Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.03.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №3832142 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 5100 грн строком на 360 днів. 30.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір, за яким новий кредитор отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 23.05.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір, за яким новий кредитор отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Заборгованість відповідача за кредитним договором №3832142 від 16.03.2021 року становить 16 243,50 грн, з яких 5100 грн тіло кредиту, 11 143,50 грн проценти. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. В тексті позову позивач просив про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Позов надійшов до суду через систему «Електронний суд» 02.12.2025 року. 15.12.2025 року відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору факторингу від 30.11.2021 року; копію акту прийому передачі реєстру боржників від 30.11.2021 року; копію витягу з реєстру боржників від 30.11.2021 року; копію договору факторингу від 23.05.2024 року з додатками; копію додаткової угоди до договору факторингу від 20.12.2024 року; копію платіжної інструкції від 24.05.2024 року; копію акту прийому-передачі реєстру заборгованостей від 23.05.2024 року; копію договору № 3832142 про надання споживчого кредиту від 16.03.2021 року з додатком; копію реєстру заборгованостей № 1 від 23.05.2024 року; копію витягу з реєстру заборгованостей № 1 від 23.05.2024 року; копію договору про надання правової допомоги від 02.07.2024 року з додатками; копію заявки від 01.10.2025 року; копію витягу з акту про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року; копію паспорту споживчого кредиту; копію правил надання грошових коштів у позику; копію квитанції до платіжної інструкції від 16.03.2021 року; копію картки обліку договору; розрахунок заборгованості), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку про можливість задоволення позову. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 16.03.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №3832142 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 5100 грн строком на 25 днів до 10.04.2021 року з умовою сплати процентів за стандартною процентної ставкою у розмірі 1,90% в день, знижена процентна ставка 0,95% в день застосовувалась за умови якщо споживач є учасником програми лояльності та здійснить повне погашення кредитної заборгованості в межах строку кредитування або протягом трьох календарних днів після дати закінчення цього строку або відбудеться продовження строку кредиту за ініціативою споживача. За 25 днів строку кредитування позичальник мав сплатити проценти в сумі 2422,50 грн. за стандартною ставкою або 1211,25 грн. за зниженою ставкою, а загалом з тілом кредиту 7522,50 грн. або 6311,25 грн. відповідно. Розділ 4 договору №3832142 від 16.03.2021 року передбачав можливість пролонгації строку кредиту та встановлював порядок продовження строку кредиту. Так, відповідно до пунктів 4.1 - 4.2.4 споживач, який має заборгованість за кредитом не менше 400 грн. може ініціювати продовження строку кредитування на кількість днів, визначену п. 1.4. договору, шляхом здійснення платежу в розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, новий строк кредитування розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених у п.п. 4.2.2 договору. При цьому якщо, здійснюючи платіж, споживач не бажає продовжити строк кредитування, він повинен направити відповідне повідомлення на електронну поштову скриньку товариства. У випадку якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строку кредиту продовжується кожен раз на один календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку , якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах п. 4.3.1 договору (пункти 4.3 4.3.2 договору). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що 07.04.2021 року, на 23 день строку користування кредитом, відповідач здійснив погашення заборгованості за процентами в розмірі 1114,35 грн., що є підставою для продовження строку кредитування на 25 днів за ініціативою споживача. 02.05.2021 року на 25 день нового строку користування кредитом, відповідач здійснив погашення заборгованості за процентами в розмірі 2422,50 грн., внаслідок чого строк кредитування продовжився на 25 днів. В подальшому відповідач платежів за кредитом не здійснював. Первісним кредитором нараховані проценти за 163 дні користування кредитом - до 25.08.2021 року. 30.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір, за яким новий кредитор отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 23.05.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір, за яким новий кредитор отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За такого укладення договору в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора прирівнюється до укладення договору в письмовій формі. При цьому позивач надав відповідні докази укладення кредитором з відповідачем такого договору в електронній формі. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ним становить16 243,50 грн, з яких 5100 грн тіло кредиту, 11 143,50 грн проценти. Нарахована заборгованість відповідає умовам договору, з урахуванням як продовження строку пролонгації за ініціативою споживача, так і строку та умовам автопролонгації, на що відповідач дав згоду, підписавши кредитний договір. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3832142 від 16.03.2021 року в розмірі 16243,50 грн, з яких 5100 грн тіло кредиту, 11143,50 грн проценти. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Також судом мають бути розподілені витрати позивача на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподіл таких витрат, суд виходить з наступного. Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу підтверджується наданими суду копію договору про надання правової допомоги від 02.07.2024 року з додатками; копію заявки від 01.10.2025 року; копію витягу з акту про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року. Згідно з ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, відповідно до пропорційності, як основної засади цивільного судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. При цьому, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, не має значної складності щодо обсягу доказів та встановлення фактичних обставин спору, має типовий характер для справ про стягнення заборгованості за кредитом. Загальна ціна позову в даній справі становить 16 243,50 грн., натомість заявлені до відшкодування витрати позивача на професійну правничу допомогу 9000 грн., що становить більше половини від ціни позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При цьому, вказана вище категорія даної справи та типовий її характер спростовує те, що на підготовку такого позову загалом потрібно було 4 год., як це вказано в заявці та акті про надання юридичної допомоги. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зафіксованої зокрема у рішеннях у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року та у справі «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. За такого, з врахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та ціні позову, з врахуванням критерію реальності адвокатських витрат та їх дійсної необхідності, суд вважає, що пропорційними та необхідними будуть витрати на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 4000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved