Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати незаконним рішення ПрАТ «СК ПЗУ Україна страхування життя» про припинення договору страхування життя №200.3452078; зобов`язати відповідача поновити договір страхування або зарахувати внесені нею платежі при укладенні нового договору, а також стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 23.04.2020 р. між нею та ПрАТ «СК ПЗУ Україна страхування життя» було укладено договір довгострокового накопичувального страхування життя №200.3452078. У лютому 2022 року через початок повномасштабної війни вона була змушена виїхати за межі України. Їі український номер було втрачено, а агент страховика перестав відповідати. Вона самостійно звернулася до ПЗУ, отримала доступ до кабінету, але технічно не змогла сплатити внески. 24-25.05.2022 р. вона отримала лист від ПЗУ (вих. № D00223780/400), яким подовжено строк сплати внеску до 27.06.2022 р. Тобто страховик офіційно дозволив сплатити внесок у новий термін. Однак у відповіді від 27.10.2025 р. ПЗУ заявило, що договір припинено ще 22.04.2022 р., тобто до надання додаткового строку та всупереч власному листу. У серпні 2022 року ПЗУ надіслало лист, у якому прямо повідомило: «На сьогоднішній день договори не відновлюються, через війну. Інформацію уточнюйте у вересні». Тобто компанія сама визнала війну форс-мажором і тимчасову неспроможність обслуговувати договори. Вважає, що це є порушення принципів правової визначеності (ст. 8 ЦПК) та добросовісності. У зв`язку з цим, позивач звертається з даним позовом до суду. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 01.01.2026 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Так, відповідно до умов Договору страхування, Правил страхування, Плану страхування 3 страхового року №3 страхового періоду Позивач зобов`язаний був сплатити не пізніше ніж 22.04.2022 за програмою основного страхування - 3763,49 грн.; за програмами додаткового страхування - 233,57 грн., 875,90 грн., 269,55 грн., 207,49 грн., а всього 5350 грн. (з урахуванням індексації). Станом на 23.04.2022 року та в подальшому від [PERSON] вказаний вище платіж в сумі 5350 грн. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя» не отримало. А тому листом від 23.05.2022 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя» повідомило [PERSON] про заборгованість за Договором страхування в сумі 5350 грн. та запропонувало здійснити оплату страхового внеску до 27.06.2022 року, а також якщо станом на 27.06.2022 року черговий страховий внесок не надійде на рахунок Компанії, Компанія буде вимушена припинити страховий захист та дію Договору страхування життя № 200.3452078 від 23.04.2020 р. з дня, наступного за останнім днем оплаченого періоду, тобто з 22.04.2022 року. Вказує, що відповідно до Плану страхування та листа відповідача за вих. № D00223780/400 оплату чергового платежу за Договором страхування Позивачка мала можливість сплатити в період з 23.04.2021 року та до 27.06.2022 року включно, тобто як до війни рф проти України в період з 23.04.2021 року і до 23.02.2022 року - 253 календарних дня, так і в подальшому, під час війни, в період з 24.02.2022 року по 27.06.2022 року - 178 календарних днів. Однак, сплати внесків не надійшло. В подальшому ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя» листом від 25.07.2022 року повідомило [PERSON] про припинення страхового захисту та дію Договору добровільного страхування життя № 200.3452078 від 23.04.2020 з 23.04.2022 р. через несплату страхових внесків. Щодо обставин справи позивачка у позовній заяві зазначила, що «У лютому 2022 року через початок повномасштабної війни була змушена виїхати за межі України.» та підтверджує вказану обставину дозволом на проживання в Бельгії за номером 6453179 60. Щодо обставин справи також зазначає, що «Я самостійно звернулася до ПЗУ, отримала доступ до кабінету, але технічно не змогла сплатити внески». Відповідч звертає увагу Суду, що Позивачка вказує на те, що перебуваючи за кордоном мала можливість через електронний кабінет контактувати з Страховиком, а черговий страховий платіж за договором, як слідує з пояснень, не сплатила з технічних причин. Натомість Позивачка на обгрунтування неможливості здійснити платіж з технічних причин в період часу з 23.04.2021 року і до 27.06.2022 року включно на надає жодних доказів. А тому Відповідач вважає, що Позивач безпідставно та необгрунтовано твердить, про відсутність можливості для сплати чергового страхового платежу, враховуючи, що перебуваючи за кордоном Позивачка знайшла можливість зареєструвати онлайн електронний кабінет на сайті Відповідача без жодних технічних проблем, а для виконання обов`язку за Договором страхування щодо сплати чергового внеску вказує на абстрактні технічні причини та обставини війни. Відповідач вважає за необхідне зазначити, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, на який посилається Позивачка як на підставу поважності причин несплати чергового страхового внеску не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення фізичних осіб по договору з початком військової агресії російської федерації проти України. Кожна фізична особа по договору, яка в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в неї форс-мажорних обставин. Щодо позовної вимоги Позивачки про зарахування внесених платежів за договором при укладені нового договору, то відповідач інформує, що жодних пропозицій про укладення нового Договору страхування від Позивачки Відповідачу не надходило. Не надано доказів надсилання Позивачкою пропозиції щодо укладення нового Договору страхування і до матеріалів позовної заяви. У зв`язку з викладеним, просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. 01.01.2026 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано таке. Твердження Відповідача про те, що Позивачка «мала можливість сплатити внески онлайн», є оціночним припущенням, яке не підтверджене жодними доказами, зокрема: відсутні докази реального доступу Позивачки до платіжної інфраструктури; не враховано факт термінової евакуації з тимчасово окупованої території; не враховано втрату доступу до українських банківських сервісів у перші місяці війни; не враховано психологічний та фізичний стан особи в умовах воєнних дій. Факт наявності електронної пошти або кабінету не дорівнює реальній можливості виконання грошового зобов`язання, що прямо випливає з практики Верховного Суду. Відповідач помилково ототожнює наявність сертифікату ТПП з єдиним можливим доказом форс-мажору. Звертає увагу Суду, що ст. 617 ЦК України не містить вимоги про обов`язкову наявність сертифіката ТПП для фізичних осіб; Верховний Суд неодноразово зазначав, що форс-мажор оцінюється в сукупності обставин конкретної справи; Позивачка доводить не абстрактний факт війни, а індивідуальну неможливість виконання зобов`язання, пов`язану з вимушеним виїздом з окупованої території. Також, відповідач посилається на лист від 23.05.2022, однак: не надав доказів належного та своєчасного отримання цього листа Позивачкою; не довів, що лист був отриманий до або під час періоду фактичної можливості реагування; не врахував, що Позивачка перебувала у стані вимушеного переміщення. Сам факт створення листа не є доказом належного повідомлення, що відповідає усталеній судовій практиці. Крім того, відповідач не запропонував жодного альтернативного механізму врегулювання; не надав роз`яснень щодо можливості реструктуризації; не врахував звернення Позивачки у 2025 році як споживача фінансових послуг. Такі дії суперечать принципу підвищеного стандарту добросовісності, який застосовується до професійних учасників ринку фінансових послуг. Просить суд відхилити доводи Відповідача як необґрунтовані та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 22.01.2026 року від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення (заперечення) на відповідь на відзив та клопотання про долучення доказів, в яких вказує, що як вже зазначав Відповідач у відзиві на позовну заяву між позивачем та відповідачем 23.04.2020 року було укладено Договір добровільного страхування життя № 200.3452078 (надалі - Договір страхування). Під час заключення Договору страхування Позивачка в Заяві на страхування № 3452078, яка є невід`ємною частиною Договору страхування, вказала свої контакти, зокрема, номер мобільного телефону [NUMBER] та email olei4enko@gmail.com . 08.04.2022 року о 08 год. 11 хв. на електронну адресу Позивачки [INFO] Відповідачем було надіслано електронний лист нагадування та рахунок на оплату чергового платежу в розмірі 5350 грн. за Договором страхування. 18.04.2022 року об 11 год. 00 хв. на номер мобільного телефону [NUMBER] Відповідачем було направлено sms повідомлення наступного змісту: «23.04.2022 дата оплати за договором 200.3452078. Не отримали квитанцію - звертайтесь [INFO] , [NUMBER] . Дякуємо за оплату» 24.05.2022 року о 08 год 07 хв. на електронну адресу Позивачки [INFO] Відповідачем було повторно надіслано повідомлення - лист від 23.05.2022 вих. № D00223780/400 про заборгованість та рахунок. А тому покликання позивачки, що відповідач не вчиняв дій щодо її належного та своєчасного повідомлення не відповідають фактичним обставинам справи. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Також зазначила, що посилання позивача на форс-мажорні обставини не ґрунтуються на вимогах законодавства. Позивачка зв`язувалась з ними та пояснювала, що не мала можливості сплатити внесок, хоча особисто зверталась через електронну пошту та вони могли прийняти оплату через електронний кабінет. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою судді від 12.12.2025 р. за цим позовом відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено судове засідання, витребувано з ПрАТ «СК ПЗУ Україна страхування життя» договір довгострокового накопичувального страхування життя №200.3452078 від 23.04.2020 р. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 23.04.2020 року між [PERSON] та ПрАТ «СК ПЗУ Україна страхування життя» було укладено Договір добровільного страхування життя № 200.3452078. Договір страхування був засвідчений [INFO] від 23.04.2020 № 200.3452078. Невід`ємними частинами Договору страхування є Страхове свідоцтво; Заява на страхування № 3452078; Правила добровільного страхування життя № 01-2(нова редакція від 07.02.2018 р. Зі змінами № 1 від 04.04.2019 р. (далі - Правила страхування); План страхування (Додаток № 1 до Договору страхування) (надалі - План страхування); Програма (Умови) додаткового страхування (Додаток № 2 до Договору страхування); Додатки до Правил добровільного страхування життя № 1.2.1, 2.1.1, 2.2.3, 2.4.1, 2.4.А, 2.9.3. Відповідно до умов Договору страхування розділу 4 «Умови страхування» пакет програми страхування «Престиж» строк дії страхування, років (період накопичення) - 25 років; страхова сума (річний ануїтет) - 109466,46 грн.; страховий внесок за Договором - 5000 грн. Пунктом 7.27. Правил добровільного страхування життя № 01-2 встановлено, що Договором може бути передбачено індексацію (зміну) за офіційним індексом інфляції розміру страхової суми та (або) страхових виплат протягом дії Договору за умови відповідної індексації (зміни) розміру страхового внеску. Порядок та умови індексації визначаються цими Правилами та Договором. Відповідно до умов Договору страхування, Правил страхування, Плану страхування 3 страхового року №3 страхового періоду [PERSON] зобов`язана була сплатити не пізніше ніж 22.04.2022 за програмою основного страхування - 3763,49 грн.; за програмами додаткового страхування - 233,57 грн., 875,90 грн., 269,55 грн., 207,49 грн., а всього 5350 грн. (з урахуванням індексації). Листом від 23.05.2022 року за вих. № D00223780/400 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя» в особі директора операційного департаменту ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя» [PERSON] повідомило [PERSON] про заборгованість за Договором страхування в сумі 5350 грн. та запропонувало здійснити оплату страхового внеску до 27.06.2022 року, а також якщо станом на 27.06.2022 року черговий страховий внесок не надійде на рахунок Компанії, Компанія буде вимушена припинити страховий захист та дію Договору страхування життя № 200.3452078 від 23.04.2020 р. з дня, наступного за останнім днем оплаченого періоду, тобто з 22.04.2022 року. Листом від 25.07.2022 року за вих. № С00234611/400 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя» повідомило [PERSON] про припинення страхового захисту та дію Договору добровільного страхування життя № 200.3452078 від 23.04.2020 з 23.04.2022 р. через несплату страхових внесків у встановлені Договором строки на підставі статті 28 Закону України «Про страхування», Правил добровільного страхування життя, відповідно до яких укладено Договір з Позивачкою, умов Договору та листа-попередження № D00223780/400 від 23.05.2022 р. 27.10.2025 року [PERSON] звернулась на електронну адресу ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя» з проханням поновити дію Договору страхування на попередніх умовах в зв`язку з форс-мажорними обставинами на підставі ст.ст. 263, 617 ЦК України та листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р. Як вбачається з відповіді на лист від 27.10.2025, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя» повідомило, що Договір страхування життя № 200.3452078 від 23.04.2020 було достроково припинено 22.04.2022 (лист Вих. № С00234611/400 від 25.07.2022 р.) через несплату страхових внесків у встановлені Договором страхування строки на підставі п.14.3.5 Правил добровільного страхування життя, відповідно до яких укладено Договір страхування, умов Договору страхування та Листа-попередження № D00223780/400 від 23.05.2022 р. На даний момент Договір страхування відновленню не підлягає. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до частини 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Відповідно до ч.1 ст. 980 ЦК та ч.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Згідно п.53 ч.1 ст. 1 Закону України «Про страхування» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, страхова премія (страховий платіж, страховий внесок) - плата у грошовій формі за страхування, яку страхувальник зобов`язаний сплатити страховику згідно з договором страхування. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 89 Закону України «Про страхування» страхування здійснюється на підставі договору страхування, який укладається відповідно до загальних умов страхового продукту, якщо інше не визначено законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.90 Закону України «Про страхування» сторонами договору страхування є страховик та страхувальник. Відповідно до п.1 ч.1 ст.90, ч. 4 ст. 95 Закону України «Про страхування» страхувальник за договором страхування зобов`язаний, зокрема, сплачувати страхову премію у порядку та строки, встановлені договором страхування. Судом встановлено, що невід`ємною частиною Договору страхування є Правила добровільного страхування життя № 01-2 (нова редакція) від 07.02.2018 р. зі змінами №1 від 04.04.2019 р. Відповідно до пункту 2.1. Правил страхування ці Правила розроблені згідно з Законом України «Про страхування», Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Податковим кодексом України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншими чинними нормативно-правовими актами України, і регулюють відносини, що виникають при укладанні, обслуговуванні, виконанні та припиненні Договорів страхування. Відповідно до п. 1.25. Правил страхування період очікування внеску - проміжок часу тривалістю, якщо інше не передбачено Договором, 30 (тридцять) календарних днів з дня, наступного за останнім днем оплаченого періоду, протягом якого Страховик очікує на сплату Страхувальником чергового страхового внеску у повному обсязі у випадку несвоєчасної та/ або неповної сплати Страхувальником такого внеску. Протягом періоду очікування внеску Договір страхування зберігає свою чинність, при цьому зобов`язання Страховика з проведення страхових виплат за випадками, що сталися протягом періоду очікування внеску, виникають виключно після сплати Страхувальником очікуваного страхового внеску у повному обсязі, з урахуванням пункту 7.36 цих Правил, та якщо інше не передбачено програмою страхування та/або Договором. Відповідно до п. 1.25. Правил страхування період сплати страхових внесків - проміжок часу дії Договору, протягом якого Страхувальник зобов`язаний сплачувати страхові внески. Відповідно до п. 1.34. Правил страхування страховий внесок (платіж, премія) - плата за страхування, яку Страхувальник зобов`язаний внести Страховику згідно з Договором. Відповідно до підпункту 7.19.1. пункту 7.19. Правил страхування у випадку несплати Страхувальником чергового страхового внеску протягом періоду очікування внеску, якщо інше не передбачено Договором, Страховик має право на наступний день після закінчення періоду очікування внеску, якщо це передбачено Договором, в односторонньому порядку вжити таких заходів: припинити дію Договору з дня, наступного за останнім днем оплаченого періоду. Про таке припинення Страховик повідомляє Страхувальника протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів після припинення дії Договору, якщо інше не передбачено Договором. Відповідно до підпункту 14.2.1. пункту 14.2. Правил страхування Страхувальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено Договором, своєчасно вносити страхові внески (платежі, премії) у розмірах і в строки, що вказані в Договорі. Відповідно до підпункту 14.3.5. пункту 14.3. Правил страхування Страховик має право, якщо інше не передбачено Договором, у разі несплати Страхувальником чергового страхового внеску (з урахуванням періоду очікування внеску) достроково припинити дію Договору або, відповідно до Договору, в односторонньому порядку провести зменшення (редукування) розміру страхової суми та (або) страхових виплат. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 526 ЦКУ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами доказування, визначеними ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно дост. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд дослідивши всі докази, надані сторонами вважає, що припинивши дію Договору страхування з Позивачем, Страховик діяв добросовісно та у відповідності до вимог закону, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог Позивача про визнання незаконним припинення Договору страхування та поновлення його дії. З приводу тверджень позивача щодо неможливості здійснити платіж з технічних причин в період часу з 23.04.2021 року і до 27.06.2022 року включно, слід вказати, що на підтвердження цього позивач не надає суду жодних доказів. Крім того, аналізуючи твердження Позивачки про наявність у неї форс-мажорних обставин у відповідності до листа ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, слід зазначити, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, на який посилається Позивачка як на підставу поважності причин несплати чергового страхового внеску не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення фізичних осіб по договору з початком військової агресії російської федерації проти України. Кожна фізична особа по договору, яка в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в неї форс-мажорних обставин. У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що: «… лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (в даному випадку Позивачки), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини. Частиною першою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" передбачено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Отже, для засвідчення форс-мажорних обставин ТПП України видається сертифікат. Водночас, лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який в касаційній скарзі посилається скаржник як на аналогію сертифікату про посвідчення форс-мажорних обставин, не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (Відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини. Верховний Суд у постановах від 01.06.2021 у справі №910/9258/20, від 14.06.2022 у справі №922/2394/21 зазначав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таким чином, в разі наявності певних обставин (форс-мажорних), які засвідчені для конкретної особи відповідним сертифікатом ТПП України, суд має оцінити зазначений доказ у сукупності з іншими доказами відповідно до статті 86 ГПК України. Водночас, настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання стороною зобов`язання, строк виконання якого настав до дати настання таких обставин, а також для звільнення сторони від відповідальності в такому випадку.» Відповідно до частини 3 ст. 14. Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб. Однак Позивачкою до матеріалів позовної заяви не надано доказів щодо відсутності можливості виконати зобов`язання за Договором страхування щодо сплати страхового внеску. Також, матеріали справи не містять доказів письмового повідомлення Позивачкою Відповідача про форс-мажорні обставини, а також доказів неможливості виконання нею зобов`язань за Договором страхування. Отже, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про недоведеність позовних вимог позивачем, оскільки останнім не надано належних доказів порушення її прав, а відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги Позивачки про зарахування внесених платежів за договором при укладені нового договору, в судовому засіданні встановлено, що жодних пропозицій про укладення нового Договору страхування від Позивачки Відповідачу не надходило. Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Оскільки позивачем в позовній заяві не наведено обгрунтованих як фактичних, так і правових підстав для зарахування платежів за новим Договором страхування, суд доходить висновку, що в цій частині позовних вимог слід також відмовити. Відповідно до ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed