Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 102575711 від 11.03.2023 в сумі 13392 грн. 31 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 11.03.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 102575711, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4900 грн. на умовах визначених договором. Товариство свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти, однак відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 27.07.2023 ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги № 102-МЛ/Т, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до відповідача. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість на загальну суму 13392,31 грн., з яких: 3185,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9717,31 грн. заборгованість за відсотками; 490,00 грн. заборгованість за комісією. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2026 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від представника позивача та відповідача до суду клопотань про проведення судового засідання не надходило. Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. 11.03.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 102575711 (далі Договір). Згідно умов Договору сума кредиту 4900 грн.; строк кредиту 105 днів, дата остаточного погашення 24.06.2023; тип процентної ставки фіксована, знижена процентна ставка 1,50% в день, стандартна процентна ставка 3,00% в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка за зниженою ставкою 94,072% річних, за стандартною ставкою 1052,00% річних; кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № 5167-80ХХ-ХХХХ-ХХ66; комісія за надання кредиту 490,00 грн., за ставкою 10,00 %; нарахування процентів здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування на залишок фактичної заборгованості по кредиту за кожен день користування. Кредитор свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, перерахувавши 11.03.2023 на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] грошові кошти в сумі 4900 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 60845041. Всупереч умовам Договору, відповідач свого зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що згідно розрахунку заборгованості становить 13392,31 грн., з яких: 3185,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9717,31 грн. заборгованість за відсотками; 490,00 грн. заборгованість за комісією. 27.07.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 102-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 102-МЛ/Т від 27.07.2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором в сумі 13392,31 грн., з яких: 3185,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9717,31 грн. заборгованість за відсотками; 490,00 грн. заборгованість за комісією. Матеріалами справи підтверджено перехід прав вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Як зазначає позивач у позові, і що підтверджено матеріалами справи, кредитор, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим наявна заборгованість за Договором в розмірі 13392,31 грн. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором відповідач порушив обумовлені договором строки і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитом у розмірі 13392,31 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Представник позивача заявив клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування клопотання зазначив, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі надано такі докази: договір про надання правничої допомоги; докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт акти наданих послуг. Дослідивши матеріали справи, суд вважає клопотання обґрунтованим з наступних підстав. Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До матеріалів заяви представником позивача додано Договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 згідно з яким, адвокатське об`єднання «АПОЛОГЕТ» прийняло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Згідно витягу з Акту № Д/10692 наданих послуг від 11.12.2025 сторони погодили суму наданих послуг 8000 грн. Детальним описом наданих послуг до Акту № Д/10692 від 11.12.2025 погоджено надання послуг за наступним списком: - надання усної консультації з вивченням документів (30 хвилин); - ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 години); - погодження правової позиції (30 хвилин); - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (3 години 30 хвилин); - подання заяви до суду. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. суд зазначає наступне. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04, § 268). Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони. В той же час, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не подав жодних заперечень з приводу не співмірності витрат позивача на правничу допомогу. Суд не вправі самостійно перебирати на себе обов`язок сторони щодо оспорювання понесених іншою стороною витрат на правничу допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved