Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал», в особі керівника Хлопкової М.С., звернулося з вище вказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог представник Хлопкова М.С. зазначила,що 04.11.2024 між [PERSON] та ТОВ Фінансова компанія «Кредіплюс» було укладено кредитний договір № 159253 на суму 23 530,00 грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до статті 6 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» створення електронного документа завершується накладенням електронного підпису. Електронний підпис використовується для ідентифікації автора електронного документа. Відповідач, діючи свідомо та добровільно, без будь-якого примусу чи тиску, виявив намір отримати кредитні кошти та здійснив реєстрацію на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Кредитний договір складається з індивідуальної частини, яка містить персональні умови кредитування Позичальника, графіку платежів та публічної частини, спільної для всіх клієнтів Кредитодавця розміщеної на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs (Додаток №4). Зокрема, згідно з Правилами, до укладення Кредитного договору, Позичальнику для ознайомлення в особистий кабінет надано Паспорт споживчого кредиту у вигляді додатку до оферти/проекту кредитного договору (Додаток №5,6). Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті Кредитодавця, Відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення Кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію Позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами Кредитного договору. Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний Кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом dda1a236, що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами. З урахуванням викладеного, наявність електронного підпису Відповідача підтверджує його волевиявлення, згоду з умовами надання кредиту, а також факт належного інформування Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі істотні умови, передбачені чинним законодавством України. На виконання умов Кредитного договору, 04.11.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № 4149-49ХХ-ХХХХ-4641 Відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів (Додаток №7). 16.04.2025 року Первісний Кредитор та Позивач уклали Договір факторингу № 16042025 (далі - Договір факторингу 1) згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (Додаток № 9). Відповідно до Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 до Договору факторингу 1 (Додаток №10, № 11), до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Додатково, для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) Первісного кредитора зі сторони Позивача згідно Договору Факторингу 1 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимог № 6 від 03.09.2025 до Договору Факторингу 1 (до якого входило також відступлення права вимоги щодо заборгованості Відповідача по Кредитному договору) до позовної заяви додається Платіжна інструкція (Додаток 12). Нарахування відсотків за Кредитним договором здійснювалося виключно Первісним кредитором. Підготовлений ним розрахунок заборгованості долучено до позовної заяви (Додаток №13). Сума заборгованості, право вимоги щодо якої було відступлено Позивачу, відображена у Реєстрі прав вимоги № 6 від 03.09.2025,. Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість Відповідача перед Позивачем на час подання позовної заяви у загальному розмірі 12 277, 24 грн., яка складається з:. 10 075,49 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2,21 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 1 000,00 грн - заборгованість по комісії; 1 199,54 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період з 03.09.2025 по 01.11.2025 (Додаток №14). Представник Хлопкова М.С. просила суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 159253 від 04.11.2024 у розмірі 11 077, 70 грн., яка складається з: 10 075,49 грн - заборгованість по тілу кредиту; 2,21 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 000,00 грн. - заборгованість по комісії. Представник позивача також просила стягнути з відповідачки понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просила розглянути справу у відсутність представника товариства, заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні участі не приймала. Натомість подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків. В іншій частині позовні вимоги не визнала. Також просила зменшити витрати на правничу допомогу, оскільки вона є неспівмірною із розміром нарахованої заборгованості за кредитом. Просила розглянути справу без її участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 04.11.2024 між [PERSON] та ТОВ Фінансова компанія «Кредіплюс» було укладено кредитний договір № 159253 на суму 23 530,00 грн. у формі електронного документа, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом [NUMBER] , що відповідно до вимог законодавства є належним та допустимим доказом укладення правочину між сторонами. Відповідачка, прийняла пропозицію Первісного кредитора, оскільки 04.11.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] , яка належить відповідачці. Факт укладення вказаного договору і отримання грошових коштів на картковий рахунок визнаний відповідачкою у поданій до суду заяві, тому не потребує додаткової перевірки. Згідно Договору загальний розмір кредиту становить 23 530, 00 грн., строк кредитування 273 дні, процентна ставка - 0, 10 % річних. Відповідно до п. 2.2.1 Договору, вказана суму кредиту у розмірі 23 530, 00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору у наступному порядку: у розмірі 19 993, 57 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 149020 від 06.08.2024 укладений з Кредитодавцем; у розмірі 6.93 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3 529, 50 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Договір містить посилання, що комісія за надання кредиту - це одноразова винагорода, що сплачується Позичальником за підготовку, організацію та надання кредитодавцем фінансової послуги (кредиту) та встановлена п. 2.5 Договору. Відповідно до п. 2. 5 Договору комісія складає 3 529, 50 грн., що нараховується і підлягає сплаті в день укладення договору за ставкою 15% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1 цієї індивідуальної частини. Первісний Кредитор та Позивач 16.04.2024 року уклали Договір факторингу № 16042025, згідно умов якого Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 до Договору факторингу 1, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Внаслідок неналежного виконання умов договору відповідачкою, утворилася заборгованість за кредитним договором . Позивач у мотивувальній частині свого позову зазначає загальну суму заборгованості у розмірі 12 277, 24 грн., але в прохальній частині зазначає іншу суму боргу у розмірі 11 077, 70 грн., яка складається з 10 075,49 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 2,21 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 000,00 грн. - заборгованість по комісії. Таким чином, позивач не просить стягнути з відповідачки заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штраф) у розмірі 1 199, 54 грн. Суд обмежений заявленими позовними вимогами, тому не розглядає питання щодо заборгованості по штрафним санкціям, оскільки вказані вимоги відсутні у прохальній частині позову. У відповідності до норми ч. 1 ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір позики був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію". Згідно ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вище викладене, заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості в частині тіла кредиту, нарахованих відсотків та комісії підлягають повному задоволенню. Щодо розподілу між сторонами судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. підтверджуються копією Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «ЮнітКапітал»; Додатковою угодою №25771372243 від 10.09.2025; Актом прийому -передачі наданих послуг від № 10/09/25-02 від 10.09.2025. Згідно частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. Виходячи з вище наданих доказів, суд погоджується з тим, що позивачем була отримана правнича допомога та понесені відповідні витрати на її оплату. Разом з цим, відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про зменшення суми судових витрат на правничу допомогу як таких, що є не співмірною із сумою взятого кредиту. З урахуванням наведених позицій позивача та відповідача, а також висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 щодо визначення витрат, понесених на правничу допомогу, суд вважає, що дана справа не є складною, по даній категорії справ існує узгоджена та усталена судова практика, з урахуванням ціни позову, а також розміру взятого кредиту відповідачем, застосовуючи принципи пропорційності, співмірності та достатності, суд приходить до висновку про зменшення суми понесених витрат на професійну правничу допомогу з відповідача на користь позивача до 3 000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження сплати судового збору позивачем надано копію платіжної інструкції № 33911 від 26.12.2025 у розмірі 2422 грн. 40 коп. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved