Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

У січні 2026 року позивач в особі свого представника адвоката Хлидчи В.С. звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 липня 2005 року між ним і [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 123. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2022 року через відсутність взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. За цих підстав позивач просить шлюб між ним і відповідачем розірвати. Рішенням Вищої ради правосуддя від 11.06.2024 року № 1802/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Авдіївського міського суду Донецької області» змінено з 01 липня 2024 року територіальну підсудність судових справ Авдіївського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 23 січня 2026 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без участі її та позивача. До початку судового розгляду відповідач також надала заяву, в якій позов визнала, просила розглянути справу без її участі. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 09 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що складений актовий запис № 123 та видано свідоцтво про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно з позовною заявою в жовтні 2022 року сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, причин позову про розірвання шлюбу, викладених у позовній заяві, всіх обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин і небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач питання про відновлення її дошлюбного прізвища не ставила, тому прізвище відповідачу після розірвання шлюбу необхідно залишити « [PERSON] », що не позбавляє її права змінити прізвище у позасудовому порядку. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1331 грн 20 коп. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас статтею 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» встановлений порядок розподілу витрат у разі визнання позову. Суд враховує, що відповідачем до початку розгляду справи по суті була подана письмова заява про визнання позову про розірвання шлюбу. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути половину сплаченого ним при зверненні до суду судового збору в розмірі 665 грн 60 коп.

Outcome: approved