Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

15.10.2025 року Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON] , опікуном якого на підставі розпорядження призначено [PERSON] звернулась до суду та просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягувати з відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що підлягає індексації згідно закону, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація народження малолітнього була проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері). До Відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району надійшов лист КНП «ЛТМО «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» з якого слідує, що [INFO] поступила породілля - [PERSON] та цього ж дня народила дитину, однак матір відмовляється від дитини у зв`язку із складним матеріальним становищем та небажанням брати участь у вихованні дитини і відповідно надала заяву про відмову забрати дитину з пологового будинку. З врахуванням зазначених обставин, 22.04.2025 року складено Акт закладом охорони здоров`я та органом внутрішніх справ України про дитину, яку батьки, інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку. Наказом Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики ЛМР від 24.04.2025 р. малолітнього [PERSON] , [INFO] взято у Відділ «Служба у справах дітей» Шевченківського району на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування. Відповідно до розпорядження Шевченківської РА ЛМР від 24.04.2025 р. малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Шевченківської РА ЛМР від 20.05.2025 р. опікуном малолітнього [PERSON] призначено [PERSON] . Відділ «Служба у справах дітей» Шевченківського району звертався у Службу у справах дітей Глибоцької селищної ради за місцем проживання [PERSON] щодо обстеження умов проживання та з`ясування її думки щодо подальшого виховання та спільного проживання разом з малолітнім сином [PERSON] . У відповідь на запит Служба надала акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , з якого слідує, що за вказаною адресою [PERSON] не проживає близько 1,5 року. Також Службою зазначено, що [PERSON] позбавлена батьківських прав Глибоцьким районним судом Чернівецької області від 18.12.2023 р. відносно чотирьох своїх малолітніх дітей. На даний час місцезнаходження [PERSON] невідоме, до Шевченківського відділення соціальної роботи щодо надання їй соціальних послуг не зверталась, як і до Відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району не з`являлась, питання щодо повернення їй сина на виховання не ініціювала. За інформацією відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області відомостей щодо можливого місця перебування/проживання [PERSON] не виявлено. Із заяви опікуна малолітнього [PERSON] - [PERSON] від 16.09.2025 р. слідує, що за час перебування дитини під опікою його матір не відвідувала дитину, не цікавилася життям та розвитком сина. Місце її перебування опікуну невідоме. 17.09.2025 р. Відділ «Служба у справах дітей» Шевченківського району направлено подання комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації ЛМР про надання висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 06.10.2025 р. Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування надано висновок від 06.10.2025 р. про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина потребує належної батьківської опіки, а дії відповідачки не дають підстав вважати про наявність об`єктивних причин, які унеможливили б дбати про неї, належно виховувати, забезпечувати фізичний та розумовий розвиток, таким чином малолітній [PERSON] потребує захисту з боку органу опіки та піклування. Ухвалою судді від 21.10.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в підготовче засідання. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачці роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 11 грудня 2025 р. підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Проти заочного рішення не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з`явилась з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зазначив, що за весь час перебування дитини у нього з дружиною на вихованні, його матір жодного разу не навідувалась до сина та не цікавилась його розвитком. Про [PERSON] йому нічого невідомо. Суд у відповідності до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 164 СК України передбачений перелік підстав, за наявності однієї з яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.150 СК України, яка визначає обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини : 1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов`язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 16.04.2025 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис №495, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 16.04.2025 р. №00050693960, реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (батько записаний за вказівкою матері). 21.04.2025 на адресу Відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району надійшов лист КНП «Львівське територіальне медичне об?єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги», що 16.04.2025 у пологове відділення поступила породілля [PERSON] та цього ж дня народила дитину. Станом на зараз матір відмовляється від дитини. Просили вжити заходи в межах повноважень. Згідно заяви від 22.04.2025 р., [PERSON] відмовилась забрати дитину з пологового будинку у зв`язку із складним матеріальним становищем та небажанням брати участь у вихованні дитини. 22.04.2025 р., відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 №1095/1239, складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку батьки, інші родичі або законний представник відмовилися забрати з пологового будинку. Наказом Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 24.04.2025 р. малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято у Відділ «Служба у справах дітей» Шевченківського району на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування. Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 28.04.2025 р. малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 20.05.2025 р. опікуном малолітнього [PERSON] призначено [PERSON] . 20.06.2025 р. Відділ «Служба у справах дітей» Шевченківського району звертався у Службу у справах дітей Глибоцької селищної ради за місцем проживання [PERSON] (яку відповідачка повідомила у пологовому будинку) щодо обстеження умов проживання та з?ясування її думки щодо подальшого виховання та спільного проживання разом з малолітнім сином [PERSON] 29.07.2025 р. Служба у справах дітей Глибоцької селищної ради надала акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , з якого слідує, що за вказаною адресою [PERSON] не проживає близько 1,5 року. Також Службою зазначено, що [PERSON] позбавлена батьківських прав Глибоцьким районним судом Чернівецької області від 18.12.2023 відносно чотирьох своїх малолітніх дітей. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18.12.2023 року у справі №715/3097/23 [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 19.01.2017 року рішенням Ямпільського районного суду Сумської області у справі №590/798/16-ц [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Із заяви опікуна малолітнього [PERSON] - [PERSON] від 16.09.2025 вбачається, що за час перебування дитини під опікою його матір не відвідувала дитину, не цікавилася життям та розвитком сина. Місце її перебування опікуну невідоме. Згідно з інформацією КУЗТ «Львівський міський центр соціальних послуг та реабілітації «Джерело» від 23.06.2025 матір дитини не зверталась у Шевченківське відділення соціальної роботи щодо надання їй соціальних послуг. За інформацією відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції від 16.09.2025 відомостей щодо можливого місця перебування [PERSON] не виявлено. Крім того, за результатами перевірки відсутні відомості про контактні номери телефонів, місце можливого проживання чи перебування вищевказаної громадянки за будь-якою з відомих адрес. Станом на 17.09.2025 р. [PERSON] у Відділ «Служба у справах дітей» Шевченківського району не з`являлась, питання щодо повернення їй сина на виховання не ініціювала. 17.09.2025 відділом «Служба у справах дітей» Шевченківського району направлено подання голові комісії з питань захисту прав дитини Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про надання висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи фактичне ухилення від виконання батьківських обов`язків покладених на відповідачку чинним законодавством України, з метою захисту прав та інтересів дитини, Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування надано висновок від 06.10.2025 №260001-вих-143616 про доцільність позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно малолітньої сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, суд, враховуючи вище викладене, наявні у справі та досліджені докази, дійшов висновку, що [PERSON] свідомо та вмисно не виконує батьківські обов`язки, покладені на неї чинним законодавством України та ухиляється від їх виконання. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008 р. - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до приписів Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Суд зважає і на те, що сама поведінка відповідачки свідчить про її байдуже ставлення до дитини, вона дійсно ухиляється від виконання обов`язку по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Водночас особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). Відповідно до вимог ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Тобто, законодавцем прописано пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. У ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до його повноліття, з відповідачки слід стягувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15.10.2025 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved