Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

25 грудня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 38 905,88 грн, а також понесених судових витрат у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 02.01.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №2771502 в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір був підписаний шляхом акцепту оферти в особистому кабінеті та підтверджений одноразовим ідентифікатором (SMS-кодом). Ідентифікація позичальника здійснювалася із використанням системи BankID НБУ. За умовами договору відповідачу надано кредит у сумі 8 100,00 грн строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 1,99 % на день (із можливістю застосування акційної ставки 0,03 % у визначених договором випадках). Кошти перераховані на банківську картку, зазначену позичальником. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Усвідомлюючи наявність фінансових зобов`язань перед Первісним кредитором, Відповідач здійснював часткові платежі в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №2771502 від 02.01.2022 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, який є додатком до позовної заяви (останній платіж було здійснено 30.01.2022 року о 15:20:41 у сумі 23 грн 05 коп.). Здійснюючи оплату за кредитом, Відповідач вчинив конклюдентні дії, які свідчать про прийняття умов укладеного кредитного договору, визнання його дійсності та виникнення для нього відповідних цивільних прав та обов`язків, частину з яких було реалізовано. 23.05.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині - ТОВ «СВЕА Фінанс»), яке є Позивачем у справі та Новим кредитором, було укладено Договір факторингу № 01.02-25/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор відступив (передав) Новому кредитору право вимоги за Кредитним договором № 2771502, а Новий кредитор набув право вимоги та сплатив Первісному кредитору грошові кошти у розмірі та в порядку, визначених умовами зазначеного договору. Відповідно до Додатку № 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 року, заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 2771502 становить 38 905,88 грн. Оскільки Додаток № 1 (Реєстр боржників) до Договору факторингу є об`ємним документом та містить інформацію щодо значної кількості боржників, на підтвердження заявлених вимог Позивачем надано копію Договору факторингу, копії першої та останньої сторінок Додатку № 1 до нього, а також витяг з Додатку № 1, який містить відомості саме щодо заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №2771502. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість становить за Договором №2771502 від 02.01.2022 року та становить 38 905,88 грн, з яких: 8099,99 грн - заборгованість за сумою кредиту; 30 805,89 грн - заборгованість по відсотках; штрафи та комісії - 0 грн. Позивач вважає договір укладеним належним чином, право вимоги - правомірно набутим, а вимоги про стягнення заборгованості - обґрунтованими. Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у позовній заяві клопотав про проведення розгляду справи без участі представника позивача також вказав, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судові засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в порядку передбаченому ЦПК України. Відзиву на позовну заяву, клопотання чи інші письмові пояснення від відповідача до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу. У встановлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, згідно з ст. 281 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 02.01.2022 о 20:07:41, після попереднього проходження [PERSON] реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» сформувало Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2771502, надало його позичальникові для ознайомлення і направило його на номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор С678, котрий було введено позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2771502 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Додатком №1 до укладеного договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та Паспорт споживчого кредиту, в якому відображено умови укладеного між сторонами договору. На виконання умов укладеного договору кредитодавцем у безготівковій формі шляхом перерахування на картку позичальника перераховано грошові кошти у розмірі 8 100,00 грн, що підтверджується листом про підтвердження переказу грошових коштів від 04.03.2024. Наявність заборгованості за кредитним договором №2771502 від 02.01.2022 у сумі 38 905,88 грн у відповідача [PERSON] підтверджено розрахунком заборгованості за період з 02.01.2022 по 26.12.2022. 23.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено договір факторингу №01.02-25/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с. 34-36, 37). Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу №01.02-25/23 від 23.05.2023 встановлено, що позивач набув права вимоги щодо відповідача за кредитним договором №2771502 від 02.01.2022 у загальному розмірі 38 905,88 грн. Суд, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов висновку про доведення укладення кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором та перехід права вимоги від первісного кредитора до позивача. Таким чином, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за договором, що призвело до утворення заборгованості. За правилами статтей 526, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України вбачається, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд звертає увагу, що відповідач не подав відзиву на позовну заяву чи інших заперечень на пропозицію суду викладену в ухвалі провідкриття провадження у справі та не навів обставин на спростування правочину, укладеного з позивачем та пред`явлені йому розрахунки заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2771502 від 02.01.2022 в сумі 38 905,88 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено 2422,40 грн судового збору, а тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved