Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

У вересні 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Підгородненська міська рада як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідача аліментів на їх утримання в розмірі 1/3 частини від доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2013 року він перебував у шлюбі з відповідачем, [PERSON] , та мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Також, від попередніх відносин відповідач має дитину [PERSON] , [INFO] , який також проживає разом з ним. Відповідач близько шести років тому виїхала в невідомому напрямку, у зв`язку з чим, він звертався до ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яке встановило, що остання веде аморальний спосіб життя не виховує та не з`являється за спільним місцем мешкання своїх дітей більше 6 років. Протягом всього часу відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами синів, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дітьми. Вищезазначені обставини, на думку позивача, у відповідності з ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, стягнення з неї аліментів, у зв`язку з чим він звернувся із вказаним позовом. Ухвалою суду 07.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.05.2025 року, без постановлення письмової ухвали, підготовче засідання закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково зазначивши, що проживав з відповідачем з 2012 року за адресою: [ADDRESS] , одружився коли відповідач вже була вагітна. З самого початку народження [PERSON] , який народився [INFO] , він виховував його як рідного сина. В подальшому народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . Поступово сімейні відносини погіршувались, відповідач зловживала спиртними напоями, не хотіла доглядати дітей та у 2018 року відповідач залишила [PERSON] з дітьми та зазначила, що не хоче доглядати дітей. З цього часу [PERSON] з дітьми не спілкується, до дітей не приїжджає, як влаштовано її життя йому не відомо, дуже рідко з нею спілкується. Спочатку діти сумували за матір`ю, проте зараз звикли. Весь цей час вихованням дітей займається він та його мати, [PERSON] . Лише раз відповідач [PERSON] , направляла коробку цукерок дітям поштою, які він повернув їй. У 2024 році позивач розлучився з [PERSON] . Вирішив звернутись із вказаним позовом, оскільки не хоче, щоб діти мали хоча б який зв`язок з матір`ю, яка не приймає участі у їх житті. Крім того, зазначив, що оскільки в країні війна, він оновив власні дані через Резерв +. Оскільки він є єдиним годувальником для [PERSON] та [PERSON] , та турбується за їх майбутнє, наполягав на позбавленні відповідача батьківських прав та стягненні з неї аліментів на утримання дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, правом на подання відзиву не скористалась, будь-які заяви, клопотання до суду не подавала. Представник третьої особи у судовому засіданні просила позовну заяву [PERSON] задовольнити, зазначила, що сім`я [PERSON] потрапила у поле зору служби у справах дітей Підгородненської міської ради у 2024 році, коли до неї звернувся [PERSON] , у зв`язку з невиконанням [PERSON] її батьківських обов`язків. Вважала доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав, про що органом опіки та піклування Підгородненської міської ради складено висновок № 185 від 23.04.2024. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків. Сторони з 2013 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 02.12.2012 серії [NUMBER] та є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження від 14.01.2014 серії [NUMBER] (актовий запис № 2 від 14.01.2013). Також, відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження від 19.07.2012 серії № [NUMBER] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] від 12.04.2024, відомості про батька останнього зазначені за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Підгородненської міської ради від 01.04.2024 № 11/24, у зв`язку з тим, що [PERSON] залишений без батьківського піклування, оскільки мати останнього без поважних причин не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не здійснює підготовку до самостійного життя, місцезнаходження матері невідомо, дитину влаштовано до родини [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , до вирішення питання щодо влаштування дитини до сімейних форм виховання. [PERSON] та [PERSON] мають зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2024 у справі № 175/7572/24, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до характеристики виданої директором Спаського ліцею Підгородненської міської ради, [PERSON] є учнем 8-Б класу, зарекомендував себе як спокійний, стриманий врівноважений учень, доброзичливий, чесний. Навчається в повну міру своїх можливостей. Хлопчика виховує батько - [PERSON] та бабуся - [PERSON] . Як свідчить характеристика [PERSON] , останній є здобувачем освіти 6-Б класу Спаського ліцею Підгородненської міської ради, зарекомендував себе як врівноважений, стриманий учень, демонструє навчальні досягнення середнього рівня, має авторитет серед однокласників, дуже активний. Як вбачається з наведених характеристик, мати, [PERSON] , у навчанні [PERSON] та [PERSON] участі не приймає, жодного разу не вийшла на зв`язок з класним керівником та не з`являлась на батьківських зборах. Відповідно до довідки, складеної за результатами розгляду звернення [PERSON] від 02.04.2024, затвердженої начальником ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, 31.03.2024 [PERSON] звернувся із заявою, в якій просить вжити заходи до його дружини [PERSON] , яка не приймає участі у вихованні спільних дітей та не мешкає за адресою заявника. Під час перевірки матеріалу встановлено, що громадянка [PERSON] , [INFO] , веде аморальний спосіб життя, не з`являється за спільним місцем мешкання своїх дітей більше 6 років. Встановлено, що відносно [PERSON] 21.12.2018 року було складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 178 КУпАП за перебування у п`яному вигляді у громадських місцях. Проводяться подальші заходи для встановлення місця знаходження [PERSON] . [PERSON] відповідно до електронного військово-облікового документу Резерв +, сформованого 31.10.2025 є військовозобов`язаним, звання Рекрут, ВОС 999, номер в реєстрі Оберіг 300420251425310600019. Працівниками Служби у справах дітей Підгородненської міської ради, 29.03.2024, обстежено умови проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У ході обстеження встановлено, що будинок за адресою: [ADDRESS] , з газом та електропостачанням, складається з трьох кімнат, діти мають власну кімнату, окремі спільні місця, необхідні меблі. Умови проживання задовільні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Підгородненської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 23.04.2024 за №185, доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно У судовому засіданні було з`ясовано думку малолітнього [PERSON] , який пояснив, що проживає разом з батьком [PERSON] , та братом [PERSON] , навчається у 8 класі. Востаннє спілкувався з мамою сім років тому, маму пам`ятає. За весь цей час мати не приїжджала, не телефонувала, на дні народження не вітала. Який її номер телефону йому невідомо. Раніше, мама, [PERSON] , водила його до 1-го класу, забирала його зі школи, жила разом з ними. Не пам`ятає які були відносини з мамою. Малолітній [PERSON] суду пояснив, що проживає разом з татом, бабусею та [PERSON] , навчається у Спаському ліцеї у 6 класі. Мама мабуть 5 років тому поїхала та більше не поверталась, з нею не спілкується, телефону мами не має, пам`ятає лише її ім`я. Ним опікується батько та бабуся. Оцінюючи доводи позивача про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків суд враховує наступне. Відповідно до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, 23.04.2024 органом опіки та піклування Підгородненської міської ради складено висновок, у якому вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування містить мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, якими керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дітей, тому із зазначеним висновком суд погоджується. Так, у висновку опіки та піклування Підгородненської міської ради, серед іншого зазначено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживає разом з батьком та вітчимом, [PERSON] . [PERSON] , не займається вихованням дітей останні шість років, їх вихованням займається батько та його мати. Зі спілкування спеціалістами служби у справах дітей Підгородненської міської ради з розмови з дітьми було встановлено, що свою рідну матір, [PERSON] , діти давно не бачили. Остання, здоров`ям дітей не цікавиться, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку, матеріально не допомагає. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не була присутня, оскільки місце її перебування на сьогоднішній день не відоме. Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати дітей, приймати участь у їх матеріальному забезпеченні, а зазначені у висновку органу опіки та піклування обставини свідчать про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку що позивачем доведено ту обставину, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами 2,3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Сімейним кодексом України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки відповідачка є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а позбавлення батьківських прав не звільняє її від обов`язку утримувати дітей, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує що відповідачка є працездатною, відомості щодо працевлаштування, наявності тяжких чи хронічних захворювань відсутні. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. та оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved