Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] 20 травня 2025 року через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів. В позовній заяві представник позивача та у судовому засіданні посилався на те, що позивач та відповідач, з 24 квітня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають трьох спільних дітей: - сина [PERSON] , [INFO] ; - сина [PERSON] , [INFO] ; - доньку [PERSON] , [INFO] . 10 березня 2023 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач переїхала на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Вона також самовільно визначила місце проживання їх дітей, які за її волею переїхали проживати за вищевказаною адресою разом з нею. В свою чергу, за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.02.2024 року у справі №191/3558/22, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання всіх трьох спільних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Але, син [PERSON] проживав разом з відповідачем тимчасово, так як повертався проживати до позивача, а у зв`язку з його мобілізацією проживав з його батьками. У травні 2024 року, після демобілізації позивача, син [PERSON] почав проживати з позивачем постійно, за адресою [ADDRESS] , де продовжує проживати на даний час та перебуває на його повному утриманні. Син [PERSON] та донька [PERSON] , продовжують проживати разом з відповідачем. Враховуючи наведене представник позивача з урахуванням уточнень у судовому засіданні просив суд звільнити з 20 травня 2025 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , від сплати аліментів на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.02.2024 у справі № 191/3558/22; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову (20 травня 2025 року) і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, а також стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. Ухвалою суду від 29 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважали їх необґрунтованими та безпідставними, підтримали раніше поданий відзив на позов, в якому просили суд відмовити у задоволенні позовної заяви. Вислухавши представників сторін та відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку змісту заперечень відносно позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] , з 24 квітня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , що видане 29 березня 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №376; - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , що видане 02 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис №102; - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , що видане 16 липня 2019 року Синельниківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №165. 10 березня 2023 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2023 року у справі № 191/3557/22, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач переїхала на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Діти також переїхали проживати за вищевказаною адресою разом з відповідачем. Судом також встановлено, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.02.2024 року у справі №191/3558/22, що у встановленому законом порядку набрало законної сили, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання всіх трьох спільних дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні та виконується позивачем. За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Також судом було встановлено, що син [PERSON] проживав разом з відповідачем тимчасово, так як повертався проживати до позивача, а у зв`язку з його мобілізацією проживав з його батьками. У травні 2024 року, після демобілізації позивача, син [PERSON] почав проживати з позивачем постійно, за адресою [ADDRESS] , де продовжує проживати на даний час та перебуває на його повному утриманні. Син [PERSON] та донька [PERSON] , продовжують проживати разом з відповідачем. Я зазначалося вище на даний час, син [PERSON] та донька [PERSON] продовжують постійно проживати з відповідачем за адресою: [ADDRESS] , а син [PERSON] ще у травні 2024 року повернувся на постійне проживання до позивача, де продовжує проживати разом з позивачем за адресою [ADDRESS] та перебуває на його повному утриманні. В свою чергу, на користь відповідач продовжується стягнення з позивача аліментів на всіх трьох дітей у сумі 10000,00 гривень, у тому числі на утримання сина [PERSON] , який з відповідачем не проживає, так як він постійно проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Спільне проживання позивача та разом з сином [PERSON] , [INFO] , підтверджується: - актом про проживання особи від 15.04.2025 року складеним Головою квартального комітету № 16 Синельниківської міської ради в присутності двох свідків; - Витягом з реєстру територіальної громади, номер витягу 2025/009816992 сформований станом на 19.07.2025р, яким підтверджується місце проживання позивача; - Витягом з реєстру територіальної громади, номер витягу 2025/009816997 сформований станом на 19.07.2025р, яким підтверджується місце проживання сина [PERSON] ; - обставинами навчання сина у Синельниківському ліцеї № 7 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою виданою директором ліцею від 16.09.2024 року за вих.№ 108 та від 02.05.2025 року за вих.№ 45. - Рішенням виконкому Синельниківської міської ради від 26.03.2025 року № 142/0/8- 25 «Про визначення днів побачень [PERSON] з її малолітнім сином [PERSON] », яким відповідачу визначено місце побачень з сином [PERSON] на території парку по вулиці Миру у місті Синельниковому. Позивач неодноразово усно (по телефону) або при особистих зустрічах звертався до відповідача з пропозицію щодо необхідності сплати нею аліментів на утримання сина [PERSON] та вирішення питання припинення утримання з позивача на користь відповідача аліментів в частині суми яка належна для утримання сина [PERSON] . Але, відповідач ігнорує такі пропозиції або відтерміновує їх обговорення. В свою чергу, відповідач майже повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , не спілкується з ним, не цікавиться його розвитком, побутом та станом здоров`я. Участі в його утриманні майже не приймає, але регулярно продовжує на свою користь отримувати аліменти від позивача на у т.ч на утримання сина [PERSON] . Відповідач дійсно іноді здійснює на користь позивача перекази грошових коштів на утримання сина [PERSON] , але ці платежі не є систематичними та стабільними, їх розмір кожного разу різний та визначається виключно на розсуд відповідача, а не потребами сина. Утримання з позивача на користь відповідача аліментів у сумі 10000,00 грн на утримання трьох дітей підтверджується Розрахунком заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Синельниківського ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області ПМУ МЮ (м.Одеса). Крім того, позивач зазначав, що відповідач негативно впливає на сина [PERSON] , так як здійснює психологічний тиск на нього та маніпулювання дитячою психікою, що підтверджується висновком психолога Синельниківського ліцею №7, наданим 21.10.2024 року за вих.№ 97. Також, за заявою відповідача, Рішенням виконкому Синельниківської міської ради від 26.03.2025 року № 142/0/8-25, визначено їй дні побачень з сином, а саме що суботи та неділі з 14.00 до 15.00 на території парку по вулиці Миру в м.Синельникове. В свою чергу, позивач ніколи не чинив перешкод в спілкуванні відповідача з сином [PERSON] , та відповідач має безперешкодну можливість спілкуватися та приймати участь у вихованні сина. З цього часу, позивач разом з сином [PERSON] , кожної суботи та неділі з 14.00 до 15.00 год, не зважаючи на негативні явища прироби такі як, дощі, сильний вітер, очікують відповідача у визначеному місці, але відповідач у визначені цим рішенням час та місце на побачення з сином [PERSON] , жодного разу не з`явилася. При цьому вона, також жодного разу не попередила ані позивача ані сина [PERSON] про неможливість свого прибуття для побачення. Таким діями на думку позивача відповідач маніпулює психікою сина [PERSON] та травмує його, змушуючи його, терпіти незручності та марно очікувати відповідача по годині часу кожної суботи та неділі. З урахуванням вищевикладених обставин, про проживання сина [PERSON] з позивачем, а не відповідачем, позивач вважає, що змінилися обставини, які впливають на стягнення аліментів на користь відповідача, та не вбачає підстав для подальшого стягнення з нього аліментів на користь відповідача в частині розміру аліментів на утримання сина [PERSON] у сумі 3333,33 грн, що розрахована: 10000,00 грн / 3 (загальна сума аліментів / 3-х дітей = сума зменшення). Та одночасно, у зв`язку з тим, що син [PERSON] постійно проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] та перебуває на його повному утриманні. Тому підстави для утримання позивача на користь відповідача аліментів на в частині суми на утримання сина [PERSON] відпали. В свою чергу, спільне постійне проживання позивача разом з сином [PERSON] , [INFO] , підтверджується: - актом про проживання особи від 15.04.2025 року складеним Головою квартального комітету № 16 Синельниківської міської ради в присутності двох свідків, копія додається - обставинами навчання сина у Синельниківському ліцеї № 7 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою виданою директором ліцею від 16.09.2024 року за вих.№ 108 та від 02.05.2025 року за вих.№ 45. - Рішенням виконкому Синельниківської міської ради від 26.03.2025 року № 142/0/8- 25 «Про визначення днів побачень [PERSON] з її малолітнім сином [PERSON] », яким відповідачу визначено місце побачень з сином Григорієм на території парку по [ADDRESS] . За таких обставин, позивач вважає що водночас виникли нові обставини, що обґрунтовують необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх сина [PERSON] . У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що неповнолітній син [PERSON] проживає з травня 2024 року постійно з позивачем, за адресою [ADDRESS] , та перебуває на його повному утриманні. Спільне постійне проживання позивача разом з сином [PERSON] , [INFO] , підтверджується: - актом про проживання особи від 15.04.2025 року складеним Головою квартального комітету № 16 Синельниківської міської ради в присутності двох свідків, копія додається - обставинами навчання сина у Синельниківському ліцеї № 7 Синельниківської міської ради Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою виданою директором ліцею від 16.09.2024 року за вих.№ 108 та від 02.05.2025 року за вих.№ 45. - Рішенням виконкому Синельниківської міської ради від 26.03.2025 року № 142/0/8- 25 «Про визначення днів побачень [PERSON] з її малолітнім сином [PERSON] », яким відповідачу визначено місце побачень з сином Григорієм на території парку по вулиці Миру у місті Синельниковому, про що свідчать дослідженні письмові докази, відтак після набрання рішенням суду законної сили, яким з позивача стягувалися періодичні платежі у виді аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , встановлено обставини, що впливають на їх припинення. Чинним законодавством не передбачено можливість внесення змін до виконавчого листа про стягнення аліментів чи його скасування. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для припинення сплати аліментів. Рішення про припинення стягнення аліментів повинно також відповідати найкращим інтересам дитини, оскільки таке рішення не звільняє від обов`язку батька - платника аліментів утримувати дитину. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Таке припинення стягнення аліментів можливе тоді, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17, від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21, від 3 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду. Тому, вимога про звільнення (припинення) стягнення з позивача [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2024 року у справі № 191/3558/22, є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлені обставини, а саме те, що на даний час неповнолітній син [PERSON] перестав проживати з матір`ю, а проживає з батьком [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення (припинення) від примусового стягнення на користь матері аліментів, бо сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а саме син [PERSON] проживає з батьком. Крім того, у позові ставиться вимога про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини [PERSON] на користь позивача, оскільки на даний час дитина знаходиться на утриманні позивача. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень, а також встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень. Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач зобов`язаний довести у судовому засіданні ті обставини, на які він посилається як на підставу позову. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову (20 травня 2025 року) і до досягнення дитиною повноліття, при цьому доказів матеріального стану /доходів/ відповідача, суду не надано, невідомо з яких міркувань виходив позивач вказуючи 25000 гривень, тобто позовні вимоги в цій частині не в повно мій мірі обґрунтовані і підтверджені належними та допустими доказами, також судом враховано, що відповідач має працездатний вік (працює та має певний дохід) і певне матеріальне становище, аліментів відповідач нікому іншому не платить, стягнень за іншими виконавчими документами з відповідача не проводиться, непрацездатних батьків немає, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 20 травня 2025 року та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню частково. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити, оскільки вони безпідставні, не доведені та не ґрунтуються на вимогах закону. Не може суд прийняти до уваги наполягання представника позивача на позові та незгоду відповідача та його представника з позовними вимогами, оскільки вони спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджені. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, також якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 грн. 96 коп., також слід стягнути з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 138 грн. 17 коп., крім тугого слід стягнути з позивача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 830 грн. 79 коп.

Outcome: partial