Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Заявниця [PERSON] 17.12.2025 звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту утримання цивільної дружини військовим під час несення служби і на момент його загибелі. У обгрунтування заяви зазначила, що її цивільний чоловік [PERSON] загинув [INFO] під час виконання бойового наказу по захисту Батьківщини. По факту загибелі військовослужбовця [PERSON] , за вих. №1848/7/967убд від 16.04.2025 року, на ім`я заявниці [PERSON] , було видано довідку про безпосередню участь [PERSON] , у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 20.01.2025 у справі №548/2749/24, яке набрало законної сили 20.02.2025 встановлено факт проживання однією сім`єю заявниці [PERSON] та [PERSON] , який загинув [INFO] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з серпня 2016 року по жовтень 2022 року. Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум заявниці було відмовлено у призначенні частки одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю [PERSON] . Заявниця вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю чоловіка, тому змушена звернутися до суду із даною заявою. Згідно з протоколом авторозподілу справи між суддями від 17.12.2025 вказану справу передано для розгляду судді Старокожку В.П. Ухвалою судді від 18.12.2025 цю заяву залишено без руху, надано заявниці п`ять днів для виправлення недоліків, а саме: уточнення кола заінтересованих осіб у справі та зазначення мети звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. На виконання вищевказаної ухвали заявниця 22.12.2025 надала до канцелярії суду заяву про виправлення недоліків. Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 23.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та залученои до участі у справі, в якості заінтересованих осіб: [INFO], [PERSON] , в інтересах якого діє Служба в справах дітей Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області. Заявниця [PERSON] у заяві про встановлення факту утримання цивільної дружини військовим під час несення служби і на момент його загибелі, прохала розгляд справи проводити за її відсутності, в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце його проведення. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив задоволити заяву про встановлення факту утримання цивільної дружини військовим під час несення служби і на момент його загибелі та розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України, в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення в яких просив розглянути справу за його відсутності та залишити без розгляду заяву [PERSON] в зв`язку з наявністю спору про право та необхідністю розгляду даної справи в порядку позовного провадження. Представник заінтересованої особи [PERSON] , в інтересах якого діє Служба в справах дітей Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце його проведення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що вимоги заявниці не підлягають задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. [INFO] [PERSON] помер в с.Макіївка Сватівського району Луганської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ./а.с.33/ По факту загибелі військовослужбовця [PERSON] , за вих. №1848/7/967убд від 16.04.2025 року, на ім`я заявниці [PERSON] , було видано довідку про безпосередню участь [PERSON] , у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України./а.с.36/ Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 20.01.2025 у справі №548/2749/24, яке набрало законної сили 20.02.2025, встановлено, що заявниця [PERSON] з померлим [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хорольського районний суд Полтавської області від 19.08.2016 року./а.с.10/ Вподальшому заявниця з померлим [PERSON] помирилася та продовжила проживати однією сім"єю без реєстрації шлюбу з серпня 2016 року по жовтень 2022 року, коли [PERSON] був призваний на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період згідно довідки [INFO] №251 від 06.11.2024 року. [INFO] [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання перебуваючи на посаді заступника командира бойової машини-навідника-оператора військової частини [NUMBER] згідно сповіщення сім`ї №156 [INFO] вих.№11/4284 від 19.09.2024 року. Зазначеним рішенням встановлено факт проживання однією сім`єю заявниці [PERSON] та [PERSON] , який загинув [INFO] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період часу з серпня 2016 року по жовтень 2022 року. Від спільного проживання під час вказаного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ./а.