Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, вказавши суду, що саме відповідач є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , яку вона народила. Позивачка посилається на те, що у період з 2014 року до 2025 року проживала з відповідачем однією сім`єю, як чоловік та дружинна, проте шлюб не зареєстрували. Протягом спільного проживання народився син [PERSON] , відомості про батька в свідоцтві про народження якого внесені відповідно до ст.135 СК України. Відповідач в добровільному порядку батьківство не визнає, тому звернулась до суду. Ухвалою судді від 25.08.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 09.10.2025 року підготовче засідання закрито, призначено у справі молекулярно-генетичну експертизу, справа призначена до судового розгляду після отримання висновку експерта. Провадження по справі зупинено до отримання висновку експерта. Ухвалою суду від 06.02.2026 року провадження у справі поновлено. В судове засідання позивачка не з`явилася, проте її представник адвокат Ткаченко М.О. подав суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте 09.10.2025 року подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає. Представниця третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Тальнівського реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), подала на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, щодо задоволення позову покладається на думку суду. Ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, оголосивши заяви позивачки (його представника), відповідача, третьої особи (її представниці), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження дитини [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.8). Позивачка зазначає, що у період з 2014 року до 2025 року проживала з відповідачем однією сім`єю, як чоловік та дружинна, проте шлюб не зареєстрували. Протягом спільного проживання народився син [PERSON] , відомості про батька в свідоцтві про народження якого внесені відповідно до ст.135 СК України. В позовній заяві [PERSON] вказує, що саме [PERSON] являється біологічним батьком дитини. На виконання ухвали суду від 09.10.2025 року про призначення молекулярно генетичної експертизи, проведено судову експертизу. Згідно висновку експерта від 26.12.2025 року №СЕ-19/124-25/16388-БД Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, встановлено, що ймовірність батьківства [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] становить 99,99999999% (а.с.55-63). За правилом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки що саме відповідач є батьком малолітнього [PERSON] . Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст.122 СК України).\\ Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч.1 ст.122 СК України). За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. За таких обставин, вимоги позивачки про визнання батьківства є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Щодо вимог позивачки про внесення змін до актового запису №2031 від 10.12.2015 р. про народження [PERSON] , складеногоЦентральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, суд приходить до такого висновку. Так, вказані позовні вимоги не можуть пред`являтись до відповідача, оскільки він за встановлених обставин справи в цій частині вимог не є належним відповідачем. У відповідності до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. №96/5, а саме підп.2.13.1 п.2.13 визначено, що: Підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; У відповідності до п.2.16.4 вищевказаних Правил також визначено, що: На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, за даних обставин, судом встановлено, що підставою для внесення змін до актового запису про народження дитини є рішення суду про визнання батьківства і додаткового заявлення позовних вимог в цій частині не вимагається, а тому такий спосіб захисту не передбачений діючим законодавством. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, то у порядку, визначеному ч.1 ст.142 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачці з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: partial