Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні 2024 року заступник керівника Броварської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області звернулася до суду з даним позовом, в якому просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області дві земельні ділянки громадян російської федерації [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частки кожен) сільськогосподарського призначення, з кадастровими номерами: 3221287001:01:042:0387, площею 0,0855 га, 3221287001:01:035:0178, площею 0,1718 га, які розташовані у селі Рожівка на території Калинівської сільської територіальної громади Броварського району Київської області Позовні вимоги обґрунтовує тим, що за результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які є громадянами російської федерації, у порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2011 серії та номер: 1-970, виданого Броварською державною нотаріальною конторою, набули у спільну часткову власність (по 1/2 кожен) вищевказані земельні ділянки, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства. Право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3221287001:01:042:0387, площею 0,0855 га, яка розташована у селі Рожівка на території Калинівської сільської територіальної громади Броварського району Київської області, зареєстроване за відповідачами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 11.06.2013 на підставі рішення державного реєстратора Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Набок В.М. від 14.06.2023 за індексним номером: 3144972 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 82799932212). Право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 3221287001:01:035:0178, площею 0,1718 га, яка розташована у селі Рожівка на території Калинівської сільської територіальної громади Броварського району Київської області, зареєстроване за відповідачами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішення державного реєстратора Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області Набок В.М. від 13.06.2013 за індексним номером: 3142224 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 82720032212). При цьому, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що [PERSON] та [PERSON] станом на дату набуття права власності на вищевказані земельні ділянки є громадянами російської федерації. З інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 14 лютого 2024 року № 8010.5.2-6893/80.3-24 відомостей про належність [PERSON] , [PERSON] до громадянства України, документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України за кордон не встановлено. Таким чином, громадяни російської федерації [PERSON] та [PERSON] у порядку спадкування набули у спільну часткову власність дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення, однак, протягом року не виконали покладений на них чинним законодавством України обов`язок по їх відчуженню та залишаються їхніми власниками дотепер. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що наявні підстави для конфіскації у громадян російської федерації [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок з кадастровими номерами: 3221287001:01:042:0387, 3221287001:01:035:0178, у власність держави, прокурор звернувся до суду з вищевказаним позовом. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчака І.М. від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судовому засіданні прокурор Броварської окружної прокуратури Київської області Нечипоренко В.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце повідомлялися належним чином, відзиву не подали. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 374671463 від 17.04.2024, земельна ділянка з кадастровими номерами: 3221287001:01:042:0387, площею 0,0855 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Київська обл., Броварський р-н, с. Рожівка, 11 червня 2013 року зареєстрована 11 червня 2013 року на праві спільної часткової власності громадян російської федерації [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частині). Право власності зареєстроване Реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії та номер: [NUMBER] від 14.06.2013. Земельна ділянка, кадастровий номер: 3221287001:01:035:0178, площею 0,1718 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Київська обл., Броварський р-н, с. Рожівка, зареєстрована 11 червня 2013 року на праві спільної часткової власності громадян російської федерації [PERSON] та [PERSON] (по 1/2 частині). Право власності зареєстроване Реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії та номер: [NUMBER] від 13.06.2013, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 374671711 від 17.04.2024. З інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 14 лютого 2024 року № 8010.5.2-6893/80.3-24, відомостей про належність [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до громадянства України, документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України за кордон не встановлено. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Ст. ст. 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Згідно статті 1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. У ст. 19 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. У ч. 2 ст. 81 ЗК України визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності лише на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Вимогами даної статті визначено, що іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки вищевказаних категорій з наступних підстав: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, зокрема, у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Таким чином, нормами земельного законодавства чітко визначені права іноземців щодо спадкування земельних ділянок сільськогосподарського призначення та обов`язок припинити право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом її відчуження протягом року. У п. 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Відповідно до ч. 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Згідно пункту «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, відповідно до пункту «в» ч. 1 ст. 143 ЗК України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Таким чином, особа може бути позбавлена її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Згідно зі статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Право власності на земельні ділянки громадяни російської федерації [PERSON] та [PERSON] набули 11.06.2013, після державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Однак, у подальшому та по даний час відповідачі спірні земельні ділянки не відчужили, чим безпідставно порушили річний строк, встановлений ч. 4 ст. 81 ЗК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для конфіскації спірних земельних ділянок у власність держави, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо судових витрат Згідно платіжної інструкції № 1214 від 07 травня 2024 року Київською обласною прокуратурою при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. Крім того, відповідно до платіжної інструкції № 1213 від 07 травня 2024 року, Київською обласною прокуратурою за подання заяви про забезпечення позову в справі сплачено судовий збір у розмірі 1 514 грн. Таким чином, загальний розмір судових витрат позивача становить 4 542 гривні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі по 2 271 гривні з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved