Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

01.12.2025 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна заява АТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , у якій позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.02.2021 у розмірі 36770,74 грн та судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 18.02.2021 відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту, а також підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (Договір) та погодив встановлені в них умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку, а згодом додатково отримав ще дві кредитні картки, користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції. Відповідач повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, таким чином, у порушення умов Договору, зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 18.11.2025 року має заборгованість 36770,74 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 29560 грн та заборгованості за простроченими відсотками 7210,74 грн. Ухвалою судді від 05.12.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, із позовною заявою подав клопотання, у якому просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав. Враховуючи норми ст. 280 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18.02.2021 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 56-65), паспорт споживчого кредиту (а.с. 66-69), підписанням яких він приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. Зазначеними паспортом і заявою передбачено тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, суму/ліміт кредиту, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, мету отримання кредиту споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, а також процентну ставку, яка застосовується за користування кредитом та при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідно до умов договору відповідачу 18.02.2021 було відкрито кредитний рахунок та 15.07.2024 збільшено кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] № 0000004953963530 від 19.11.2025 5000 грн, згідно з якою в подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався, а саме 11.09.2024 до 15000 грн, 15.03.2025 до 25000 грн, 25.03.2025 до 30000 грн та 01.07.2025 зменшився до 0 грн (а.с. 54). Суд вважає доведеним факт приєднання та укладення 18 лютого 2021 року кредитного договору та виконання умов договору позивачем. Із поданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» довідки № 0000004953962062 від 19.11.2025 вбачається, що відповідачу за укладеним кредитним договором видавались кредитні картки типу «Універсальна», а саме: 18.02.2021 № [NUMBER] строком дії до січня 2025 року; 15.07.2024 № [NUMBER] строком дії до березня 2025 року; 25.03.2025 № [NUMBER] строком дії до липня 2028 року (а.с. 55). Виписка за договором № б/н за період 18.02.2021 - 19.11.2025, що міститься в матеріалах справи (а.с. 16-53), підтверджує, що умови укладеного сторонами кредитного договору позивачем були виконані, протягом цього часу відповідач активно користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість за кредитом, що свідчить про погодження [PERSON] з умовами укладеного договору. Суд зауважує, що ця виписка є належним доказом, оскільки відображає рух коштів та доводить активне користування відповідачкою кредитними коштами та неналежне виконання нею своїх обов`язків з погашення кредиту. Відповідно до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписка з банкового рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Верховний Суд у Постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла непогашена заборгованість, розмір якої станом на 18.11.2025 року становить 36770,74 грн, з яких 29560 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту та 7210,74 грн заборгованість за простроченими відсотками згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 18.02.2021 укладеного між АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (а.с. 9-15). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності 24.12.2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Із вищезазначеного розрахунку заборгованості встановлено, що нараховування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалося за ставкою не більше 1% в день, тобто у розмірі, передбаченому чинним законодавством. Враховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, порушивши цим охоронюваний законом інтерес позивача за захистом якого той звернувся до суду, внаслідок чого виникла заборгованість, а відтак згідно зі статтями 526, 1054 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню зазначена заборгованість, розмір якої підтверджено наданими позивачем розрахунками та відповідачем не спростовано. У суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, стороною відповідача під час розгляду справи такий розрахунок не спростований. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, наявність очевидних ознак неспроможності позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов договору (що не були усунені позичальником) має наслідком виникнення у банку права вимагати повернення суми кредиту, що в т.ч. передбачено нормами ч. 2 ст. 1054 ЦК України. Враховуючи зазначене вище, з урахуванням обставин та підтверджуючих ці обставини документів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, задовольняючи позов повністю, стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved