьому власник (землекористувач) може використати технічну документацію на обґрунтування нормативної грошової оцінки, надавши суду її оригінал або належно засвідчену копію. Так, технічна документація, виготовлена на конкретну земельну ділянку уповноваженим органом, може бути належним доказом на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка набула статусу об`єкта цивільних прав. З наведених норм законодавства не вбачається можливості визначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж шляхом оформлення витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, тому необґрунтованими є будь-які розрахунки, зроблені за відсутності такого витягу. Вказаний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, яким неодноразово зазначалося, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 922/902/18, від 08 серпня 2019 року у справі № 922/1276/18, від 01 жовтня 2019 року у справі № 922/2082/18, від 06 листопада 2019 року у справі № 922/3607/18). Обґрунтовуючи розмір заявлених позовних вимог позивач посилається, зокрема, на витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.04.2023 №97-4-0.110.4-5358/301-23, виданий ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровській області, відповідно до якого відповідачем використовується земельна ділянка площею 0.0909 га. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1211000000:06:052:0013, цільове призначення 03.07, категорія - Землі житлової та громадської забудови. За інформацією з Витягу з технічної документації з нормативно-грошової оцінки земельних ділянок від 18 квітня 2023 року №97-4.0.110.4-5358/301-23, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 7 304 124,06 грн. Рішенням Криворізької міської ради від 26.05.2021 №523 яке набрало чинності 01 січня 2022 року, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу. Рішенням Криворізької міської ради від 27 червня 2023 року №2015 «Про внесення змін до рішення міської ради від 26.05.2021 №506 «Про встановлення ставок плати за землю та пільг із земельного податку на території м. Кривого Рогу» замінено в графі: 1.1 «Ставка податку, % від нормативно грошової оцінки земель міста» додатка 1 ставку земельного податку для юридичних і фізичних осіб у підрозділах «03.01- 03.17» розділу 03 «Землі громадської забудови» з «1,200%» на «0,900%»; 1.2 «Ставка орендної плати, % від нормативно грошової оцінки земель міста» додатка 2 ставку орендної плати за землю для юридичних ф фізичних осіб у підрозділах «03.01- 03.17» розділу 03 «Землі громадської забудови» з «1,200%» на «0,900%». З наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується за результатами проведеної перевірки, слідує, що за період з 01 січня 2024 року до 31 грудня 2024 року відповідачем [PERSON] збережено у себе без достатньої правової підстави кошти у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою, яку не сплачено до місцевого бюджету, в сумі 59 417,15 грн, виходячи з такого розрахунку: 7 676 634,39 грн х 0,9 = 69 089,71 - орендна плата за рік, де 7 676 634,39 грн нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з витягом з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 18.04.2023 з урахуванням коефіцієнту індексації за 2023 рік - 1,051; 0,9 % - ставка орендної плати від нормативно грошової оцінки земель міста визначена за рішенням №506 від 26.05.2021. 69 089,71 грн : 100 (загальна частка нерухомості) х 86 (частка нерухомості [PERSON] ) = 59 417,15 грн. За інформацією Головного управління ДПС у Дніпропетровській області,фізична особа [PERSON] не декларував та не сплачував податкові зобов`язання з орендної плати за вказану земельну ділянку. З огляду на викладене, відповідач [PERSON] як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України в сумі 59 417,15 грн. Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом стягнення з [PERSON] на користь Криворізької міської ради 59 417,15 грн безпідставно збережених коштів. Приймаючи рішення суд вважає за необхідне зазначити, що відновлення порушених прав Криворізької міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач. За нормами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно д положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно положень п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як встановлено судом відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 1 групи, що підтверджено наявною у справі копією Довідки до Акту огляду МСЕК Серії 10 ААА №054080 від 24.11.2010, тому з урахуванням вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем під час подачі позову до суду судовий збір у розмірі 3 028,00 грн слідкомпенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved