Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач, в особі свого представника звернулася до Франківського районного суду м. Львова з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 07.06.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис №1046. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07 червня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 07 червня 2023 року складено відповідний актовий запис №1046. У позивача з відповідачем є спільна неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року відносини між позивачем та відповідачем змінилися в гіршу сторону. Сімейне життя спільного проживання погіршилось через постійні суперечки, відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Вищеописані обставини носять триваючий, систематичний характер, та негативно відбиваються на емоційному стані та здоров`ї як позивача так і відповідача. Позивач з відповідачем втратили душевний спокій, відчуття домашнього комфорту та затишку. Всі ці обставини призвели до фактичного припинення сімейних відносин. Позивач з відповідачем фактично припинили відносини між собою як подружжя, спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно, а будь-які заходи, спрямовані на відновлення шлюбу сторін є марними і не приведуть до збереження сім`ї, оскільки наміри розірвати шлюб є обдуманими і остаточними, сформованими протягом останнього року та відповідають його інтересам та таким, що спрямовані на збереження його комфорту та здоров`я. У зв`язку з вищевикладеним позивач і була змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 14.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено проведення засідання. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 07.06.2023 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №1046, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.06.2023. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.04.2023. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Встановивши, що сторони втратили взаємні подружні почуття, між ними склались відносини, які не сприяють подальшому збереженню їх сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя сторін не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved