Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція заявника Уповноважений представник заявника [PERSON] - адвокат Бекерська Н. В., 01.12.2025 року (вх. № 27337) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, у якій просить суд: - визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Львова, безвісно відсутнім. Письмова заява обґрунтована, зокрема тим, що [PERSON] , [INFO] , є чоловіком заявниці. До моменту свого зникнення він проживав разом із сім`єю у [ADDRESS] . Зі слів заявниці, після зникнення [PERSON] його місцезнаходження невідоме, відомостей про нього з моменту зникнення родина не отримує. У зв`язку із цим мати зниклого, за участю заявниці, звернулася до правоохоронних органів із заявою про його розшук, у зв`язку з чим було розпочато відповідні розшукові заходи, однак станом на час звернення до суду місцезнаходження останнього встановити не вдалося. Як вказано у заяві, [PERSON] є психічно хворою особою, мав обмежене коло спілкування та не підтримував постійних контактів із друзями чи співробітниками, у зв`язку із чим відсутні особи, які могли б повідомити будь-які відомості щодо обставин його зникнення чи можливого місцеперебування. Станом на день подання заяви родина зниклого складалася із заявниці - його дружини, двох неповнолітніх дітей та його матері - [PERSON] , яку визначено у справі заінтересованою особою. Окрім цього, заявниця просить викликати до суду як свідка сусідку за місцем проживання зниклого - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та може підтвердити факт тривалої відсутності [PERSON] за місцем проживання. Також після зникнення чоловіка здійснювалися спроби його пошуку, зокрема розміщувалося оголошення про зникнення у соціальних мережах, однак через значний проміжок часу віднайти відповідне оголошення не вдалося. Окрім цього, здійснювалося телефонне звернення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо можливого перебування [PERSON] на військовій службі, однак повідомлено про відсутність будь-яких відомостей щодо нього. Квартира, у якій проживав та був зареєстрований [PERSON] , є комунальною та не приватизованою, іншого майна, що належало б йому на праві приватної власності, він не мав. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне заявниці для отримання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, оскільки після зникнення чоловіка вона позбавлена можливості надати органам соціального захисту довідку про його доходи, у зв`язку із чим питання призначення відповідної допомоги може бути вирішене лише після встановлення судом факту безвісної відсутності останнього (а.с. 26-27). ІІ. Рух справи в суді Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 18). Протоколом попереднього відбору присяжних від 01.12.2025 року відібрано присяжних Зелизняк Г. М. та Шимчак Р. С. (а.с. 20). Протоколом автоматичного визначення присяжних від 01.12.2025 року основними присяжними визначено Зелизняк Г. М. та Шимчак Р. С. (а.с. 19). Судом у порядку ст. 305 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) 01.12.2025 року направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - заявника у справі (а.с. 21). Окрім цього, у порядку ч. 8 ст. 187 (та ст. 305) ЦПК України отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 2105389 про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - заявника у справі (а.с. 24). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.12.2025 року заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 22-23). 16.12.2025 року (вх. № 28551) від уповноваженого представника заявника [PERSON] - адвоката Бекерська Н. В. до суду надійшла письмова заява (документ сформований в системі «Електронний суд» 15.12.2025 року) про усунення недоліків заяви (а.с. 26-27). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.01.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі (а.с. 33). ІІІ. Позиція сторін по справі, висловлена у судовому засіданні Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримала подану заяву, яку просила суд задовольнити у повному обсязі. Уповноважений представник заявника [PERSON] - адвокат Бекерська Н. В. у судовому засіданні підтримала подану заяву, яку просила суд задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні підтримала подану заяву, яку просила суд задовольнити у повному обсязі. IV. Позиція суду Дослідивши подані документи, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, виходячи з наступного. У судовому засіданні 03.03.2026 року, суд повідомив учасників провадження, що переходить до стадії ухвалення судового рішення. Також, суд приймає до уваги лист Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 року, згідно п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. Встановлені судом фактичні обставини справи 5.1. Щодо поданих документів (письмових доказів) Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є чоловіком заявниці, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Як вбачається з поданих документів, до моменту зникнення [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Також судом встановлено, що згідно з Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12024141390001031 від 24.10.2024 року, Відділом поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України) (з приміткою «зникнення особи»). Відповідно до змісту вказаного документа, відомості до Реєстру внесено 24.10.2024 року на підставі заяви [PERSON] . Зі змісту фабули кримінального провадження вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який має психічні розлади та розлади пам`яті, 22.10.2024 року зник безвісти, і станом на момент формування витягу його місцезнаходження не встановлено (а.с. 12). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Залізничним відділом ДРАЦС (актовий запис № 19 від 25.01.2011 року), батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Залізничним відділом ДРАЦС (актовий запис № 340 від 06.08.2015 року), батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с. 5). На підставі Витягу з реєстру територіальної громади № 2023/003489776 від 05.05.2023 року встановлено, що заявниця [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , вказане стверджується також і відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 2105389 про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - заявника у справі (а.с. 13, 24). Також суд приймає до уваги, що згідно з Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 553В/2021, виданою КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер», у [PERSON] зафіксовано розлади психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку (алкогольна енцефалопатія), амнестичний тип (Корсаківський синдром) з вираженими емоційно-вольовими розладами, інтелектуально-мнестичним зниженням, психоорганічним синдромом, стійкою та повною соціально-трудовою дезадаптацією (а.с. 8). Відповідно до Довідки МСЕК серії 12 ААГ № 627309, за результатами огляду від 06.03.2024 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності (загальне захворювання). Висновок експертної комісії містить рекомендацію щодо здійснення легкої праці виключно під контролем (а.с. 9). Судом також досліджено відповідь [INFO] № 1159/9/1897 від 13.02.2026 року на адвокатський запит Бекерської Н. В. , так згідно з наданою інформацією, станом на момент розгляду запиту, у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРВ) відсутні відомості про призов [PERSON] , [INFO] на військову службу під час мобілізації на особливий період [INFO] . Також, до матеріалів позовної заяви долучено копії: паспорта громадянина України [PERSON] (ID-картка) із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків (а.с. 11), паспорта громадянина України [PERSON] (ID-картка) із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків (а.с. 14), свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] (а.с. 29), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] (а.с. 30), довідки про отримання допомоги № 2037, видану 16.11.2023 року та № 773 від 19.03.2024 року Управління соціального захисту населення Залізничного району м. Львова (Легченковій А. С. призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї на період з 01.08.2023 року по 31.01.2024 року та на наступний період - з 01.02.2024 року по 31.07.2024 року відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям») (а.с. 31, 32). 5.2. Щодо показів свідків Одним з видів доказів (даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи) у цивільному процесі, згідно п. 3 ч. 2 ст. 76 ЦПК України є показання свідків. Суд зазначає, що свідок надала покази під присягою та будучи попередженою про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 КК України, у тому числі за введення суду в оману. Так, [PERSON] , допитана у судовому засіданні в якості свідка, будучи сусідкою [PERSON] , зазначила, що вона добре знає його та його сім`ю дуже давно, ще з часу, коли він із заявницею зустрічалися молодими. За словами свідка, [PERSON] любив прогулюватися околицями Левандівки, зокрема біля озера, знав сусідів і знав, кого як звати, вітався з ними та орієнтувався у місцевості. Іноді він трохи «блудив», але завжди повертався. Востаннє свідок бачила його 22.10.2024 року, коли він вийшов з дому та після цього більше не повернувся, відомостей про його подальше місцеперебування не має. VІ. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Статтею 44 ЦК України визначено, що на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 523/2320/19 (провадження № 61-1971св21): «Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою». За змістом постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 363/360/18 (провадження № 61-19779св19) виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. Разом з цим у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 467/1274/18 (провадження № 61-10753св20) вказано, що: «При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19). Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18)». Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (ст. 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 317/3139/15-ц). При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Суд враховує, що згідно з ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Згідно положень ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. 22.11.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в межах справи № 225/882/17, провадження № 61-34068св18, підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. VІI. Висновки суду Так, суд приймає до уваги усі вжиті заходи для встановлення місця перебування [PERSON] , відсутність відомостей про перебування останнього у місці його постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , відсутність відомостей про дійсне перебування [PERSON] і неможливість отримати такі відомості, сплив річного строку з дня внесення до ЄДРСР відомостей про кримінальне правопорушення № 12024141390001031 від 24.10.2024 року (за ч. 1 ст. 115 КК України), факт того, що [PERSON] до теперішнього часу не розшуканий, наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання [PERSON] безвісно відсутнім, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутньою з 22.10.2024 року. Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх належність, достовірність, а також достатність і їх взаємозв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] з 22.10.2024 року відсутній у місці свого постійного проживання, відомостей про дійсне його місце знаходження/перебування - немає, відтак заява про визнання його безвісно відсутнім є підставною та підлягає до задоволення. VІІI. Судові витрати по справі Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З цих підстав та

Outcome: approved