Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

04 липня 2025 року представник позивача звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позову, представник позивача зазначила, що позивач з 1986 року був членом колгоспу ім. Суворова с. Святилівка (Глобинського) Кременчуцького району Полтавської області та працював у вказаному колективному господарстві, що підтверджується архівним витягом № 07-01-Г/13-1, наданим Архівним відділом Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області, де зазначено, що з протоколу № 4 розширеного засідання правління та профспілкового комітету колгоспу ім. Суворова від 19 лютого 1986 року позивача рекомендовано прийняти до членів колгоспу. Архівний відділ Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області повідомив, що в протоколі загальних зборів уповноважених членів агрофірми «Росток» с. Святилівка (Глобинського) Кременчуцького району Полтавської області за 1995 рік питання про звільнення з роботи чи з членів колгоспу громадянина [PERSON] не розглядалося. У відповіді від 15.01.2025 № 07-01-Г/14, наданій Архівним відділом Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області, повідомлено, що у наказах директора з основної діяльності та особового складу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Святилівка» с. Святилівка (Глобинського) Кременчуцького району Полтавської області за 2004 рік питання про звільнення з роботи чи з членів колгоспу громадянина [PERSON] не розглядалося. У зв`язку з цим, позивач мав право на земельну частку (пай), оскільки право на земельну частку (пай) має особа, яка є членом колективного підприємства на час передачі державного акту на право колективної власності на землю конкретному колективному підприємству. Згідно з архівною довідкою Архівного відділу Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області від 13.01.2025, відповідно до розпорядження Представника Президента України в Глобинському районі від 24 березня 1993 року № 106 зареєстровано агрофірму «Росток» (с. Святилівка Глобинського району). Пунктом 1.1 Статуту агрофірми «Росток» зазначено: «…створена при реорганізації колгоспу ім. Суворова і є його правонаступником». Відповідно до розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації від 20 червня 1997 року № 290 реорганізовано агрофірму «Росток» в приватну агрофірму «Росток». У протоколі загальних зборів агрофірми «Росток», що відбулися 11.02.1997 року вирішено: перейти на нову форму господарювання і … новостворене господарство, яке буде являтися правонаступником агрофірми «Росток» на основі приватної власності. Відповідно до розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації від 14.03.2000 року № 159 зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Святилівка» та його статут. Відповідно до розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації від 28.12.2000 № 750-а зареєстровано внесені зміни та доповнення до Статуту ТОВ «Агрофірма «Святилівка». Пунктом 3.2 зазначено: «… є правонаступником всього майна і зобов`язань приватної фірми «Росток». Відповідно до розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації від 21.12.2001 року № 631 проведено скасування державної реєстрації ПАФ «Росток», с. Святилівка Глобинського району. Проведена державна реєстрація припинення за судовим рішенням щодо визнання ТОВ «Агрофірма «Святилівка» банкрутом 25.04.2007. Відділ № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, повідомив, що земельна ділянка площею 6,6898 га, з кадастровим номером 5320688100:00:005:0230 зареєстрована в Державному земельному кадастрі 01.07.2016 року. Вищезазначена земельна ділянка входить до складу земель колективної власності, на які агрофірма «Росток» Святилівської сільської ради видано державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ-17, зареєстрований 11.01.1997 року в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 6. В списку громадян-членів агрофірми «Росток» Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серія ПЛ-17, зареєстрованого 11.01.1997 року в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 6, гр. [PERSON] не значиться, сертифікат на право на земельну частку (пай) за [PERSON] не зареєстровано, державний акт на [PERSON] не зареєстровано. Загальна площа сільськогосподарських земель, що підлягали приватизації агрофірми «Росток» становила 2056,20 га, загальна кількість громадян-членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) складала 661. Посилаючись на те, що прізвище [PERSON] помилково не внесли до зазначеного списку, представник позивача просила суд, визнати за [PERSON] , як за колишнім членом КСП ім. Суворова с. Святилівка Глобинського району Полтавської області, право на земельну частку (пай), орієнтовного розміру 3,11 умовних кадастрових гектара, за рахунок земель запасу в межах Святилівського Старостинського округу Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн. 17 липня 2025 року представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надав до суду пояснення щодо позову, у яких зазначив, що відповідно до заявлених вимог, позивач просить суд визнати за собою право на земельну частку (пай), орієнтовного розміру 3,11 умовних кадастрових гектара, за рахунок земель запасу в межах Святилівського Старостинського округу Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області. За інформацією відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління, на КСП ім. Суворова державний акт на право колективної власності на землю, не зареєстровано, а також у відділі відсутні списки громадян членів КСП ім. Суворова. На загальних зборах членів колгоспу ім. Суворова від 29.12.1992 року прийнято рішення про передачу земель у колективну власність і створення на базі колгоспу ім. Суворова агрофірму «Росток» і на підставі даного рішення Полтавська обласна Рада народних депутатів на 11 сесії 21 скликання від 21.01.1993 року включила агрофірму «Росток» в перелік сільськогосподарських підприємств (зазначені рішення у відділі відсутні, однак дана інформація вказується в пояснювальній запистці «Проекту із роздержавлення і приватизації земель агрофірми «Росток» Глобинського району Полтавської області»). Згідно книги записів державних актів на право колективної власності на землю, до 01.01.2013 року, агрофірмі «Росток» видано державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ-17 зареєстрований 11.01.1997 року за № 6. Гр. [PERSON] до списку громадян-членів агрофірми «Росток» Глобинського району, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серія ПЛ-17 зареєстрованого 11.01.1997 року за №6, не включений. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну (частку) пай по агрофірмі «Росток» Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, на гр. [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай), не зареєстровано. Правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі є сертифікати на право на земельну частку (пай) та обов`язок реалізації права вимоги покладається на орган, який володіє землями колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, тобто, на територіальну громаду. У постанові КЦС ВС від 13 липня 2021 року у справі № 274/3394/20 зазначається, що особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів коллективного сільського сподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Тобто, за умов відсутності трьох складових одночасно особа не має права на земельну частку (пай). Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів коллективного сільськогосподарського підприємства з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в коллективному сільськогосподарському підприємстві. Отже, враховуючи наявні у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відомості, позивач не має права на земельну частку (пай). Посилаючись на викладене, представник третьої особи, просив суд, відмовити у задоволенні позовних вимог. 21 липня 2025 року представник відповідача - Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що в позовній заяві [PERSON] вказує, що він був членом колгоспу ім. Суворова. На підтвердження чого позивачем надано архівний витяг з протоколу № 4 розширеного засідання правління та профспілкового комітету колгоспу ім. Суворова від 19 лютого 1986 року, відповідно до якого засідання правління колгоспу ухвалило рекомендувати загальним зборам уповноважених колгоспників прийняти в члени колгоспу [PERSON] . Проте, будь-яких документів та інформації про прийом на роботу та прийняття в члени колгоспу ім. Суворова позивачем не надано. Засновником агрофірми «Росток» є реорганізований колгосп імені Суворова. Із статуту агрофірми «Росток» випливає, що членство у агрофірмі не було автоматичним, а потребувало вчинення дій написання заяви, укладення трудового контракту, ведення трудової книжки. Позивачем не надано доказів про прийняття його ні до членів колгоспу ім. Суворова, ні до членів агрофірми «Росток». Позивачем не надано доказів термінів його працевлаштування у колгоспі ім. Суворова та агрофірмі «Росток». Тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Окрім того, державний акт на право колективної власності на землю серія ПЛ-17 видано 11.01.1997 на агрофірму «Росток», тому право на земельну частку (пай), яке позивач вважає у нього є, виникло з 11.01.1997, тобто позивачем пропущено строк у межах якого він міг звернутися до суду, тому відповідач просить застосувати строк позовної давності. Посилаючись на викладене, представник відповідача, просив суд, відмовити позивачу у задоволенні позову. 29 липня 2025 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що доказом прийому позивача на роботу та прийняття в члени колгоспу ім. Суворова є архівний витяг з протоколу № 4, згідно якого його рекомендовано прийняти до членів колгоспу, окрім того, за 1995, за 2004 роки питання про його звільнення з роботи чи з членів колгоспу не розглядалося. Станом на 1995 та 2004 роки він продовжував працювати та був членом колгоспу. Окрім того, право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності в особи титулу власника, тому до його позовних вимог не слід застосовувати позовну давність. Окрім того, у період воєнного стану, строки позовної давності зупиняються та з 04.09.2025 буде відновлено строки позовної давності. 29 липня 2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив у якому зазначив, що архівні документи є достатніми для підтвердження членства в КСП, не включення до списку, додатного до державного акту не позбавляє права на пай, якщо членство підтверджено (постанова ВСУ у справі № 904/10673/16). Вимога відповідача про трудовий контракт є помилковою, оскільки п. 2 Указу Президента № 720/95 від 08.08.1995 не вимагає додаткового оформлення членства після реорганізації КСП. Статут агрофірми «Росток» (п.1.1) і ТОВ «Агрофірма «Святилівка» (п.3.2) зберігають права членів КСП на земельні паї. Відповідач не надав доказів його виключення з КСП чи агрофірми. Згідно ст. 268 ЦК України, позовна давність не застосовується до вимог про визнання права власності, якщо право не пов`язане з володінням майном. 15 серпня 2025 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив позивача [PERSON] , у яких зазначив, що у відповіді на відзив позивач зазначив, що доказом прийняття його в члени КСП є архівний витяг з протоколу № 4 розширеного засідання правління та профспілкового комітету колгоспу ім. Суворова, оскільки рекомендація правління зазвичай затверджується загальними зборами. Рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Суворова позивачем не надано. Отже позивачем не надано достатніх доказів, які б свідчили б про прийняття його на роботу та в члени колгоспу ім. Суворова. Ні у позовній заяві, ні у відповіді на відзив позивачем не зазначено дату звільнення із колгоспу ім. Суворова чи його правонаступників. У справі № 904/10673/16 позовною вимогою було витребування нерухомого майна, яке вибуло з комунальної власності з порушенням чинного законодавства поза волею позивача, тому посилання позивача на постанову Верховного Суду у вказаній справ не заслуговують на увагу, оскільки у зазначеному судовому рішенні не тотожні предмет та підстава позову з даною справою. 15 серпня 2025 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив представника позивача, у яких викладено запереченням, які за своїм змістом є аналогічними запереченням на відповідь на відзив позивача. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із наведених у позові та відповіді на відзив підстав. Окрім того, позивач зазначив, що він працював у ТОВ «Агрофірма «Святилівка» до 2007 року, тобто до того часу, доки останнє не визнано банкрутом. Трудову книжку колгоспника надати суду не має можливості, оскільки вона залишилася на вказаному підприємстві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову із підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Ухвалою суду від 03 березня 2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав складення та проголошення судового рішення до 10:30 год 05.03.2026. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю, серія ПЛ-17, агрофірмі «Росток» с. Святилівка видано державний акт, яким передано у колективну власність 2269,4 гектарів землі для ведення колективного сільського господарства, зареєстрованого 11.01.1997 року в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 6 (т.1 а.с.36-40). Згідно Списку громадян-членів агрофірми «Росток», [PERSON] до вказаного списку не включений (т. 1 а.с.55-69). Як вбачається з листа Відділу № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 31-16-0.165-663/15-25 від 19.03.2025, в списку громадян-членів агрофірми «Росток» Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серія ПЛ-17, зареєстрованого 11.01.1997 року в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 6, гр. [PERSON] не значиться, сертифікат на право на земельну частку (пай) на гр. [PERSON] не зареєстровано, державний акт не зареєстровано (т. 1 а.с.33). Відповідно до листа Відділу № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 31-16-0.165-696/15-25 від 21.03.2025, загальна площа сільськогосподарських земель, що підлягали приватизації агрофірми «Росток» становила 2056,20 га, загальна кількість громадян-членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) складала 661 (т. 1 а.с.34). Рішенням Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області № 101 від 10 квітня 2025 року, сесія селищної ради вирішила відмовити [PERSON] у виділенні земельної частки (паю) із земель колишнього КСП ім. Суворова у зв`язку з відсутністю сертифіката на право на земельну частку (пай) (т. 1 а.с.16). Позивач в обґрунтування свого позову зазначив, що його було помилково не включено до списку громадян-членів агрофірми «Росток» , які мали право на земельну частку (пай). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ) право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, зокрема пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно зі статтею 5 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - ЗК України) земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно із статтею 23 ЗК України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Отже, громадянин України - член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видання цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передання у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до статей 22, 23 ЗК України та Указу особа набуває право на земельний пай за таких трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Тобто, за умов відсутності трьох складових одночасно, а саме: членства позивача в колективному сільськогосподарському підприємстві, отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю та включення особи до списку, доданого до цього акта, особа не має права на земельну частку (пай). Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі 563/1407/19, провадження № 61-510св21. У справі, яка розглядається судом підлягають з`ясуванню обставина, чи був [PERSON] членом агрофірми «Росток» на час отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю. Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що він з 19.02.1986 року був членом колгоспу ім. Суворова, правонаступником якого була агрофірма «Росток». Відповідно до Архівної довідки, виданої Архівним відділом Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області від 13.01.2025 № 07-03-Г/25, відповідно до розпорядження Представника Президента України в Глобинському районі від 24 березня 1993 року № 106 зареєстровано агрофірму «Росток» (с. Святилівка Глобинського району). Пунктом 1.1 Статуту агрофірми «Росток» зазначено: «…створена при реорганізації колгоспу ім. Суворова і є його правонаступником». Відповідно до розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації від 20 червня 1997 року № 290 реорганізовано агрофірму «Росток» в приватну агрофірму «Росток». У протоколі загальних зборів агрофірми «Росток», що відбулися 11.02.1997 року вирішено: перейти на нову форму господарювання і … новостворене господарство, яке буде являтися правонаступником агрофірми «Росток» на основі приватної власності. Відповідно до розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації від 14.03.2000 року № 159 зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Святилівка» та його статут. Відповідно до розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації від 28.12.2000 № 750-а зареєстровано внесені зміни та доповнення до Статуту ТОВ «Агрофірма «Святилівка». Пунктом 3.2 зазначено: «… є правонаступником всього майна і зобов`язань приватної фірми «Росток». Відповідно до розпорядження голови Глобинської районної державної адміністрації від 21.12.2001 року № 631 проведено скасування державної реєстрації ПАФ «Росток», с. Святилівка Глобинського району. Проведена державна реєстрація припинення за судовим рішенням щодо визнання ТОВ «Агрофірма «Святилівка» банкрутом 25.04.2007 (т. 1 а.с.17). Позивач на обґрунтування підтвердження свого членства в агрофірмі «Росток», яка є правонаступником колгоспу ім. Суворова надав наступні докази. Відповідно до Архівного витягу з протоколу розширеного засідання правління та профспілкового комітету колгоспу ім. Суворова від 19 лютого 1986 року, наданого Архівним відділом Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області, ухвалили рекомендувати загальним зборам уповноважених колгоспників прийняти в члени колгоспу [PERSON] . В протоколі загальних зборів уповноважених членів агрофірми «Росток» с. Святилівка (Глобинського) Кременчуцького району Полтавської області за 1995 рік питання про звільнення з роботи чи з членів колгоспу громадянина [PERSON] не розглядалося (т.1 а.с.12). Згідно Довідки № 07-01-Г/14 від 15.01.2025, наданої Архівним відділом Кременчуцької районної військової адміністрації Полтавської області, останній повідомив, що у Наказах директора з основної діяльності та особового складу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Святилівка» с. Святилівка (Глобинського) Кременчуцького району за 2004 рік питання про звільнення з роботи чи з членів колгоспу громадянина [PERSON] не розглядалося (т. 1 а.с.14). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих позивачем документів суд позбавлений можливості встановити, чи було [PERSON] прийнято в члени колгоспу ім. Суворова, оскільки з протоколу від 19 лютого 1986 року вбачається, що профспілковим комітетом було рекомендовано загальним зборам уповноважених колгоспників прийняти в члени колгоспу [PERSON] , проте дату прийняття [PERSON] загальними зборами уповноважених колгоспників до членів колгоспу ім. Суворова встановити не можливо, як і не можливо встановити чи було таке прийняття взагалі. Посилання позивача на той факт, що за 1995 рік, 2004 рік питання про звільнення з роботи чи з членів колгоспу громадянина [PERSON] не розглядалося є підтвердженням лише факту не розгляду такого питання у 1995 році та у 2004 році, проте не є достовірним підтвердження факту його членства в агрофірмі «Росток» на момент видачі останній 11 січня 1997 року державного акту. Надана позивачем Довідка, відповідно до якого [PERSON] після завершення навчання в Середньому професійно-технічному училищі № 45 (СПТУ № 45) м. Хорол був направлений на роботу до колгоспу імені Суворова Глобинського району (т.2 а.с.7) не є достовірним підтвердженням його прийняття на роботу чи в члени колгоспу, оскільки підтверджує лише факт такого направлення. Також, на запитання суду, позивач зазначив, що він не має можливості надати суду копію трудової книжки колгоспника, оскільки вона залишилася у ТОВ «Агрофірма «Святилівка». Враховуючи те, що трудова книжка колгоспника це основний документ, що засвідчував членство в колгоспі, фіксував трудодні, виконаний річний мінімум робіт та інші відомості про трудову діяльність, а позивачем не надано суду трудової книжки колгоспника, суд також позбавлений можливості встановити перебування позивача в членах агрофірми «Росток» на момент видачі останній 11 січня 1997 року державного акту. Окрім того, на виконання ухвали суду від 17 грудня 2025 року, комунальною установою «Трудовий архів» Глобинської міської ради надано [PERSON] довідку, відповідно до якої остання повідомила, що згідно документів колгоспу імені Суворова (з 23.03.1993 року Агрофірма «Росток», з 20.06.1997 року Приватна агрофірма «Росток») с Святилівка, які зберігаються в Трудовому архіві, інформація стосовно [PERSON] - відсутня. Підстава: Ф № 51, книги обліку розрахунків по оплаті праці та книги обліку трудового стажу та заробітку колгоспників за 1986-1997 роки (т.1 а.а. 232). Тобто, трудовий архів також констатував факт відсутності інформації стосовно [PERSON] у документах колгоспу імені Суворова (з 23.03.1993 року Агрофірма «Росток», з 20.06.1997 року Приватна агрофірма «Росток»). Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не доведено факт того, що він працював та був членом Агрофірми «Росток» на момент видачі останній 11 січня 1997 року державного акту, суд дійшов висновку, що позивач не набув права на земельну частку (пай), тому позов до задоволення не підлягає. Судом не вирішується заява представника відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову по суті позовних вимог. У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позову, не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір.

Outcome: dismissed