Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» (далі ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ») звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3306953 від 02.12.2022 у розмірі 60 115,99 грн, а також понесені судові витрати та витрати на правничу допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 02.12.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3306953, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 9900,00 грн на строк 359 днів зі сплатою процентів за користування кредитом та виконання інших обов`язків, передбачених кредитним договором. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу грошові кошти у сумі 9900,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на вказану позичальником банківську картку № [NUMBER] . Відповідач користувалася наданими у кредит коштами та здійснювала часткове погашення боргу за кредитом, однак належним чином умов кредитного договору не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом. 26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» був укладений договір відступлення прав вимоги № 26102023, на підставі якого ТОВ «ФК ПРОФІТ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. У подальшому, 09.09.2025 між ТОВ «ФК ПРОФІТ» та позивачем був укладений договір факторингу № ДО-20250909/001, відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №3306953 від 02.12.2022 у розмірі 60 115,99 грн з яких: 9900,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 50 215,99 грн - заборгованість за відсотками. Із урахуванням викладеного позивач просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь вказаний розмір заборгованості за кредитним договором, та 2422,40 грн сплаченого судового збору та 15000,00 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.12.2025 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було передано на розгляд до Кременецькому районному суду, згідно з вимогами ст. 31 ЦПК України. Ухвалою суду від 08 січня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив суд розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду. Відповідачем відзиву на позов до суду не подано. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин і не повідомив причини неявки та не подав відзив. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] 02.12.2022 уклали договір № 3306953 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у розмірі 9900 гривень строком на 360 днів, днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Періодичність сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення (виплати) кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Кредит надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані Товариству з метою отримання кредиту (2.1 договору). Процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п. 1.4, 1.4.1 Договору). Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором С275 02.12.2022 13:20:45 який був введений/відправлений нею у відповідному розділі ІТС. Цими діями відповідач прийняла (акцептувала) пропозицію укласти Кредитний договір № 3306953 на умовах, визначених офертою. Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, узгоджений сторонами графік платежів була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту. Згідно інформації № 20240228-117 від 28.02.2024 ТОВ «Пейтек Україна» повідомило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про успішне перерахування 02.12.2022 о 13:22:09 на платіжну карту № [NUMBER] коштів у сумі 9900 гривень. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 330695 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.12.2022, складеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», відповідачу нарахована заборгованість станом на 26.10.2023 в розмірі 60 115,99 грн, з яких тіло кредита - 9900,00 грн; 50 215,99 грн проценти за користування кредитом. Клієнтом періодично здійснено платежі на загальну суму 8690,00 грн. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» 26.10.2023 уклали договір відступлення прав вимоги № 26102023, відповідно до п.1.1 якого на умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель заборгованості). Відповідно до п. 6.2.3 Договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходять до Нового Кредитора з моменту зарахування грошових вимог в повному обсязі в розмірі, визначеному в п.7.1 Договору (1 170 331,26 грн), на рахунок Кредитора, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. ТОВ «ФК ПРОФІТ» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» 09.09.2025 уклали договір факторингу № ДО-20250909/001 відповідно до п.2.1 якого у відповідності до умов цього Договору Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту Фінансування (Ціну Договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки, встановлені цим договором. Згідно із п. 3.1.3 Право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання цього Договору після чого Фактор стає Кредитором щодо Боржників стосовно їх заборгованостей за Кредитними договорами. Відповідно до витягу з реєстру до договору факторингу №ДО-20250909/001, який є додатком №1 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором 3306953. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Так, у Договорі оферти зазначено, що Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Порядок отримання кредитних коштів є наступним: вибирається сума коштів, як позичальник бажає взяти у кредит та строк на який береться такий кредит; оформлюється заявка; обирається персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет, при підписанні документів на телефонний номер Клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці, електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта, при цьому, Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором; проводиться погодження та перевірка банківської карти; у разі прийняття рішення про отримання кредиту Клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту в Особистому Кабінеті, у разі згоди із запропонованими умова кредитування. Клієнт підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора; отримуються кошти на розрахункову карту позичальника. Тобто, укладання угоди без заповнення Заявки Клієнтом є неможливим. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України - заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до змісту ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідач порушила умови договору у результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 60 115,99 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростовано. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором позики, не виконала, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги №25 від 17.10.2025, укладений позивачем ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» в особі представника Варшавського К.А. з Адвокатом Бацюк О.М. про надання юридичних послуг. Відповідно до Витягу з Акту №255 про надання правничої допомоги від 24.10.2025 сторони за Договором №25 від 17.10.2025 погодили надання наступних правових послуг, а саме за вартість наданих послуг правничої допомоги, а саме за надання усної консультації без вивчення документації 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: approved