с.8/ Згідно довідки виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області №09-08/01/922 від 03.12.2024 заявниця [PERSON] , [PERSON] та їх син [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] ./а.с.13/ З витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 112/в від 04.12.2025 вбачається, що [PERSON] зверталася із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги та їй було відмовлено, оскільки відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до одного з подружжя, неможливо встановити чи є заявниця непрацездатною особою (особою з інвалідністю), та чи перебувала вона на утриманні колишнього чоловіка. Без надання вказаних документів неможливо встановити право заявниці на отримання частки одноразової допомоги./а.с.56/ З витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 189/168 від 25.09.2025 вбачається про призначення сину загиблого [PERSON] - [PERSON] одноразової грошової допомоги в розмірі 1/3 частин 15000000 грн, в сумі 5000000 грн./а.с.57/ Заявницею [PERSON] надано виписку з її рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.11.2022 по 01.11.2024 /а.с. 20-32/, з якої вбачається 1) зарахування від органу виконавчої служби по аліментам від [PERSON] : 5564,90 грн. - 15.12.2022, 7069,06 грн - 17.02.2023, 14725,00 грн - 23.02.2023, 10346,72 грн - 16.03.2023, 14725,00 - 23.03.2023, 10346,72 грн - 20.04.2023, 14725,00 грн - 01.05.2023, 10346,72 грн - 13.05.2023, 14725,00 грн - 25.05.2023, 9627,19 грн - 13.06.2023, 7350,56 грн - 22.06.2023, 5172,37 грн - 13.07.2023, 16183,33 грн - 25.07.2023, 5172,37 - 15.08.2023, 23081,64 грн - 29.08.2023, 5172,37 грн - 16.09.2023, 23081,64 грн - 27.09.2023, 1459,79 - 14.10.2023, 4688,63 грн - 21.11.2026, 21598,32 грн. - 02.12.2023, 5537,23 грн - 20.12.2023, 7350,56 грн - 27.12.2023, 1176,99 грн - 27.12.2023, 4360,26 - 19.01.2024, 10785,39 грн - 24.01.2024, 5537,23 грн - 14.02.2024, 8437,09 грн - 26.02.2024, 5537,23 грн - 14.03.2024, 7350,56 грн - 22.03.2024, 5537,23 грн - 15.04.2024, 948,46 грн - 22.04.2024, 5591,48 грн - 15.05.2024, 25035,57 грн - 20.05.2024, 1248,58 грн - 29.05.2024, 5607,99 грн - 13.06.2024, 25035,83 грн - 20.06.2024, 5607,99 грн - 15.07.2024, 25035,83 грн - 19.07.2024, 5607,99 грн - 14.08.2024, 4025,87 грн - 27.08.2024, 18548,22 грн - 02.09.2024, 5639,89 грн - 13.09.2024, 13706,74 грн - 30.09.2024 2) ряд зарахувань без вказівки від кого вони здійснені: 1990, 00 грн - 01.11.2022, 1990, 00 грн - 02.11.2022, 1990,00 грн - 13.12.2022, 1990,00 грн - 16.12.2022, 1990,00 грн - 16.12.2022, 1778,84 грн - 04.08.2023, 3) зарахування безпосередньо від [PERSON] : 6000,00 грн - 19.01.2023, 2000,00 грн - 25.12.2023, 5000,00 грн. 18.01.2024, 4) ряд зарахувань відсотків за банківськими вкладами, соціальними виплатами та орендною платою від СВК "Перемога". В матеріалах справи містяться фотографії загиблого [PERSON] , під час проходження його служби в Збройних Силах./а.с.16,17/ Норми права, застосовані судом. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Частина 1 ст. 20 ЦК України встановлює, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. За правилом ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до ст. 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції станом на 09.04.2023) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Відповідно до статті 16-1 Закону України № 2011-XII (станом на 09.04.2023), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції станом на 09.04.2023), право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. За правилом частини 4 статті 30 вказаного Закону, непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію (ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"). Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України (п. 3 ч. 16-2 Закону України № 2011-XII станом на 09.04.2023). Так, механізм виплати вказаної одноразової грошової допомоги врегульовано Постановою КМУ "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168). Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови № 168, особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абз. 8 п. 2 Постанови № 168). Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (абз. 3 п. 2 Постанови № 168). Згідно із ч. 6 ст. 16-3 Закону України № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістам. Мотивована оцінка аргументів сторін. Судом в межах розгляду даної справи встановлено, що військовослужбовець [PERSON] загинув [INFO] під час виконання ним обов`язків військової служби, тому право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, діти, які не досягли повноліття та утриманці загиблого (померлого). Міністерством оборони України призначено сину загиблого [PERSON] одноразову грошову допомогу в розмірі 1/3 частин такої допомоги в сумі 5000000,00 грн. Заявниці відмовлено у призначенні такої допомоги, оскільки вона, зокрема не відноситься до одного з подружжя, відсутні відомості, що вона є непрацездатною особою (особою з інвалідністю), та, що вона перебувала на утриманні [PERSON] . Частиною 2-3 статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам (ч. 4 ст. 3 СК України). Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Верховний Суд України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 роз`яснив, що доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Судом встановлено, що дійсно колишнє подружжя: заявниця- [PERSON] [INFO] та загиблий військовослужбовець [PERSON] , після розірвання шлюбу продовжили проживати однією сім`єю як подружжя, що встановлено рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 20.01.2025 у справі №548/2749/24, яке набрало законної сили 20.02.2025. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Як вказано вище, аналогічні норми містяться в статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Судом встановлено, що заявниця - [PERSON] на момент смерті [INFO] [PERSON] була працездатного віку. Поряд з цим, в межах розгляду даної справи наявними матеріалами не встановлено, що позивач одержувала від померлого допомогу, що була постійним і основним джерелом засобів до її існування, що могло б свідчить про факт перебування її на утриманні померлого [PERSON] . Судом встановлено з виписки з рахунку заявниці в АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.11.2022 по 01.11.2024 /а.с. 20-32/, що померлий [PERSON] за весь період перерахував грошові кошти особисто заявниці лише 3 рази: 6000,00 грн - 19.01.2023, 2000,00 грн - 25.12.2023, 5000,00 грн. 18.01.2024, в той же час заявниці регулярно нараховувались аліменти, відсотки за депозитними вкладами, соціальні виплати та 1 раз орендна плата від СВК "Перемога". Вподальшому заявниці було виплачено депозити на картку 28.06.2024 200000,00 грн. та 23.08.2024 200000,00 грн. Посилання заявниці на те, що померлий [PERSON] був основним джерелом доходу її сім`ї не знаходять свого підтвердження, так як аліменти нараховувались на утримання їх спільного сина, а не заявниці, а померлий здійснив лише 3 перерахування особисто для заявниці. Вищевказаним спростовується посилання заявниці на нотаріально засвідчені пояснення батька померлого [PERSON] , а заінтересованої особи по справі - [PERSON] про те що заявниця перебувала на утриманні його померлого сина, так як він надсилає їй кошти і при зустрічах дає готівку /а.с.19/. В той же час вищевказаною заявою заінтересованої особи [PERSON] та його заявою про задоволення заяви про встановлення факту спростовується заява представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про залишення без розгляду заяви [PERSON] в зв`язку з наявністю спору про право та необхідністю розгляду даної справи в порядку позовного провадження. Вищевказане доводить, що дохід померлого не був єдиним джерелом доходу заявниці і вона не мала від нього фінансової залежності на момент його смерті. В матеріалах справи відсутні належні докази, які б дали змогу суду порівняти доходи [PERSON] з доходами померлого для встановлення такого факту (довідка про заробітну плату/грошове забезпечення, довідка ОК-7, відомості про отримані доходи з органу ДПІ/роботи тощо). Заявницею не було надано таких доказів як і не заявлено клопотання про їх витребування. Встановити вказаний факт лише на підставі вищевказаної виписки з рахунку заявниці та нотаріально засвідчених пояснень заінтересованої особи по справі - [PERSON] , на думку суду, є недостатнім, враховуючи можливість та необхідність документального доведення таких обставин. Таким чином, заявниця [PERSON] в межах розгляду даної справи не довела належними та допустимими доказами те, що вона перебувала на утриманні загиблого [PERSON] , тому в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову в задоволенні заяви про встановлення факту утримання цивільної дружини військовим під час несення служби і на момент його загибелі, судові витрати зі сплати заявницею [PERSON] судового збору при зверненні до суду в сумі 1211,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2.451213469.1 від 17.12.2025, покладаються на [PERSON] .

Outcome: dismissed