Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» звернулося до суду з дійсним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.11.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було кредитний договір №1240238, відповідно до якого відповідачу надано кредит на 10000,00 грн. 07.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07092021, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача. 07.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» укладено договір факторингу №2-07/09/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відступило ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за плату належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача. Оскільки на даний час [PERSON] в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому представник позивача звернувся із позовом до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 15700,00 грн., що складається із 10000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 5700,00 грн. заборгованість за відсотками, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 серпня 2025 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 серпня 2025 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові відправлення, які повернулися до суду без вручення з довідкою відділення «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою», та які були йому вручені, відповідно до п. 1,4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомляв. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд постановив про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 13 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1240238(а.с.9-12), відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту грошові кошти у сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Стандартна та знижена процентна ставка складає 1,90% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 693,50%, орієнтовна загальна вартість кредиту 15700,00 грн. Даний Договір підписаний відповідачем електронним підписом із застосуванням одноразового ідентифікатора, що передбачено п.9.8 Договору, а також підтверджується довідкою ТОВ «Лінеура Україна» про ідентифікацію (а.с.16). Також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, що містить аналогічні умови кредитування викладені вище у кредитному договорі (а.с.7-8). ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало перерахувавши на банківський рахунок [PERSON] суму кредиту у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 15 липня 2025 року (а.с.17). Відповідно до розрахунку заборгованості первинного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» (а.с.48-49) та виписки з особового рахунку за кредитним договором №1240238(а.с.15) у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 15700,00 грн., що складається з 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5700,00 грн. заборгованість за відсотками. 07 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07092021, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.18-21). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №1-07092021 від 07 вересня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15700,00 грн., що складається з 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5700,00 грн. заборгованість за відсотками(а.с.22). 07 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» укладено договір №2-07/09/2021 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» відступило ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.24-25). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору №2-07/09/2021 відступлення права вимоги від 07 вересня 2021 року ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15700,00 грн., що складається з 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5700,00 грн. заборгованість за відсотками(а.с.26). За змістом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу). Судом установлено, що ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» право вимоги до відповідача, який у свою чергу відступив дане право вимоги позивачу, договір факторингу є дійсним та чинним, відомостей про те, що вони оскаржувалися в судовому порядку відсутні. Відтак, суд погоджується з ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», що до нього, як до нового кредитора, перейшли права вимоги до [PERSON] за вищенаведеним кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В силу ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки статтею 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Таким чином, суд встановив, що первісним кредитором було виконано зобов`язання щодо надання грошових коштів, в той же час відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання та не здійснював платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунок попередніх кредиторів, ні на рахунок позивача. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків. 26 вересня 2025 року представником позивача було подано заяву про розподіл судових витрат, у яких останній просив стягнути з відповідача витрата на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн.(а.с.52-54). Так, 09 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем укладено договір №09/07/2025 про надання правової допомоги (а.с.28-29). Відповідно до акту про отримання правової допомоги від 15 вересня 2025 року адвокат Пархомчук С.В. надав, а клієнт ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» прийняв правову допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №1240238 від 13 листопада 2020 року у сумі 10500,00 грн. (а.с.56). Відповідно до платіжної інструкції №997 від 15 вересня 2025 року ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» оплатив на рахунок [PERSON] 10500,00 грн., призначення платежу правнича допомога згідно Договору про надання правової допомоги від 09.07.2025 року, згідно рахунку 15.09.2025-11 (а.с.59). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved