Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просить стягнути з на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 6574338 в розмірі 27 041,25 грн. В обґрунтування поданого позову позивачем зазначено про те, що 13 серпня 2025 року між відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечно агентство необхідних кредитів» в електронній формі укладено договір про надання коштів у кредит № 6574338, який підписано позичальником шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора. Згідно з умовами договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 7500,00 грн, які йому надано на картковий рахунок строком на 364 днів зі фіксованою процентною ставкою 0,95 відсотків, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості. Однак, вказані гроші [PERSON] не повернув та не сплатив проценти за користування ними, внаслідок чого у нього за договором існує заборгованість на загальну суму 27 041,25 грн, яка складається з: 7500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 4916,25 грн - заборгованість за процентами, 14 625,00 грн - заборгованість за пенею / неустойкою. В подальшому ТОВ «1 Безпечно агентство необхідних кредитів» відступило право вимоги за вказаним вище договором кредиту ТОВ «Деал Фінанс Груп». А тому, позивач, на підставі наведено просить з відповідача стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 27 041,25 грн. Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп» у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив про розгляд справи проводити без його участі. У позовній заяві позивач також клопотав про витребування доказів, просив витребувати від АТ «Універсал Банк», інформацію про належність банківської картки № [NUMBER] [PERSON] , та виписку по тому ж картковому рахунку за період з 13.08.2025 року до 16.08.2025. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні такого клопотання, оскільки всупереч вимогам пункту 4 частини 2 статті 84 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів вжиття заходів для отримання доказу самостійно та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки. Правом на подання відзиву не скористався. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, із врахуванням позиції представника позивача, який не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. З урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи. 13 серпня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір кредиткої лінії (надійний) № 6574338 (а.с.14-21), за умовами якого агентство надає [PERSON] кредит в розмірі 7500,00 грн строком на 364 дні (з 13.08.2025 по 11.08.2026), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0.95%, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Комісія за надання кредиту становить 17,25 % від суми наданого кредиту та грошовому виразі складає 1293,75 грн. Орієнтовна загальна процентна ставка 5561,88 %. Тип кредиту - невідновлювальна кредитна лінія (пункт 2.2. Договору). За пунктом 2.1. Договору, грошові кошти надаються позичальнику шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника зі використанням реквізитів електронного платіжного засобу. Номер електронного платіжного засобу - [NUMBER] (розділ 11 Договору). Договір підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором «008637». Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», [PERSON] ідентифікований за посередництвом системи BankID 13.08.2025. Одноразовий ідентифікатор «008637» направлено [PERSON] на електронну адресу (а.с.21, зворот). Відповідно до довідки №КД-000020834 від 02.01.2026 та платіжної інструкції №c05c6079-3346-4457-9883-525bb976f9bd, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 13/08/2025 було здійснено платіжну операцію на суму 7500,00 грн на картку, маска якої [NUMBER] , отримувач [PERSON] (а.с.23 зворот,24). Копією платіжної інструкції за операцією №c05c6079-3346-4457-9883-525bb976f9bd підтверджується факт перерахунку 13.08.2025 7500,00 грн [PERSON] (а.с10). Відповідно до розрахунку, сформованого 24.12.2025 первісним кредитодавцем - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», [PERSON] здійснював часткове погашення заборгованості за Кредитним Договором №6574338 на загальну суму 2595,00 грн. Разом з тим загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №6574338 становить 27 041,25 грн, з яких тіло кредиту - 7500,00 грн, проценти за користування кредитом нараховані за період з 13.08.2025 до 02.11.2025 в сумі 71,25 грн за день, всього 4916,25 грн, неустойка - в сумі 14 625,00 грн (а.с. 12-13). 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінас Груп» укладено договір факторингу №16/09/25, за умовами якого ТОВ «Деал Фінас Груп» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №6574338 від 13.08.2025 р. (а.с. 24-28). Відповідно до Реєстру прав вимог №23/12/25-01 від 23.12.2025 Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 року в тому числі до [PERSON] в сумі 27 041,25 грн. з яких 7 500,00 грн - тіло кредиту, 4 916,25 грн проценти за користування кредитом, 14 625,00 грн неустойка (а.с.32). Відповідно до розрахунку суми заборгованості [PERSON] за Договором № 657433 від 13.08.2025, який представлений ТОВ «Деал Фінанс Груп», загальна заборгованість [PERSON] , за договором № 6574338 від 13.08.2025, становить 27 041,25 грн, з яких: з яких 7500,00 грн - тіло кредиту, 4916,25 грн проценти за користування кредитом, 14 625,00 грн неустойка (а.с. 6). Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України ,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Окрім того, частина 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», який регулює відносини між кредиторами, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит, в тому числі (ст. 3 Закону) передбачено права кредитодавця стягувати з позичальника комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу часини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 13.08.2025 [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №6574338, який підписано відповідачем електронним підписом через використання одноразового ідентифікатора у визначеному Законом України «Про електронну комерцію» порядку. За вказаним договором [PERSON] отримав доступ до кредитних коштів у сумі 7500,00 грн, які йому були перераховані на платіжну картку № [NUMBER] 13.08.2025, що встановлено на підставі відповідної платіжної квитанції та довідки, виданої кредитодавцем ТОВ «1 Безпечне агентством необхідних кредитів». Підписанням Договору сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. Таким чином, [PERSON] грошові кошти за умовами кредитного договору №6574338 грошові кошти отримав, однак своєчасно не повертав всю суму кредиту та не сплачував проценти за користування кредитом, що передбачені умовами договору. Як встановлено судом, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №6574338 відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату. Зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, [PERSON] вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), в якому зазначено про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц зазначено про те, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Разом з тим, [PERSON] порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість яка, як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №6574338 від 13.08.2025, нарахована за період з дати укладення договору 13.08.2025 по 02.11.2025 та у загальному розмірі складає 27 041,25 грн: заборгованість за кредитом - 7500,00 грн, заборгованість за відсотками - 4916,25 грн, неустойка - 14 625,00 грн. Розрахунок заборгованості по кредитному договору, наданий позивачем, відповідає вимогам до первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості [PERSON] перед первісним кредитором. Наданий розрахунок підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом. При цьому, відповідач суду не надав контррозрахунок заборгованості чи підтверджень сплати ним утвореної заборгованості за кредитним договором. Право вимоги за кредитною заборгованістю до [PERSON] набуло ТОВ «Деал Фінанс Груп» на підставі договору факторингу №16/09/2025 від 16.09.2025. З письмових доказів, які надані позивачем в обґрунтування позовних вимог вбачається, що між сторонами виникли саме кредитні відносини, а тому до стягнення підлягає як сума отриманого кредиту так і відсотки, які підлягають сплаті за його користування. Розрахунок розміру відсотків, які підлягають до стягнення, у повній мірі відповідає умовам договору кредитування що були у встановленому порядку погоджені із позичальником. Разом з тим, суд не погоджується із нарахованою первинним кредитором неустойкою в сумі 14 625,00 грн з огляду на таке. Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних (боргових) зобов`язань, оскільки такі нараховані після укладення кредитного договору з 24.09.2024. У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення неустойки за договором №6574338 в сумі 14 625,00 грн задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з [PERSON] в порядку переуступки на корить ТОВ «Деал Фінанс Груп» за тілом кредиту в розмірі 7500,00 грн, за процентами в розмірі 4916,25 грн, що всього становить 12 416,25 грн. Щодо судових витрат У позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн. На підтвердження цього подав договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, акт приймання- передачі справ на дання правничої допомоги, платіжну інструкцію (а.с.34-39). Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За приписами частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктом 1 частиною 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню в сумі 2 066,22 грн із розрахунку: 12 416,25*4500/27041,25. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1 222,47 грн із розрахунку: 12 416,25*2662,40/27041,25. На підставі викладеного,

Outcome: partial