Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про встановлення нікчемності заповіту, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] .. На даний час залишився заповіт, який начебто склала її мати та був посвідчений 24 жовтня 2016 року в.о. старости Мамалигівської сільської ради Новоселицького району [PERSON] .. Разом з тим, даний заповіт був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, оскільки заповіт був посвідчений в приміщенні сільської ради в.о. старости у відсутності спадкодавця [PERSON] , яка нібито підписала заповіт вдома в присутності секретаря сільської ради. Тим самим, посадова особа сільської ради, яка посвідчила заповіт [PERSON] взагалі не був присутній при його складанні та підписані її матір`ю [PERSON] , що свідчить про його нікчемність. Оскільки, даний заповіт є предметом спору між сторонами, просив визнати його нікчемним. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак представниця позивачки звернулася із заявою, в якій позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач направив на адресу суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Треті особи подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачкою не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заповіту складеного матір`ю позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , та посвідченого 24 жовтня 2016 року в.о. старости Мамалигівської сільської ради Новоселицького району [PERSON] , остання заповіла земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва своєму онукові - відповідачу по справі [PERSON] .. Даний заповіт був підписаний спадкодавцем [PERSON] у себе вдома у відсутності посадової особи сільської ради, яка посвідчила заповіт, а саме [PERSON] , який взагалі не був присутній при його складанні та підписані її матір`ю [PERSON] , а тільки його посвідчив в приміщенні Мамалигівської сільської ради Новоселицького району. Дана обставина сторонами визнається, тому в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України вона доказуванню не підлягає. З матеріалів спадкової справи, відкритої нотаріальною конторою після смерті спадкодавці [PERSON] вбачається, що сторони своєчасно прийняли спадщину після її смерті, звернувшись із відповідними заявами до нотаріуса протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Тим самим, позивачка має право оспорювання вказаного заповіту, а [PERSON] на користь його складений спірний заповіт є належним відповідачем у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Приймаючи до уваги, що спірний заповіт був підписаний спадкодавцем [PERSON] у відсутності в.о. старости Мамалигівської сільської ради [PERSON] та посвідчений останнім у відсутності [PERSON] , суд приходить до висновку про порушення вимог щодо форми та посвідчення даного заповіту. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. У відповідності до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Однак, за змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що предметом спору між сторонами є нікчемність заповіту, який був складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, відповідач позов визнав та визнання ним позову не суперечить закону та обставинам справи, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 15, 26, 207, 1217, 1247, 1251, 1253, 1257 ЦК України, суд

Outcome: approved