Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У листопаді 2025 року Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури (далі - «позивач») звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до [PERSON] , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2», в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину, в сумі 62 589,12 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що Білоцерківською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», виявлено невідшкодовані до державного бюджету витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які мають бути стягнуті в дохід держави з винної особи у кримінальному правопорушенні. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2025 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.06.2025, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2025 року залишено без змін. Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства до інформації Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» від 09.10.2025 №03-05-3692, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» в період з 03.05.2024 по 27.05.2024 (24 ліжко-днів), Вартість 1 ліжко-дня, згідно з проведеним розрахунком, становить: в травні 2024 року - 2607,88 грн. Загальна вартість лікування [PERSON] становить 62 589,12 грн. Лікування здійснювалось за рахунок коштів Національної служби здоров`я України. Заходи щодо відшкодування витрат понесених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] не вживалися. Позивач вказує, що цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження №12024111030001633 не заявлявся. Кошти у розмірі 62 589,12 грн., витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підлягають стягненню з [PERSON] , оскільки надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено Національною службою здоров`я України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Ярмолу О.Я. та матеріали передані для розгляду. 31 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні 29.01.2026 представник позивача прокурор Заритов С.В. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити та зазначив, що сторона позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Судове засідання 02.03.2026 прокурор Заритов С.В. просив проводити без його участі, позов підтримав. Позивач Національна служба здоров`я України направила до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, причини неявки відповідач не повідомив, відзиву, заяв/клопотань на адресу суду не надходило. Третя особа Комунальне некомерційне підприємство міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» в судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи. Судом встановлені наступні обставини. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2025 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Ухвалою Київського апеляційного суду від 23.06.2025, вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2025 року залишено без змін. Вказаним вироком встановлено, що 03.05.2024 року приблизно о 08 годині 20 хвилин, [PERSON] виходив з під`їзду № [NUMBER] за місцем свого проживання, що за адресою: [ADDRESS] , де надворі, при виході з під`їзду зустрівся з [PERSON] та між ними раптово виник конфлікт. В подальшому, в цей же час, на фоні раптово виниклого конфлікту [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілому, перебуваючи поблизу входу в під`їзд [ADDRESS] , правою рукою дістав з правої кишені куртки ніж, який переклав у ліву руку та умисно завдав [PERSON] один удар ножем в область живота, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючої рани живота з ушкодженням тонкої кишки та брижі тонкої кишки, внутрішньочеревної кровотечі, які відносяться тяжких тілесних ушкоджень та є небезпечними для життя. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 08.10.2025 Білоцерківська окружна прокуратура звернулася до Комунального некомерційного підприємства «Білоцерківська міська лікарня №2», з листом, в якому просила надати інформацію стосовно розрахунків витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] , інформацію про те, за рахунок яких коштів здійснювалося фінансування лікування потерпілого від злочину та чи відшкодовано витрати на стаціонарне лікування вищезазначеного потерпілого. Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства до інформації Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» (далі - КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2») від 09.10.2025 №03-05-3692, [PERSON] , [INFO] знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» в період з 03.05.2024 по 27.05.2024 (24 ліжко-днів). Вартість 1 ліжко-дня, згідно з проведеним розрахунком, становить: в травні 2024 року 2607,88 грн.. Загальна вартість лікування [PERSON] становить 62 589,12 грн. Отже, факт отримання [PERSON] тілесних ушкоджень та його перебування на стаціонарному лікуванні знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із суспільно-небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та кримінально-караними діями [PERSON] . Згідно інформації Національної служби здоров`я України (далі - НСЗУ), за результатами розгляду листа від 03.11.2025 № 50/4-10087вих-25, між НСЗУ та КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» у 2024 році укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 0381-Е124-Р000 від 01.02.2024. Пунктом 8 вказаного договору визначено, що відповідно до умов цього договору надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів. У пункті 8 Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 410, передбачено, що надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів. Відтак, послуги КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено Національною службою здоров`я України, що підтверджено листом НСЗУ від 29.10.2025 № 48592/2-16-25. КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» є закладом охорони здоров`я, фінансування якого здійснюється відповідно до Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення». Держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України, надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Відповідно до п. п. 1.2, 1.3 Статуту КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 23.02.2023 №3557-37-VІІІ (далі - Статут), встановлено, що підприємство створене за рішенням Білоцерківської міської ради (надалі Засновник) від 24 травня 2018 року № 2243-52-VІІ «Про створення Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом реорганізації (перетворення) Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» у комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2». Підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2». Пунктом 1.1 та п. 3.1. Статуту передбачено, що підприємство є лікарняним закладом охорони здоров`я комунальним некомерційним підприємством, що засноване на комунальній власності Білоцерківської міської територіальної громади, надає медичну допомогу, а також вживає заходи з профілактики, діагностики, лікування та реабілітації захворювань населення та підтримки громадського здоров`я. Згідно розділу 4 «Правовий статус» Статуту встановлено, що БМЛ №2 є юридичною особою публічного права. Права та обов`язки юридичної особи Підприємство набуває з дня його державної реєстрації. Підприємство має самостійний баланс, рахунки в установах банків, Державній казначейській службі України, круглу печатку зі своїм найменуванням, штампи, а також бланки з власними реквізитами. Джерелами формування майна та коштів Підприємства БМЛ №2, серед іншого є: Кошти, отримані за договорами з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення (п. 5.2.4. Статуту). Встановлено, що цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження №12024111030001633 не заявлявся. Крім того, встановлено, що відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України ні у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ні після набрання законної сили вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 09.01.2025 у справі №357/11900/24. Норми права та мотиви суду. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи може бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Пункт 2 Порядку передбачає, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Потерпілий у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок вищевказаного кримінального правопорушення перебував на стаціонарному лікуванні у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», в період з з 03.05.2024 по 27.05.2024 (24 ліжко-днів), що підтверджується інформацією КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», від 09.10.2025 №03-05-3692. Загальна кількість ліжко-днів 24. Загальна вартість лікування [PERSON] становить 62 589,12 грн. лікування здійснювалось за рахунок коштів НСЗУ (Національна служба здоров`я України ). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій. Тобто, послуги КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України. Оскільки на час розгляду судом кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов у порядку ст. 128 КПК України прокурором не заявлявся, виходячи з викладеного, [PERSON] зобов`язаний у відповідності до вимог ст. 1206 ЦК України відшкодувати 62 589,12 грн. - витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які надані з державного бюджету України Національною службою здоров`я України. Отже, оскільки КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» витратила кошти з бюджету НСЗУ при наданні медичних послуг - лікування потерпілого [PERSON] , який перебував на стаціонарному лікуванні з вини [PERSON] , зазначені кошти необхідно стягнути [PERSON] та зарахувати до Державного бюджету України, відповідно вимоги позивача Білоцерківської окружної прокуратури є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано будь-яких заперечень на позов, не надано доказів на спростування розрахунку вартості лікування чи його складових, також не заявлено клопотання про призначення у справі відповідної експертизи з метою спростування вказаних витрат. За таких обставин судом встановлені підстави для задоволення позову та стягнення із відповідача 62 589,12 грн. витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Щодо судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у с правах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до ст. 56 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. В даному випадку прокурор звільняється від сплати судового збору, оскільки предметом спору є шкода, завдана державі внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. ( ч. 6 ст. 141 ЦПК України ). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмірі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved