Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 28 квітня 2017 року. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . [PERSON] у позовній заяві вказує, що під час проживання спільне сімейне життя з відповідачем не склалосяз причини зловживання чоловіком спиртним напоями, подружньої зради. У сім`ї постійно виникали сварки і відносини змінились. З листопада 2025 року позивач переїхала з дитиною до своїх батьків. 04 лютого 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , в якому відповідач вказав, що не погоджується з обґрунтуванням мотивів необхідності розірвання шлюбу та вважає, що позивачка вводить суд в оману. У той же час Відповідач не заперечує у викладеному відзиві щодо розірвання шлюбу з позивачкою. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій прохала розглянути справу без його участі, підтримує позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про судове засідання належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2017 року, про що виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області було складено відповідний актовий запис № 02 (а. с. 8). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права дітей, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, то позивачеві з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 665,6 грн. Решта судових витрат у розмірі 665,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved