Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

До Придніпровського районного суду міста Черкаси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 17 вересня 2021 року між ним та відповідачем було укладено Договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, згідно якої вона зобов`язалась повернути йому борг в сумі 50000 грн. 00 коп. в строк за погашення кредиту по договору 23665966500 від 27.08.2021 в АТ «Таскомбанк», який був оформлений на його ім`я. Згідно довідки банку кредитні зобов`язання за договором виконані в повному обсязі та банк не має до нього претензій. На день його звернення до суду борг відповідача складає 109785 грн., в цю суму входить тіло кредити, проценти та комісія банку за надання пакету послуг по видачі кредиту та ця сума була сплачена позивачем. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь з відповідача 109785 грн та сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 10.12.2025 відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін). Позивач [PERSON] у судовому засідання просив задоволити позовні вимоги. Пояснив, що відповідач його колега по роботі. Просила у нього у борг кошти, їй вони потрібні були на лікування, а їй не дають кошти в кредит. Він уклав на свої ім`я кредитний договір у АТ «Таскомбанк» та отримав у касі кошти, які передав одразу відповідачці, а вона у свою чергу написала розписку, що буде погашати кредит за умовами кредитного договору. Позивач, після того, як дізнався, що кредитний договір відповідачкою не виконується, почав самостійного його виконувати, шляхом внесення усіх сум. Звернення до [PERSON] щодо повернення котів не дали результату. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про поважність причин неявки не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованою адресою місця проживання, шляхом направлення «СМС-повідомлення». Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що згідно наданої розписки [PERSON] отримала кошти від [PERSON] та зобов`язується повернути кошти шляхом погашення кредиту 50000 грн. 00 коп. по кредитному договору «ТАС комбанк» № 2366596500 від 27.08.2021, а також, 70000 грн. 00 коп. по кредитному договору «ПУМБ» № 100196697710 від 17.09.2021 року. В судовому засіданні досліджено оригінал даної розписки, яка знаходиться у матеріалах справи. Позивачем надано Довідку від 23.04.2024 № 42/543 АТ «ТАСКОМБАНК» про те, що Кредитний договір № 7375912404, укладений 17.08.2022 між [PERSON] та банком, припинив свою дію з 20.04.2024 у зв`язку з повним виконанням позичальником зобов`язань. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до Позичальника за цим договором. Як вбачається з наданих копій квитанцій [PERSON] ним на погашення заборгованості за кредитним договором 2365596500 від 27.08.2021 за період часу з 07.12.2021 по 18.04.2024 внесені кошти у загальній сумі 109785 грн, що також узгоджується з випискою по транзитному рахунку № [NUMBER] . Отже, судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання вказані в борговій розписці не виконала - нею не здійснювалися погашення боргових зобов`язань за кредитним договором, про що йдеться у оригіналі розписки. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів. Ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст.599 ЦК України.) Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року (провадження N 6-63цс13) та від 11 листопада 2015 року (провадження N 6-1967цс15), що підтриманий і Верховним Судом у постанові від 19 травня 2020 року (справа N 212/2099/16-ц, провадження N 61-24508св18). Аналізуючи указані норми, суд приходить до висновку, що боргова розписка надана [PERSON] , є документом, який підтверджує отримання нею від [PERSON] грошових коштів в розмірі 50000 грн. 00 коп. та у подальшому нею не виконані взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів, які зумовили отримання цих коштів повернення коштів на виконання Кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача та стягненню з відповідача на його користь борг у сумі 109785 грн. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved