Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Деал Фінанс Груп" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 24.07.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (далі - ТОВ «1БАНК») та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №8167793, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 2250,00 грн строком на 360 днів (з 24.07.2025 по 18.07.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми напданого кредиту, що у грошовому виразі складає 388,13 грн. 16.09.2025 між ТОВ "1БАНК" та ТОВ "Деал Фінанс Груп" було укладено договір факторингу № 16/09/25, на підставі якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №8167793 від 24.07.2025. Враховуючи умови кредитного договору №8167793 від 24.07.2025, заборгованість [PERSON] становить 8869,51 грн, яка складається з 2250,00 грн - суми заборгованості за основною сумою боргу, 1731,38 грн - заборгованість за процентами, 388,13 грн заборгованість за комісією, 4500,00 грн - заборгованість за пененю/неустойкою. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №8167793 від 24.07.2025 в розмірі 8869,51 грн, понесені судові витрати в розмірі 2422,40 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 13.01.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. Відповідно до позовної заяви просив розгляд даної справи проводити без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 77). Відповідач [PERSON] двічі належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 81). Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подав, у судове засідання 12.03.2026 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом ухвалено здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що що 24.07.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №8167793, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 2250,00 грн строком на 360 днів (з 24.07.2025 по 18.07.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 %, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми напданого кредиту, що у грошовому виразі складає 388,13 грн. Розмір першого обов`язкового платежу 815,63 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3949,85 %. Денна процентна ставка/день 0,998%. Сума до сплати позичальником в дату повернення кредиту становить 10333,13 грн. Умовами договору не передбачено наявність у позичальника права ініціювати укладення додаткових угод для продовження строку кредитування. Надання кредиту в межах ліміту кредитної лінії супроводжується оформленням додаткової угоди до договору. Така додаткова угода є невідємною частиною цього договору.За порушення кредитодавцем строків надання позичальнику кредиту, визначених договором позичальник має право стягнути з кредитодавця неустойку у вигляді пені за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Договір підписано електронним одноразовим ідентифікатором 431172 (а.с. 14-21). Згідно довідки ТОВ «1БАНК» [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ідентифікований ТОВ «1БАНК» шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису відповідно до вимог законодавства України: номер договору 8167793, одноразовий ідентифікатор 431172, час відправки 24.07.2025 03:53:06, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор [INFO] (а.с. 22). Перерахування коштів відповідачу за кредитним договором підтверджено платіжною інструкцією №209433а7-100b-42ad-afa0-a85aeb8e9e78, довідкою ТОВ «Європейська Платіжна Система» від 24.11.2025 про успішне завершення операції: дата 24.07.2025, сума 2250,00 грн, отримувач [PERSON] , ЕПЗ № [NUMBER] та інформацією А-Банку про рух коштів за карткою, емітованою на ім`я [PERSON] (а.с. 23). Відповідач умови договору не виконав, кошти не повернув, відсотки та інші платежі, передбачені договором не сплатив, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №8167793 від 24.07.2025. 16.09.2025 між ТОВ "1БАНК" та ТОВ "Деал Фінанс Груп" було укладено договір факторингу № 16/09/25, на підставі якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі, і за кредитним договором №8167793 від 24.07.2025 (а.с. 25-28, 29-34). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електрону комерцію", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електрону комерцію"). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Судом враховано, що ТОВ "1БАНК" свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним кредитним договором зобов`язань належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 8869,51 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 2250,00 грн , заборгованості за процентами -1731,38 грн, заборгованості за комісією - 388,13 грн, заборгованості за пенею/неустойкою - 4500,00 грн (а.с. 52). 13.10.2025 відповідачу [PERSON] було направлено вимогу про необхідність повернення кредиту №8167793 від 24.07.2025 в розмірі 8869,50 грн протягом 30 днів (а.с. 42 зв.ст.). Доказів на спростування позовних вимог відповідачем суду не надано, розрахунок заборгованості не спростовано. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8167793 від 24.07.2025 в частині стягнення з відповідача [PERSON] простроченої заборгованісті за сумою кредиту в розмірі 2250,00 грн суми заборгованості за основною сумою боргу, 1731,38 грн сума заборгованості за процентами, 388,13 грн суми заборгованості за комісією, а всього 4369,51 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми зе пенею/ неустойкою за порушення грошового зобов`язання в розмірі 4500,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено нараховано пеню/неустойку за кредитним договором №8167793 від 24.07.2025. З огляду на зазначене, пеня/неустойка в розмірі 4500,00 грн не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 адвокактом Ткаченко Ю.О., витяг з акту №3-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 08.12.2025, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 22.08.2025, платіжна інструкція №579936563.1 від 11.12.2025, ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» адвокатом Ткаченко Ю.О. серії АХ №1287256 від 03.08.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018 (а.с. 34 зв.с. - 37, 38-39, 40, 41, 42). Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial