Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

ТОВ «Він Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач вказував, що 01.02.2019 між ТОВ "ФК "Дінеро" та відповідачем було укладено кредитний договір № L7677983 у формі електронного документа. Після вчинених дій щодо укладення договору відповідачу було здійснено переказ коштів в сумі 10 900,00 грн. Кредит було надано на умовах строковості, платності та повернення, строком на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 1,70% в день. 01.07.2019 року між первісним кредитором ТОВ "ФК "Дінеро" та ТОВ «Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", назву якого згідно з наказом № 55-к від 25.07.2024 було змінено на ТОВ «Він Фінанс» на підставі рішення загальних зборів товариства, укладено договір факторингу (відступлення права вимоги) № 01072019 відповідно до умов якого новий кредитор у зобов`язанні ТОВ «Він Фінанс» (позивач) набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № L7677983. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував в результаті чого у нього виникла кредитна заборгованість, яка станом на день подання позову становить у розмірі 19400,99 грн., а також 1747,68 грн. збитки з урахуванням 3% річних та 4242,31 грн. інфляційні втрати. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану кредитну заборгованість та судові витрати по справі зі сплати судового збору та на правничу допомогу. Сторона позивача в клопотала про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.02.2019 між ТОВ "ФК "Дінеро" та відповідачем було укладено кредитний договір № L7677983 у формі електронного документа. Після вчинених дій щодо укладення договору відповідачу було здійснено переказ коштів в сумі 10 900,00 грн. Кредит було надано на умовах строковості, платності та повернення, строком на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 1,70% в день. 01.07.2019 року між первісним кредитором ТОВ "ФК "Дінеро" та ТОВ «Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", назву якого згідно з наказом № 55-к від 25.07.2024 було змінено на ТОВ «Він Фінанс» на підставі рішення загальних зборів товариства, укладено договір факторингу (відступлення права вимоги) № 01072019 відповідно до умов якого новий кредитор у зобов`язанні ТОВ «Він Фінанс» (позивач) набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № L7677983. Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконав у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та вимоги ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, який не було спростовано відповідачем, заборгованість перед позивачем становить 19 400,99 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Зі ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 527ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України суд знаходить обгрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 1747,68 грн. збитків з урахуванням 3% річних та 4242,31 грн. інфляційних втрат., то суд знаходить вказані вимоги необгрунтованими, оскільки такі суперечить приписам п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого у період дії в Україні воєнного стану (введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX) та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приймає до уваги викладене нижче. Так, позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію договору про надання правової допомоги № 36 від 25.04.2024 року та копію додаткової угоди до договору № 36 про надання правової домомоги від 25.04.2024 року. Однак, позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви доказів щодо конкретно визначеного розміру судових витрат та доказів на підтвердження сплати таких згідно умов вказаного договору, а тому суд знаходить вказану вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягненню підлягають судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1850,93 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 530, 536, 549- 552, 611, 612, 624, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved