Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

26.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі - ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА", кредитодавець, позивач) в особі представника - Памірського Максима Анатолійовича, через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтовувало наступним. 02.09.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 468174-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. ТОВ «Бізнес Позика» 02.09.2023 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 468174-КС-003 про надання кредиту. В той же день [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 468174-КС-003 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1653 на номер телефону [NUMBER] , який відповідачкою було введено/відправлено. Отже, 02.09.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 468174-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 грн із заявленим строком кредитування - 16 тижнів, базовий період - 14 днів, комісія за видачу кредиту - 750 грн, знижена % ставка - 1,15514127 % в день, стандартна % ставка - 2,00000000 % в день, термін дії договору до 23.12.2023, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 10480,грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 11956,93 процентів. Пунктом 3.2.3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти, на умовах, визначених договором, шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , а остання, підтвердивши виникнення зобов`язань, такі належним чином не виконала, у зв`язку із чим, станом на 01.12.2025 загальний розмір заборгованості становить 16120,72 грн, яка складається з: 5000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 10370,72 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 750,00 грн - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту, які позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 гривень. Ухвалою суду від 19.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 09.03.2026 відповідачем скеровано відзив на позовну заяву, в якому остання не заперечує факт отримання грошових коштів за кредитним договором, проте не погоджується із розміром заборгованості, заявленої позивачем. Вважає, що нараховані проценти та інші додаткові платежі є надмірними, такими, що не відповідають принципам розумності та справедливості, та значно перевищують суму фактично отриманих коштів. Просить суд зменшити розмір процентів і залишити до стягнення лише суму основного боргу, розстрочивши її сплату частинами у розмірі 1000 грн щомісячно, без нарахування додаткових процентів. Сторони в судове засідання не прибули. Позовна заява містить прохання представника позивача про розгляд справи в його відсутність. Причини неприбуття відповідача суду не відомі. Остання повідомлена належним чином про час, день та місце розгляду справи. Заява про відкладення розгляду справи та інші клопотання до суду не надходили. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні 11.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 12.03.2026. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та давши їм належну оцінку суд дійшов до наступного висновку. 02.09.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] був укладений в електронній формі договір № 468174-КС-003. Згідно із розділом 2 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісією за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика». Тип кредиту - кредит. Строк, на який надається кредит - 16 тижнів. Стандартна процентна ставка за кредитом - в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом - в день 1,15514127, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту - 750,00 гривень. Розмір комісії залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Загальний розмір наданого кредиту - 5000,00 гривень. Термін дії договору - до 23.12.2023. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 10480,00 гривень. Пунктом 3.2 розділу 3 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються за ставкою вказаною у пункті 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в підпункті 3.2.3 та Додатку № 1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче. Відповідно до пп. 3.2.2 пункту 3.2 розділу 3 договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється відповідно до погодженого графіку платежів, наведеного в пп. 3.2.3 та Додатку № 1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 2.4. договору. При цьому нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пп. 3.2.3 та Додатку № 1 до договору, та до закінчення строку дії договору. Підпунктом 3.2.3 пункту 3.2 розділу 3 договору встановлено графік платежів за договором. Відповідно до пп. 4.2.1, 4.2.3 пункту 4.2 розділу 4 договору позичальник зобов`язаний виконувати цей договір у порядку та в строки (терміни), встановлені договором. Повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором до закінчення строку (терміну) дії договору. У пп. 4.3.10 пункту 4.3. розділу 4 договору встановлено, що кредитодавець має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених чим договором, вимагати повернення суми кредиту, сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом та комісії (якщо комісія не була сплачена позичальником раніше), в повному обсязі у разі затримання сплати частини боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом та/або комісії на строк (термін), що перевищує один календарний день. Згідно із пунктами 6.1, 6.2 розділу 6 договору сторони несуть відповідальність за порушення умов договору відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», інших нормативно- правових актів законодавства України та цього договору. Закінчення строку (терміну) дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору, які мали місце під час дії договору. У пункті 7.1 розділу 7 договору зазначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної в пункті 2.7 договору. Відповідно до пункту 7.12 розділу 7 договору спосіб перерахування позичальнику кредиту: у безготівковій формі шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору. Вказаний договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1653, відправленим на номер [NUMBER] . Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника, його персональні дані, номер мобільного телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Зі змісту договору убачається, що між сторонами узгоджений графік повернення кредиту. До вказаного договору позивачем додано пропозицію (оферту) щодо укладання договору № 468174-КС-003 про надання кредиту від 02.09.2023, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 468174-КС-003 про надання кредиту від 02.09.2023, візуальну форму послідовності дій клієнта, анкету клієнта та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», затверджені наказом № 13-ОД від 27 червня 2022 року, які набрали чинності 28 червня 2022 року. Умови кредитування, погоджені між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , відображені й в паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5473, відправленим на номер телефон у [NUMBER] . Грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень були перераховані відповідачці 02.09.2023 12:51 на картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою, наданою позивачу, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід». На момент укладення кредитного договору відповідачка не зверталася до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася зі всіма умовами такого договору. Наведеного відповідач не спростувала належними та допустимими доказами і матеріали справи не містять відомостей про оскарження чи визнання недійсним кредитного договору. Відповідач доказів погашення вказаної заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені кредитним договором, та спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, не надала. Станом на 01.12.2025 [PERSON] має заборгованість за договором № 468174-КС-003 про надання кредиту від 02.09.2023 у розмірі 16120,72 грн, яка складається з: 5000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 10370,72 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 750,00 грн - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту, що підтверджується складеними позивачем розрахунками. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний, допустимий і достовірний доказ, відповідачем спростований не був. Сторона відповідача не надала суду контррозрахунок суми заборгованості, а відтак відсутні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану банком суму заборгованості. Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», як кредитодавцем, та фізичною особою [PERSON] - споживачем фінансових послуг. Договір про надання фінансового кредиту було укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються учасниками цивільної справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із змістом статей 626 та 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача(позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору. У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно із приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пунктів 5) та 6) частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 ЦК України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що конструкцію договору приєднання, яким є договір № 468174-КС-003 про надання кредиту від 02.09.2023 було розроблено кредитодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика». Оскільки умови договору приєднання розробляються фінансовою компанією, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим фінансова компанія має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 ЦК України можна уважати, що споживач фінансових послуг лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором № 468174-КС-003 про надання кредиту від 02.09.2023 у розмірі 16120,72 гривень, обґрунтував право вимоги до відповідачки тим, що між ним та [PERSON] було укладено вказаний договір, який відтворений шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер телефону відповідачки. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Відповідно до умов кредитного договору сторони узгодили номер електронного платіжного засобу відповідачки, на який кредитодавцем здійснювалося зарахування кредитних коштів. З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що загальна заборгованість [PERSON] за договором № 468174-КС-003 про надання кредиту від 02.09.2023 становить 16120,72 грн і складається з: 5000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 10370,72 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 750,00 грн - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Ураховуючи наявні у матеріалах справи докази, які підтверджують факт перерахування на рахунок відповідачки кредитних коштів у розмірі 5000,00 гривень, суд дійшов висновку, що вона фактично отримала кредитні кошти у зазначеному розмірі, а отже, вимога позивача щодо стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту є такою, що підтверджується матеріалами справи, ґрунтується на належних та допустимих доказах, які узгоджуються між собою, тому, підлягає задоволенню. Стосовно заборгованості відповідачки за відсотками суд зазначає таке. У пункті 2.4. договору № 468174-КС-003 сторони погодили, що стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,0 %, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15514127 %, фіксована. За умовами пункту 3.2. договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у пункті 2.4. договору, на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, у залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в пункті 3.2.3. та додатку № 1 до договору, і розраховується в порядку, описаному нижче. Згідно із пп. 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в пп. 3.2.3. та додатку № 1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 2.4. договору. Відповідно до умов пп. 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в пп. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пп. 3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачка, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернула належні до сплати грошові суми, чим порушила встановлений графік обов`язкових платежів. Позивачем була нарахована суму заборгованості по відсотках у межах строку дії договору № 468174-КС-003 про надання кредиту від 02.09.2023, а саме у період з 02.09.2023 по 23.12.2023, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. До дати першого планового погашення заборгованості, а саме до 23.09.2023 року, позивач здійснював нарахування відсотків за погодженою зниженою процентною ставкою - 1,15514127 в день. Оскільки відповідачка порушила встановлений договором графік платежів, надалі позивачем нараховувалися відсотки за стандартною процентною ставкою - 2,00000000. Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно із пунктом 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави стверджувати, що, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5 %, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5 %, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1 %. Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Оскільки нарахування відсотків за кредитним договором здійснювалось позивачем у період з 02.09.2023 по 23.12.2023, тобто, до набрання чинності вказаними законодавчими обмеженнями, застосована процентна ставка не суперечить вимогам чинного на той час законодавства України. Оскільки матеріалами справи підтверджується, що нарахування відсотків здійснювалося позивачем у межах строку дії кредитного договору № 468174-КС-003, за процентною ставкою, погодженою сторонами, а поданий розрахунок заборгованості є детальним, обґрунтованим та підтвердженим матеріалами справи, суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками у сумі 10370,72 гривень є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Аналізуючи умови кредитного договору від 02.09.2023 суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що з боку відповідача щодо позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, яке відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. Позивач ТОВ "Укр Кредит Фінанс" надав суду належні, допустимі та достатні докази на підтвердження позовних вимог. Враховуючи те, що суд встановив факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем коштів за цими договором та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, а також доведено, що відповідач був повідомлений про умови кредитування, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, відображає наявність обґрунтованої заборгованості і доказів зворотного відповідач суду не надала. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів обставини, на які він посилався як на підставу в частині своїх вимог до відповідача та такі не спростовані відповідачем, доказів належного виконання нею кредитного Договору щодо повернення отриманих кредитних коштів та відсотків суду не подала, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач просила розстрочити виконання рішення суду шляхом сплати суми основного боргу частинами у розмірі 1000 грн щомісячно, без нарахування додаткових процентів. Розстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав. Відповідач не надала суду доказів на існування обставин за яких суд міг розстрочити виконання рішення суду, а тому судом відхилено клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду. Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Outcome: approved