Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи позов тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2023 року з відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.08.2025 року. Від вказаного шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що донька проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні, відповідач не допомагає у вихованні та не надає матеріального забезпечення дитині, тому просить стягнути аліменти на утримання доньки. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.01.2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, де зазначено, що вона позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві, при цьому, в разі неявки відповідача, надає згоду на заочний розгляд справи (а.с.20). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду заяв чи клопотань не подав. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився повторно, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши докази та оцінивши їх у відповідності до ст.89 ЦПК України вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2023 року, який розірвано на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі №404/566/25 від 04.08.2025 року. Рішення суду набрало законної сили 05.09.2025 року (а.с.6-7). Від вказаного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження Серії [NUMBER] , видане Бобринецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 30.04.2025, актовий запис 55 (а.с.5). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного та враховуючи те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, угоди про сплату аліментів в добровільному порядку сторонами не досягнуто, вимоги позивачки про стягнення аліментів у заявленому розмірі є обґрунтованими, судом не встановлено наявність у відповідача інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, тому приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дитиною. Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць, в силу ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Пунктом 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до змісту ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що у справі позивач звільнена від сплати судового збору, при цьому позовні вимоги задоволено судом у повному обсязі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331,20 грн.

Outcome: approved