Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Король В.Р., звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 2013 року по 2016 рік позивач перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . [INFO] у них народилася донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.02.2014. 11 січня 2016 року Московським районним судом м. Харкова шлюб між ними було розірвано та з того часу вона разом із донькою мешкає окремо. Відповідач більше п`яти років не цікавиться життям доньки, не надає кошти на її утримання, не бере участі у вихованні та навчанні дитини. Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 18 травня 2021 у справі № 643/4708/21 з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 березня 2021 року і до досягнення повноліття дитиною. Однак, відповідачем вказане рішення суду не виконувалось, аліменти жодного разу не сплачувались. [PERSON] більше п`яти років не піклується про дитину, не проявляє будь-якої заінтересованості в її житті, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, взагалі не спілкується з донькою та не виходить з нею на зв`язок, тобто жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки відносно неповнолітньої доньки. Таким чином, протягом тривалого часу (п`яти років) всі необхідні умови для проживання, розвитку, навчання й відпочинку неповнолітньої [PERSON] створює саме позивач. Остання приймає активну участь у вихованні та навчанні дитини, в організації її вільного часу, створенні необхідних умов для комфортного проживання та розвитку своєї доньки. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення відповідача від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що є травматичним для психіки дитини і перешкоджають її здоровому розвитку та вихованню. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON] буде відповідати інтересам дитини. Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду 16.07.2025 було замінено третю особу з Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради на Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради; зобов`язано Департамент служб у справах дітей надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача; закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні підтримала позов з наведених у ньому підстав, просила про його задоволення. Крім того позивач зазначила, що на даний час перебуває у шлюбі з [PERSON] , якого її донька [PERSON] називає батьком. Представник позивача в судовому засіданні підтримавпозов з наведених у ньому підстав, просив його задовольнити. Крім того, просив суд врахувати пояснення дитини [PERSON] , які вона надавала органу опіки та піклування у письмовому вигляді, та які відображені у висновку Департаменту служб у справах дітей №414 від 11.11.2025 щодо відсутності заперечень з приводу позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник відповідача, адвокат Печериця В.Г., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що відповідач бажає спілкуватися з донькою, та намагається приймати участь у вихованні дитини, однак позивач чинить перешкоди у цьому. З приводу надання матеріальної допомоги зазначив, що останнім часом відповідач здійснив 2 перекази на банківську карту позивача розміром по 1600 грн., один з яких позивачем був повернутий назад на карту. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, - Сахно Є.В., в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Через систему «Електронний суд» надала пояснення та висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Просила провести розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, рішення у справі прийняти з урахуванням наданого висновку. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та представника третьої особи. За наслідком судового засідання 23.02.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив дату та час його проголошення 04.03.2026 о 15.00 год. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи вищенаведене, дата ухвалення рішення у вказаній справі є дата складення повного судового рішення. Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд зазначає таке. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 11.02.2014, актовий запис 249 (а.с.18). Батьками дитини записані [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач), які 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2016 у справі №643/17862/15-ц шлюб між сторонами було розірвано (а.с.23). З 06.10.2023 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №452 (а.с.18). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2021 з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 березня 2021 року і до досягнення повноліття дитиною. Зі слів сторони позивача, вказане рішення суду не виконувалось, аліменти жодного разу не сплачувались, проте доказів на підтвердження вказаної обставини матеріали справи не містять, як і не містять доказів надання матеріальної допомоги відповідачем своїй малолітній дитині, [PERSON] . Відповідно до довідки КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» ХМР № 89 від 05.03.2025, дитина [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться під наглядом фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка №13» ХМР з народження. Декларація була укладена матір`ю дитини з лікарем [PERSON] . Дитина вчасно проходить планові медичні огляди, щеплена за календарем, настанови лікарів мати виконує у повному обсязі, скарг на дану сім`ю немає (а.с.29). За даними характеристики, виданої КЗ «Харківська гімназія №42» Харківської міської ради №04-12/55 від 05.03.2025, [PERSON] зарахована до вказаного закладу освіти 30.08.2021. За час навчання зарекомендувала себе як дисциплінована, відповідальна учениця. Фізичний та психічний розвиток відповідає віковим нормам. Дитина охайна, доглянута. Мати, [PERSON] , бере активну участь у житті доньки, допомагає, підтримує та контролює доньку у навчанні, активно співпрацює з класним керівником. Батько, [PERSON] , на даний час з класним керівником на зв`язок не виходив, батьківські збори не відвідував (а.с.30-31). Відповідно до Висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , Департамент служб у справах дітей як представник органу опіки та піклування в інтересах дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] . Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Крім того у вказаному висновку зазначено, що малолітня дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де створені належні умови для проживання дитини. В процесі підготовки висновку малолітня [PERSON] надала свої письмові пояснення, в яких зазначила, що не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав, бо не спілкується з ним тривалий час, її життям батько не цікавиться. Вона живе разом з мамою та її чоловіком (татом [PERSON] ), які її підтримують та забезпечують. Для з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору батько дитини, [PERSON] , був запрошений до Департаменту служб, проте за запрошенням не з`явився (а.с.106-107). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першоючетвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків. Що стосується висновку Департаменту служб у справах дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , суд зазначає таке. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що вказаний висновок не є достатньо об`єктивним та обґрунтованим, має рекомендаційний характер та не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Орган опіки та піклування не надав оцінки причинам ухилення відповідача від виконання обов`язків. На думку суду, висновок Департаменту служб у справах дітей суперечить інтересам дитини. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 199/3287/23 (провадження № 61-8177св24), від 12 березня 2025 року у справі № 930/1141/24 (провадження № 61-994св25). Зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, суд також не бере до уваги протоколи опитування [PERSON] від 14.03.2025, та [PERSON] від 14.03.2025, наявні в матеріалах справи. Суд зауважує, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, провадження № 61-8918сво23. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Виходячи з встановлених судом обставин справи, зважаючи на відсутність беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку [PERSON] щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, вчинення насильства відповідачем по відношенню до дитини, або наявності інших обставин, які є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої доньки. На думку суду, з метою захисту якнайкращих інтересів дитини доцільним буде збереження зв`язку малолітньої [PERSON] з батьком [PERSON] . Водночас, суд вважає за доцільне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, [PERSON] , [INFO] . У разі небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, позивач не позбавлена права повторно звернутися до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав (постанови Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року в справі № 464/2040/23, від 06 березня 2024 року в справі № 317/2256/22 від 22 січня 2025 року в справі № 333/8983/23). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed