Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

13.12.2025 згідно дати вхідної кореспонденції представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 05.07.2022 у розмірі 59380,62 грн. станом на 10.11.2025, яка складається з: - 48924,55 грн. - заборгованості за кредитом; - 10456,07 грн. - заборгованості по відсоткам, 0,0 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією, 0,0 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею, а також судові витрати в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що 05.07.2022 [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 05.07.2022 відповідачем підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту (або Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком) на підставі якої (яких) відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 10.11.2025 утворилася вказана заборгованість (а.с. 1-9). 15.12.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 44). Ухвалою суду від 18.12.2025 позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 47-48). У визначений строк представником позивача усунуто недоліки позову. 30.12.2025 відкрито провадження у справі, справу призначеного до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с. 57-58). Представник позивача у позовній заяві просив у разі неявки в судове засідання відповідача розглядати справу за відсутності представника АТ «А-Банк», проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористалася. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавала. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст.223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 03.03.2026 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що 05.07.2022 між сторонами АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку, за якою сторони засвідчили, що така разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг (а.с. 12). Згідно з випискою по картці № [NUMBER] , за період з 05.07.2022 - 10.11.2025 сума витрат за період - 116834,30 грн., сума зарахувань за період - 57836,50 грн., сума комісій - 1644 грн. (а.с. 15-16). Відповідно до довідки за лімітами АТ «АКЦЕНТ-БАНК», клієнта [PERSON] за договором б/н від 05.07.2022 за період з 05.07.2022 по 10.11.2025, 05.07.2022 - встановлення 0 грн. клієнт, 10.05.2023 - збільшення 30000 грн. банк, 10.08.2023 - збільшення 60000 грн. банк, 14.05.2024 - збільшення 90000 грн. банк, 13.05.2025 - зменшення 48930 грн. банк (а.с. 17). Згідно з довідкою за картами АТ «АКЦЕНТ-БАНК» [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: - № [NUMBER] , строком дії до листопада місяця 2028 року. - № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року. - № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року. - № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року. (а.с. 18). Відповідно до розрахунку заборгованості за б/н від 05.07.2022, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом [PERSON] , станом на 10.11.2025 заборгованість становить 59380,62 грн., з яких: 48924,55 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 46509,17 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту, 2415,38 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений), 10456,07 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 2078,15 грн. - залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість, залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість 8377,92 грн. - залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість, 0 грн. - загальний залишок заборгованості по комісії, 0 грн. - заборгованість за пенею, процентна ставка (поточна) з 05.07.2022 по 07.11.2025 - 40,80% (а.с. 10-11). Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Окрім цього, в матеріалах справи, наявний розширений розрахунок заборгованості, а доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Дана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження N0 61-40036св18. Також суд звертає увагу, що матеріали справи містять докази здійснення часткового погашення відповідачем суми заборгованості, а саме відповідач періодично вносив суму коштів на погашення боргу, зокрема, фактично останній раз відповідачем внесено кошти на погашення боргу 30.08.2025 у сумі 1350 грн., що також підтверджує факт визнання ним наявних кредитних зобов`язань перед АТ «АКЦЕНТ-БАНК». Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «АКЦЕНТ-БАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно із ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Згідно із ст.1054 ЦК України а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Приписами ч.1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Так, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача www.a-bank.com.ua можуть змінюватися самим АТ «Акцент-Банк»,тобто кредитор може додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в Акцент-Банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку, наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в Акцент-Банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані АТ «Акцент-Банк» Умови та Правила надання банківських послуг в Акцент-Банку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в документі про умови кредитування, який безпосередньо підписаний позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 провадження № 14-131цс19). В той же час у анкеті-заяві розмір процентної ставки не зазначений, а в паспорті споживчого кредиту, що міститься в матеріалах справи, пільгова процентна ставка 0,000001%, базова процентна ставка 40,8% на рік, реальна річна процентна ставка 49,34% річних (а.с. 13-14). Таким чином, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про можливі умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Суд також зазначає, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту(постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, провадження № 61-14545сво20). Отже, судом встановлено, що у анкеті-заяві, на підставі якої відповідач отримав грошові кошти, не зазначено ні розмір процентів за користування коштами, ні те, яку платіжну картку з якими умовами кредитування бажає отримати відповідач. Тобто, між сторонами не узгоджений розмір процентів у якості плати за користування грошовими коштами, що у свою чергу свідчить про неможливість застосування вказаного банком у розрахунку розміру процентів за користування коштами 40,8%. Нарахування позивачем відповідачу відсотків та комісії, що відображено у виписці та в рахунок чого здійснено списання коштів внесених відповідачем на погашення заборгованості не ґрунтується на вимогах закону та здійснено без домовленості сторін. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625,1048 ЦК України позивач не пред`явив. Суд звертає увагу, що звернення до суду з вимогами про стягнення відсотків за обліковою ставкою НБУ на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України не є ідентичними вимогам у даній справі. В той же час, з наданого Акціонерним товариством «Акцент-Банк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, а тому цей розрахунок не є належним доказом розміру заборгованості [PERSON] . Разом з тим, з наданої виписки по картці вбачається, що позивач до загальної суми заборгованості, в тому числі і за тілом кредиту включив також і відсотки, які ним нараховувались без погодження з відповідачем, а саме: відсотки за використання кредитного ліміту в загальному розмірі 10456,07 грн. На переконання суду, нарахування таких сум банком здійснено без правових підстав, а тому сума заборгованості підлягає зменшенню на 10456,07 грн. Тому позовні вимоги є доведеними в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.07.2022 в розмірі 48924,55 грн. (9380,62 грн. - 10456,07 грн.). В частині стягнення заборгованості по процентам позовні вимоги є недоведеними, а відтак в цій частині в задоволенні позову слід відмовити. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1995,85 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі

Outcome: dismissed