Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції 18.12.2012 року зареєстрований шлюб, актовий запис №1782. У шлюбі сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Проте, на даний час сімейні стосунки позивача з відповідачем фактично розірвані. Позивач зазначає, що з відповідачем мають зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, з приводу чого відбуваються постійні сварки, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Жити однією сім`єю не видається для позивача можливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам дитини. Крім того, за спільним рішенням з відповідачем вони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільний побут. У зв`язку з наявністю спільної неповнолітньої дитини розірвати шлюб в позасудовому порядку неможливо, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися з цим питанням до суду. У позовній заяві наголошується, що надання строку для примирення сторонам не потрібне, крім того, надання строку для примирення перешкоджатиме праву позивача на створення сім`ї з іншою людиною. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 21.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином, під особистий підпис повідомленим про час та місце розгляду справи. Разом з цим, причини неявки суду не повідомив, відзиву, а також будь-яких клопотань на адресу суду не подавав. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 18.12.2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1782. В шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.12.2021 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Згідно з ч. 2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, примирюватись позивач не бажає, на розірванні шлюбу наполягає, таким чином, подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому, шлюб з відповідачем слід розірвати. Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп.

Outcome: approved