Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Адвокат Боднарчук Андрій Михайлович, який діє в інтересах позивача [PERSON] , та позивач [PERSON] , 25.11.2025 звернулися до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області про визнання права власності на спадкове майно, зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.01.2026 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , батько позивачки [PERSON] та чоловік позивачки [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли позивачі, оскільки є спадкоємцями першої черги. Інших спадкоємців не має. За свого життя [PERSON] звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити дії і рішенням суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 300/5979/24 його позов задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату йому пенсії з врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених на 05 березня 2019 року відповідно до довідки, виданої державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області» від 12 квітня 2024 року № 2988, з урахуванням проведених платежів. Головне управління Пенсійного фонду України відмовляється добровільно виконати вищевказане рішення суду, мотивуючи тим, що рішення суду набрало законної сили 30.11.2024, а [PERSON] помер [INFO] , тобто до набрання законної сили рішенням суду, про що було надано відповідь на адвокатський запит. Також, приватним нотаріусом Угорчак Н.М. було надіслано відповідачу запит щодо вищевказаних сум, на що було отримано листа від 27 липня 2025 року, в якому вказано, що пенсійні виплати не включаються до складу спадщини та не виплачуються членам сім`ї покійного, з огляду на що приватним нотаріусом Угорчак Н.М. відмовлено позивачкам у видачі свідоцтв про право на спадщину в частині пенсійних виплат. На підставі зазначеного, представник позивачів просив суд: - визнати за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках право на недоотриману за життя [PERSON] , який помер [INFO] , пенсію з врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, присуджену згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 300/5979/24. - зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити в рівних частках [PERSON] та [PERSON] недоотриману за життя [PERSON] , який помер [INFO] , пенсію з врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, присуджену згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 300/5979/24. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористався правом подання відзиву в якому щодо задоволення позову заперечив мотивуючи тим, що у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону №2262-XII зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Вважають, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 не підлягає виконанню, оскільки [PERSON] помер [INFO] , тобто до моменту набрання рішення законної сили. А тому, в Головного управління відсутні підстави для нарахування заборгованості на виконання вищевказаного рішення суду. Просили у задоволенні позову відмовити. Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивачів подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити за відсутності сторони позивачів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Скористався правом подання відзиву на позов, в якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, справу просив проводити без участі представника відповідача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з чим фіксування судового процесу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)). Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)). Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)). Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Із положень ч. 1 ст. 1227 ЦК України слідує, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що 25.11.2024 Тлумацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим 06 лютого 2025 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.8-11). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 грудня 2011 року Пшеничниківською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 10, [PERSON] зареєстрував шлюб 12.12.2011 із [PERSON] (а.с.12-14). Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 у справі № 300/5979/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії [PERSON] із врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначених станом на 05.03.2019 відповідно до довідки виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України в Івано-Франківській області» від 12.04.2024 №2988 з урахуванням проведених платежів. Вказане рішення набрало законної сили 30.11.2024 (а.с.18-23). Згідно листа Приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Угорчак Н.М. від 09.09.2025 встановлено, що спадкоємцями майна [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . На запит нотаріуса щодо наявності недоотриманої пенсії гр. [PERSON] [INFO] , отримано відповідь від Головного Управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 24.07.2025 року №0900-0406-8/37504 відповідно до якої недоодержаних сум пенсії на ім?я [PERSON] [INFO] , немає. У зв`язку з цим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину (а.с.17). Таким чином, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу права на спадкування пенсії, яка виникла на підставі рішення адміністративного суду, що набрало законної сили після смерті позивача (спадкодавця), на користь якого таке рішення було ухвалено. Вирішуючи спір між сторонами по суті, суд зазначає наступне. Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити нарахування та виплату спадкодавцю підвищення до пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати (див. постанову Верховного Суду у складі колегії судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 295/4158/23). Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках право на недоотриману за життя [PERSON] , який помер [INFO] , пенсію з врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, присуджену згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 300/5979/24. Тому, слід зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити в рівних частках [PERSON] та [PERSON] недоотриману за життя [PERSON] , який помер [INFO] пенсію з врахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, присуджену згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 300/5979/24. На підставі наведеного та

Outcome: approved