Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

25.11.2025 до суду надійшла позовна заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», який звернувся до суду з вказаною заявою і просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 39700 грн, з яких сума кредиту 4000 грн, сума процентів за користування кредитом 35700 грн; сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 07.01.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 1375091 про надання споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту 4000 грн, строк кредиту 359 днів з 07.01.2024 по 01.01.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, ТОВ «Слон Кредит» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, укладаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення Договору. Відповідно до зазначених умов, ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 4000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Ураховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.06.2025 ТОВ «Слон Кредит» на підставі Договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. Так, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 1375091 від 07.01.2024 загальна сума заборгованості складає 39700 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 4000 грн, заборгованість за процентами 35700 грн. Представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без участі позивача, проти винесення рішення (заочного) не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Казак М.В., будучи належним чином повідомленими про час та дату розгляду справи, в судове засідання не прибули. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без відповідача та його представника. Також, представника відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що відповідач не визнає обставини справи та позову, адже останній не укладав кредитного договору, не підписував, кошти від первісного кредитора не отримував. Крім того, заборгованість за відсотками відповідача розрахована з розрахунку 2,5 % в день відповідно до умов п. 1.5.1 кредитного договору, однак відповідно до закону відсотки не можуть перевищувати 1%. Ухвалою від 02 грудня 2025 року суд прийняв справу до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. 07.01.2024 ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] уклали Договір №1375091 про надання споживчого кредиту (а.с. 32-34, 59). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.3 Договору, тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 4000 грн. Згідно з п. 1.4.-1.5. Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору, ТОВ «Слон Кредит» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок [PERSON] за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 02.07.2025 (а.с. 54, 45-46). Крім того, з наданої інформації від АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів, а саме: 07.01.2024 у сумі 4000 грн (а.с. 79). З розрахунку заборгованості ТОВ «Слон Кредит» за Договором №1375091 від 07.01.2024 станом на 25.07.2025 за [PERSON] вбачається заборгованість у розмірі 39700 грн, з яких тіло кредиту - 4000 грн, заборгованість за процентами - 35700 грн (а.с. 62). 27.06.2025 ТОВ «Слон Кредит» на підставі Договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 38-42, 52). Так, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 27.06.2025 №27062025 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 27062025, загальна сума заборгованості склала 39700 грн, з якої тіло кредиту - 4000 грн, заборгованість за процентами - 35700 грн, що підтверджується реєстром боржників від 27.06.2025 (а.с. 64). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 12 та 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Також, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимога ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що відповідач не укладав договір з первісним кредитором та не отримував кошти у кредит, адже як зазначалося вище, в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , реквізити якої зазначені у Договорі №1375091 про надання споживчого кредиту від 07.01.2024. Крім того на вказану карту було зарахування коштів 07.01.2024 у сумі 4000 грн, платник P2P_SL_CR, KYIV. Щодо максимального розміру денної процентної ставки слід зазначити таке. 24.12.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України №3498-ІХ, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, зокрема, строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. Відтак, враховуючи, що договір укладено 07.01.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору, тому нарахування процентів за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом є правомірним та відповідає положенням законодавства. Крім того, при розгляді цієї справи, відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування». Ураховуючи викладене, суд вважає, що позивач довів факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором № 1375091 від 07.01.2024 у розмірі 39700 грн 00 коп., яка складається з: 4000 грн заборгованість за кредитом; 35700 грн заборгованість за нарахованими процентами. Отже, позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № 1375091 від 07.01.2024 у розмірі 39700 грн 00 коп. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2422,40 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Відповідно до Договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024; заявки № 11973 від 21.10.2025 на виконання доручення до Договору; акту № 11973 від 19.11.2025 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024; рахунку на оплату № 11973-19/11-2025 від 19.11.2025, позивач поніс 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи звернення до суду з позовною заявою, сформованою через електронну систему «Електронний суд», віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розгляд справи без участі представника позивача та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн, яка буде достатньою, співмірною і справедливою в цьому випадку.

Outcome: approved