Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

до Болехівського міського суду Івано-Франківської області надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Зокрема, представник позивача Кудіна А.В. просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості: за Кредитним договором № 7325252195 від 19.02.2021 в розмірі 31925,45 грн, з яких: 13799 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 1,67 грн - сума заборгованості за відсотками; 18124,78 грн - сума заборгованості з комісії; за кредитним договором № 2691718145/645530 - в розмірі 12000 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами в загальному розмірі: 43925,45 грн. У обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 19.02.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 7325252195. Цей договір, паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», що розміщені на сайті www.kreditmarket.ua, і з якими до укладення договору ознайомився відповідач, складають єдиний кредитний договір. За умовами Кредитного договору позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. На підставі договору про відступлення права вимоги від 07.10.2016, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 04.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/17-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31 925,45 грн., з яких: 13 799 грн загальна заборгованість по тілу кредиту; 1,67 грн загальна заборгованість за відсотками; 18 124,78 грн загальна заборгованість по комісії. Після відступлення позивачу прав грошових вимог до відповідача [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, у тому числі й на рахунки первісного кредитора. Крім цього, 06.03.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2691718145/645530. Зазначений договір підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер моб. телефону відповідача. Відповідно до умов договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту до дня повного погашення боргу. 16.02.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська Кредитна група» укладено договір факторингу №16022022, у відповідності до умов якого та відповідно до реєстру боржників від 16.02.2022 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимог до відповідача [PERSON] в сумі 12 000 грн. Відповідач свої вимоги за договором не виконала та кредит не погасила. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 2691718145/645530 від 06.03.2021 в розмірі 12000грн, з яких 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн сума заборгованості за відсотками. Ухвалою судді від 16 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з наявністю недоліків позовної заяви, та надано позивачеві строк у 10 днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків. Ухвалою від 29 грудня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі від 16.12.2025. У строк, визначений вказаною ухвалою, представник позивача усунув недоліки позовної заяви. Відтак ухвалою судді від 13 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 29.01.2026; після чого, у зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 17.02.2026; у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про час та місце судового розгляду, - засідання відкладено на 04.03.2026. Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не прибув, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання не прибула, причин своєї неявки не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалася. Про місце, дату та час судового засідання на 29.01.2026 була належно повідомлена, що підтверджується розпискою про особисте отримання судової повістки. Судові повістки на 17.02.2026 та 04.03.2026, відправлені за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, повернуто без вручення з відміткою в поштовому повідомленні про відсутність одержувача за вказаною адресою. При цьому, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що такі судові повістки відповідачу вручені. Враховуючи повторну неявку відповідача в судові засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань перед первісними кредиторами з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість, та стягнення заборгованості в примусовому порядку на користь позивача, як правонаступника первісних кредиторів. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, крім норм Цивільного кодексу України (ЦК України), Закону України «Про електронну комерцію» підлягають застосуванню положення Закону України «Про споживче кредитування». У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Істотні умови електронного договору, крім умов, визначених Цивільним кодексом України, передбачено також у ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.1, ч.2 ст.1054 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.2 ст. 1056-1 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України). Відповідно до змісту ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У частині ст.639 ЦК України визначено: якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, вказаний Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст.3 даного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 19 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 7325252195. Згідно з п. 1.1, 1.2, 1.3, 2.1, 2.2 вказаного договору, кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених цим кредитним договором та паспортом кредиту №5252195, який є невід`ємною частиною договору. Цей договір, паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», що розміщені на сайті www.kreditmarket.ua, та з якими до укладення договору ознайомилася відповідач, складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей договір, підтверджує, що примірний договору отримав. Відповідач проставила свій підпис на примірнику кредитного договору №7325252195 від 19.02.2021 (а.с.8). Зі змісту договору, паспорту кредиту, який також підписано відповідачем, вбачається, що сторони договору погодили суму кредиту - 13799 грн; спосіб та строк надання кредиту - безготівково протягом трьох банківських днів з дня укладення договору; строк, на який надається кредит 18 місяців; мету отримання кредиту; розмір відсотків за користування кредитними коштами 6 % від суми кредиту щомісячно, річні проценти 0,01 %; реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника. Розділом 6 паспорту кредиту сторонами узгоджено порядок повернення кредиту, кількість і розмір платежів, періодичність їх внесення (графік платежів), визначено дату видачі кредиту 19.02.2021, дату повернення кредиту 19.08.2022 (а.с.9). Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути кредитору грошові кошти, отримані за кредитним договором, у розмірі та на умовах встановлених договором. Кредитодавцем та відповідачем належно обумовлено умови користування кредитними коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови кредитування. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Проте судом встановлено, що положення договору та паспорту кредиту не містять відомостей щодо комісії (її розміру, умов та порядку нарахування), яку повинен сплатити позичальник). Відтак підстави для задоволення позову в частині стягнення заборгованості з комісії в розмірі 18124,78 грн відсутні. Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. У день укладення кредитного договору, 19.02.2021 відповідачку також було повідомлено, що права вимоги за кредитним договором №7325252195 від 19.02.2021 будуть відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016. Позичальник погодилась, що відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором відбудеться на користь АТ «Таскомбанк», визнала АТ «Таскомбанк» кредитором за вказаним кредитним договором, зобов`язалася виконувати перед банком свої зобов`язання (а.с.11). 04.04.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/17-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за Кредитними Договорами, Договорам Поруки в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Відступлення прав вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту-прийому передачі реєстру прав вимог згідно з додатком №2, але не раніше здійснення оплати фактором (п.2.1, 2.3) (а.с.18-22). Відповідно до копій платіжної інструкції від 04.04.2024 щодо оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу, підписаного сторонами договору факторингу акту прийому-передачі реєстру прав вимоги від 04.04.2024, із зазначеної дати ТОВ «ФК «ЄАПБ» стало новим кредитором та набув відповідні права вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 04.04.2024 за Договором факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 19 лютого 2021 року № 7325252195, укладеним з первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» на загальну суму 31925,45 грн, з яких 13799 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 1,67 грн сума заборгованості за відсотками та 18124,78 грн- сума заборгованості з комісії (а.с. 23). Така ж сума заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками вказана у наданому позивачем розрахунку заборгованості, виписці по особових рахунках за період з 19.02.2021 по 04.04.2024 (а.с. 64-77). Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 7325252195 від 19 лютого 2021 року, що був укладений між первісним кредитором та відповідачем.Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, унаслідок чого виникла заборгованість. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та за відсотками, погодженими сторонами кредитного договору, всього в розмірі 13800,67 грн, підлягають задоволенню. Відповідач не скористалася процесуальним правом висловити свої заперечення на позов, не надала суду доказів, які б спростовували погодження із кредитором усіх істотних умов кредитного договору від 19.02.2021, не надала доказів погашення суми боргу та відсотків за користування кредитом. Підстави для стягнення з відповідача 18124,78 грн заборгованості з комісії відсутні, оскільки ні умовами кредитного договору, ні паспортом кредиту сторони, що укладали кредитний договір, не узгодили умову про нарахування та сплату відповідачем комісії. Умови договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Відтак позов підлягає частковому задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики №2691718145/645530 від 06.03.2021, суд зазначає наступне. 06.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група» (ТОВ «КУ «ЄКГ») та відповідачкою було укладено договір про надання фінансового кредиту № 2691718145/645530. Зазначений кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер телефону відповідача. Згідно з п.1.1 зазначеного договору ТОВ «КУ «ЄКГ» надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 04.04.2021 (п.1.2 договору). Відповідно до п.1.3 процентна ставка становить 2,5% на добу. Тип процентної ставки фіксована. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.4) (а.с.28-31). Пунктом 4.3 вказаного договору сторони договору узгодили, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк (30 днів), то проценти, передбачені в п.1.3, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Отже, між сторонами договору про надання фінансового кредиту № 2691718145/645530 було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі, після укладення якого між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором з повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування ними належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість. 16.02.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «КУ «ЄКГ» укладено договір факторингу №16022022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «ЄКГ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги, строк виконання яких настав або виникне в майбутньому до третіх осіб. Перелік боржників зазначено в реєстрі боржників. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників (п.1.1-1.2) (а.с.32-34). Акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №16022022підписано сторонами договору факторингу 16.02.2022 (а.с.35). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу, підписаного сторонами договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договором №2691718145/645530. Сума заборгованості зазначена в розмірі 12 000 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.37). Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 2691718145/645530 від 06 березня 2021 року, що був укладений між первісним кредитором та відповідачкою.Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, унаслідок чого виникла заборгованість. Проте щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку (а.с.61), розмір процентів за користування кредитними коштами обраховано таким чином: відповідно до п.1.2 кредитного договору здійснювалось нарахування відсотків з 06.03.2021 по 04.04.2021 (протягом 30 днів): 30 днів х 75 грн (2,5% від кредитних коштів в розмірі 3000 грн) = 2250 грн. Враховуючи, що клієнт не повернув кредит у строк, то згідно з п.4.3 кредитного договору здійснювалось нарахування відсотків протягом 90 днів: 90 днів х 75 грн (2,5% від кредитних коштів в розмірі 3000 грн) =6750 грн. Відтак позивачем нараховано загальну суму відсотків 9000 грн (2250 грн та 6750 грн). Суд погоджується з проведеним розрахунком відсотків за період з 06.03.2021 по 04.04.2021. При цьому суд не погоджується із запропонованим позивачем обрахунком відсотків за період після 04.04.2021. Зокрема, відповідно до п. 4.3 договору про надання фінансового кредиту № 2691718145/645530 від 06.03.2021 сторони договору узгодили, що в разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк (30 днів), то проценти, передбачені в п.1.3, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Таким чином, 90 днів слід обчислювати з 06.03.2021 з дня укладення договору, а не після спливу 30 днів від цієї дати. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що розмір заборгованості за процентами за користування кредитом, який підлягав до стягнення з відповідача за договором №2691718145/645530 становив 6750 грн, з яких: 2250 грн - проценти за період 30 днів починаючи з 06.03.2021 (3000 грн тіло кредиту х 2,5 % х 30 днів), 4500 грн - проценти за наступні 60 днів користування кредитними коштами (3000 грн тіло кредиту х 2,5 % х 60 днів). Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 2691718145/645530 від 06.03.2021, зокрема, по тілу кредиту в розмірі 3000 грн, процентів за користування кредитом в розмірі 6750 грн, всього 9750 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Підстави для стягнення з відповідача решти 2250 грн нарахованих відсотків відсутні, оскільки такі нараховані первісним кредитором за межами погодженого сторонами договору строку кредитування; вимога про їх стягнення є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст.89 ЦПК України). Відповідачка[PERSON] у судове засідання не прибула, будь-яких доказів, які б спростовували наведені позивачем розрахунки заборгованості за кредитними договорами, доказів на підтвердження виконання нею взятих на себе зобов`язань за договорами, у тому числі шляхом сплати боргу на користь первісних кредиторів, суду не надала. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ТОВ «ФК«ЄАПБ» підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 7325252195 від 19 лютого 2021 року у розмірі 13800,67 грн, з яких: 13799 грн - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 1,67 грн заборгованість з відсотків за користування коштами; за договором про надання фінансового кредиту № 2691718145/645530 від 06.03.2021у розмірі 9750грн, з яких: 3000 грн заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 6750 грн заборгованість з відсотків за користування кредитом. Всього стягнути 23550,67 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.Отже позов підлягає частковому задоволенню. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 1623,46 грн (23550,67 грн х 3028 грн / 43925,45 грн).

Outcome: partial