Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто по [INFO] включно. Вимоги позову обґрунтовує тим, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Однак, подружнє життя не склалося, оскільки кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час шлюб між ними не розірвано, проте, ще до народження сина відповідач залишив позивачку, та вони з сином проживають окремо. Після народження сина поведінка відповідача різко змінилась в негативну сторону, він не бажає надавати матеріальну допомогу ні на дитину ні на дружину. Позивач потребує матеріального забезпечення від відповідача, оскільки на даний час сама несе матеріальні витрати по утриманні сина, ніде не працює, домовленості щодо утримання дружини між ними не досягнуто, а тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. 05 грудня 2025 року суд відкрив провадження у цій справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом достовірно встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Крім того, сторони є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 11 листопада 2025 року. Як вбачається з довідки ОСББ «БУДИНОК 20 с. 3-4» № 039 з позивачем за адресою: [ADDRESS] проживає малолітній син [PERSON] , [INFO] . Факт реєстрації позивача за вищевказаною адресою [ADDRESS] підтверджено паспортом позивачки з відміткою про місце реєстрації. Згідно з ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Матеріалами справи підтверджується, що малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , який на час звернення до суду з вказаним позовом не досяг трирічного віку, проживає разом з матір`ю, позивачем по справі. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з врахуванням того, що відповідач не подав заперечення проти стягнення аліментів з нього на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі, є працездатним, а отже може надавати матеріальну допомогу, суд вважає необхідним задовольнити заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Також, суд при встановленні розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивача. Враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку, що передбачено законодавством, та надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтуються така вимога, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку чоловіка щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 17 листопада 2025 року. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1211, 20 грн., за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved