Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборованості за кредитним договором. Позовні вимоги представник позивач мотивує тим, що 26.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4682947 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на умовах якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалось надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало, та надало йому кредит в сумі 25000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач [PERSON] , в свою чергу, порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 27.02.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено договір факторингу № 27/02/25, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» право грошової вимоги за кредитним договором до [PERSON] в розмірі 70892,98,00 грн, з яких: 13034,66 грн заборгованість за тілом кредиту; 45358,32 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 12500,00 грн заборгованість за пенею, штрафами. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4682947, строк кредитування становить 360 днів (з 26.05.2024 по 20.05.2025). Станом на дату укладання Договору факторингу від 27.02.2025 № 27/02/2025, строк дії договору № 4682947 від 26.05.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські Фінансові Операції» з дати, наступної після укладення договору факторингу (28.02.2025), донараховано відсотки в сумі 16032,63 грн (25000*1,5% = 195,5199 грн*82 календарних дні = 16032,6318 грн). Після відступлення на користь позивача права грошової вимоги до [PERSON] , останній не виконав зобов`язання з повернення кредиту, відсотків за його користування, ні на користь позивача, ні на користь первісного кредитора, внаслідок чого допустив виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на час звернення до суду становить загальною сумою 74425,61 грн, з яких: 13034,66 грн сума заборгованості за основним боргом (тілом кредиту); 45358,32 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором; 16032,63 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «Українські Фінансові Операції». Відзив на позовну заяву від відповідача не поступив. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованість за кредитним договором в сумі 74425,61 грн, та стягнути сплачені судові витрати по справі. Не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, СМС-повідомленням, шляхом надіслання судового виклику у вигляді електронного документа на його електронну адресу, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 10.10.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 17.02.2026 по даній справі задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Станом на день винесення рішення відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенням ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 26.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений договір № 4682947 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого останній на умовах строковості, зворотності, платності отримав кредит на платіжну картку, зі сплатою відсотків згідно умов договору. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 50944 (а.с. 51-67). Вказаним договором сторони погодили наступні умови кредитування: тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) 25000,00 грн (п. 1.2 Договору); строк кредитування 360 днів (з 26.05.2024 по 20.05.2025). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів (п. 1.3 Договору); стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом і застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору (п. 1.4.1 Договору); знижена процентна ставка становить 1,43% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 09.06.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою, тощо. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (20.05.2025) вказується у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору, а також у паспорті споживчого кредиту, в якому йому була надана інформація щодо умов кредитування, та який підписаний відповідачем в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 83416 (а.с. 48-50). Зазначений кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», затверджених наказом № 101-ОД від 21.11.2023, та розміщених на їх офіційному сайті (а.с. 30-37). ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 25000,00 грн у безготівковій формі, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , вказаною в п. 2.1 та п. 10 (Реквізити сторін) договору, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250306-358 від 06.03.2025 про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта, а саме: 26.05.2024 о 12.00 год. на суму 25000,00 грн, призначення платежу зарахування на картку (а.с. 24). Відповідно до договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4682947 від 26.05.2024 (а.с. 69, 86-94,108-109). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило боржників, права вимоги до яких за кредитними договорами передані новому кредитору, у тому числі відповідача [PERSON] , шляхом: розміщення відповідної інформації в особистих кабінетах боржників; шляхом надіслання відповідного текстового повідомлення (смс-повідомлення) на зазначений в анкеті боржника телефонний номер, що підтверджується листом від 28.02.2025 (а.с. 22). Відповідно до укладеного договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 4682947 від 26.05.2024 у розмірі 70892,98,00 грн, з яких: 13034,66 грн заборгованість за тілом кредиту; 45358,32 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 12500,00 грн заборгованість за пенею, штрафами, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 27.02.2025, та розрахунком заборгованості за період з 26.05.2024 по 27.02.2025, складеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с. 38-39, 42-46). Після отримання права вимоги, позивачем ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» здійснено нарахування відсотків за користування кредитом за період 28.02.2025 по 20.05.2025 в сумі 16032,64 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (а.с. 40-41). Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який просить стягнути позивач з відповідача, станом на 20.05.2025 становить 74425,61 грн, з яких: 13034,66 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 45358,32 грн сума нарахованих процентів первісним кредитором за 278 календарних днів; 16032,63 грн сума нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 82 календарних днів. Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права: Щодо укладення кредитного договору та видачі кредитних коштів за договором. Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України). У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 95 Цивільного процесуального кодексу України. За змістом ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається із матеріалів справи, 26.05.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 4682947 про надання споживчого кредиту у формі електронного документу, який було підписано з використанням електронного підпису. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором 50944. Згідно умов договору сторони погодили наступні умови кредитування: тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) 25000,00 грн; строк кредитування 360 днів (з 26.05.2024 по 20.05.2025). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів; стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом і застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору; знижена процентна ставка становить 1,43% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 09.06.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою, тощо. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (20.05.2025) вказуються у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору, а також у паспорті споживчого кредиту, в якому відповідачу була надана інформація щодо умов кредитування, та який підписаний відповідачем в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 83416. Виконання первісним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250306-358 від 06.03.2025, згідно якого 26.05.2024 о 12.00 год. було успішно перераховано кошти на суму 25000 грн, маска картки [NUMBER] З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Отже, відповідач [PERSON] уклав із ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» електронний договір, та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відтак суд дійшов висновку про доведеність укладення кредитного договору № 4682947 від 26.05.2024 між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] , та отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача. Щодо переходу прав вимоги за кредитним договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як встановлено судом, згідно з п. 5.1.3 кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» має право: укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`зковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону про кредитування, що забезпечить доведення до відома споживача такого факту. 27.02.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», як фактором, було укладено договір факторингу № 27/02/2025, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» отримало право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 4682947 від 26.05.2024. Загальна сума заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором станом на 27.02.2025 становила 70892,98,00 грн, з яких: 13034,66 грн заборгованість за тілом кредиту; 45358,32 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 12500,00 грн заборгованість за пенею, штрафами. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило боржників, права вимоги до яких за кредитними договорами передані новому кредитору, у тому числі відповідача [PERSON] , шляхом: розміщення відповідної інформації в особистих кабінетах боржників; шляхом надіслання відповідного текстового повідомлення (смс-повідомлення) на зазначений в анкеті боржника телефонний номер, що підтверджується листом від 28.02.2025. Згідно долученого до справи договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, за яким відступлено право вимоги до [PERSON] за кредитним договором, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника, ціну договору та порядок розрахунку між сторонами за відступлення, що стороною відповідача не спростовано. Вказаний договір факторингу є чинним, оскільки його дійсність ніким не оспорено, а тому він підлягає виконанню. З огляду на викладені вимоги закону та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» отримало право грошової вимоги до [PERSON] щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 4682947 від 26.05.2024. Щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно розрахунків суми заборгованості, наданих позивачем, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на 20.05.2024 утворилась заборгованість в загальному розмірі 86925,61 грн, з яких: 13034,66 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 45358,32 грн сума нарахованих процентів первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (за період з 26.05.2024 по 27.02.2025); 16032,63 грн сума нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (за період з 28.02.2025 по 20.05.2025); 12500,00 грн сума нарахованих штрафних санкцій. Відповідачем [PERSON] фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 25000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи. В добровільному порядку відповідач отримані у кредит кошти в сумі 13034,66 грн ні на користь первісного кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ні на користь позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» не повернув, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13034,66 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором (ТОВ «Лінеура Україна) 45358,32 грн, та суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 16032,63 грн, суд виходить з наступного. Позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом. Із розрахунків заборгованості, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося в період з 26.05.2024 по 27.02.2025 (первісним кредитором), за з 28.02.2025 по 20.05.2025 (позивачем), тобто в межах строку, передбаченого договором. Разом з тим суд не погоджується з розміром нарахованих відсотків, які підлягають стягненню з відповідача. Так, за кредитним договором № 4682947 від 26.05.2024 позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» в розмірі 45358,32 грн за період з 26.05.2024 по 27.02.2025, розрахованими виходячи з денних відсоткових ставок 1,425%, 1,5% та 1.4999%. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками, нарахованими позивачем ТОВ «Українські Фінансові Операції» за період з 28.02.2025 про 20.05.2025, розрахованими виходячи з денної відсоткової ставки 1,5%, що складає 51129,00грн. Проте, позивачем не враховані положення законодавства. Підпунктом 6 пункту 5 Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Отже, за договорами споживчого кредиту максимальний розмір денної процентної ставки законодавчо обмежений і не може перевищувати 1%. Кредитний договір № 4682947 укладений між сторонами 26.05.2024, із строком дії до 20.05.2025 на 360 днів. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, п.п. 1.4.1, 1.4.2 договору про надання коштів на умовах споживчогого кредиту № 4682947 від 26.05.2024, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] , щодо встановлення денних процентних ставок: стандартної у розмірі 1,50%, та зниженої у розмірі 1,43%, з врахуванням положень ч. 5 ст. 12, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемним. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Отже, заборгованість відповідача [PERSON] по несплачених відсотках за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4682947 від 26.05.2024, у період з 26.05.2024 по 27.02.2025 становить 36236,35 грн (13034,66 грн*1%*278 днів), та у період з 28.02.2025 по 20.05.2025 становить 10688,42 грн (13034,66 грн*1%*82 дні). Щодо штрафних санкцій суд зазначає, що позивачем у позовній заяві не заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 12500,00 грн, тому судом не вирішується питання щодо правомірності їх нарахування та стягнення. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованості за кредитним договором № 4682947 від 26.05.2024 в розмірі 59959,43 грн, з яких: 13034,66 грн сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту); 36236,35 грн сума заборгованості по відсотках за користування кредитом (за період з 26.05.2024 по 27.02.2025); 10688,42 грн сума заборгованості по відсотках за користування кредитом (за період з 28.02.2025 по 20.05.2025). Вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованих процентів в сумі 14466,18 грн задоволенню не підлягає. Щодо вимоги позивача про нараховуння інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органом, що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, суд зазначає наступне. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи наведене підстав для задоволення позовних вимог нараховувати інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, та нарахування в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, відсутні, а тому такі вимоги не підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат. За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо розподілу судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1645 від 03.10.2025 (а.с. 29). Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 59959,43 грн, що становить 80,56% від ціни позову (74425,61 грн), розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1951,49 грн (2422,40 грн*80,56%). Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024; заявку № 4682947 від 21.04.2025 на виконання доручення до договору про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024; детальний опис робіт (наданих послуг) № 4682947 від 18.09.2025, згідно договору про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024; рахунок № 4682947 від 18.09.2025 на оплату послуг згідно договору про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024; акт № 4682947 від 21.04.2025 прийому-передачі викнаних робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024 (а.с. 17-19, 23, 68, 75-76). Із вищевказаних документів встановлено, що вартість наданих послуг становить 10000,00 грн. Сума гонорару адвоката повинна бути такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову. Для правильного визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц, у постанові від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц, та у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18. Враховуючи те, що позивачем під час розгляду справи понесено витрати на правничу допомогу, то такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів, тощо). На думку суду, стороною позивача завищено розмір судових витрат за надані послуги з правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд вважає, що вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 5000,00 грн, що буде співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт (надання послуг). Висновки суду: Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 4682947 від 26.05.2024 в сумі 59959,43 грн, яка складається із: 13034,66 грн сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту); 36236,35 грн сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом (за період з 26.05.2024 по 27.02.2025); 10688,42 грн сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом (за період з 28.02.2025 по 20.05.2025). У задоволенні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 14466,18 грн, необхідно відмовити. У задоволенні вимог про нараховуння інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, також необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема: 1951,49 грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі ст.ст. 3, 14, 265, 512, 514, 516, 517, 519, 526, 530, 536, 625-629, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078, п. 18 Прикінцевих та перехідних положеньЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст. 8, 12 ЗУ «Про споживче кредитування»,

Outcome: approved