Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

22 серпня 2025 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (місто Київ) про усиновлення. Зі змісту заяви слідує, що з 2023 року заявник та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 18 березня 2025 року між ними зареєстрований шлюбу. Від попереднього шлюбу [PERSON] має двох малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , батьком яких є [PERSON] . Заявник має намір усиновити дітей своєї дружини, не має визначних законом обмежень, щоб бути усиновлювачем, батько дітей надав згоду на усиновлення. З урахуванням викладеного, заявник просив оголосити його усиновлювачем щодо [PERSON] та [PERSON] та внести зміни до актових записів про народження дітей, змінивши прізвище та по-батькові дітей, зазначивши в графі «батько» відомості про нього, як про батька дітей. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 серпня 2025 року та протоколу автоматизованого визначення присяжних від 22 серпня 2025 року,справа передана на розгляд головуючому судді Самусі В.О., присяжні - Піддубна О.М., Горинський О.В. (а. с. 59, 64). 28 серпня 2025 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження в цій справі за правилами окремого провадження (а. с. 66-66, зворот). 02 жовтня 2025 року супровідним листом на адресу суду подано копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про відкликання своєї заяви про надання згоди на усиновлення та документи щодо проходження ним військової служби (а. с. 80-88). 09 жовтня 2025 року представницею заявника з використанням системи «Електронний суд» подані додаткові пояснення у справі, зі змісту яких слідує, що заявник наполягає на усиновленні дітей його дружини, вказує, що батько дітей ухилявся від сплати аліментів, не проживав з ними, не виховував та не утримував їх (а. с. 89-93). 26 листопада 2025 року представницею заявника з використанням системи «Електронний суд» подано клопотання про зобов`язання орган опіки та піклування надати висновок про доцільність усиновлення з урахування відкликання батьком дітей згоди на усиновлення та наявністю підстав, передбачених частиною 2 статті 219 СК України (а. с. 165-168). 27 листопада 2025 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області було частково задоволено вказане клопотання та запропоновано орган опіки та піклування Фастівської міської ради надати висновок про доцільність усиновлення з урахування відкликання батьком дітей згоди на усиновлення (а. с. 175-175, зворот). 18 грудня 2025 року в судовому засіданні представником органу опіки і піклування долучені письмові пояснення, зі змісту яких слідує про неможливість надання іншого висновку у зв`язку із відкликання біологічним батьком згоди на усиновлення. Разом із тим, підтримано позицію, що у випадку прийняття рішення про усиновлення, враховуючи конкретні обставини справи, таке усиновлення відповідатиме найкращим інтересам дітей. 16 січня 2026 року представницею заявника з використанням системи «Електронний суд» подано клопотання про доручення доказів, зокрема, долучено довідку ФОП « [PERSON] » від 13 січня 2026 року щодо працевлаштування заявника на посаду водія після звільнення його з військової служби. В судових засіданнях заявник [PERSON] та його представниця вимоги, викладені в заяві підтримали. Заявник додатково пояснив, що відносини з дітьми його дружини добрі, знаходять спільну мову, з [PERSON] проводить час та дозвілля, разом планують відпочинок, займається вихованням та доглядом за [PERSON] , який має певні захворювання, вчить його правилам гігієни. Утримує дружину та її дітей. Бажання усиновити дітей у нього виникло після одруження. Станом на дату подання заяви перебував на військовій службі, зараз звільнений у зв`язку із хворобою, його рішення про усиновлення дітей жодним чином не обумовлено із бажанням уникнути публічно-правових обов`язків, пов`язаних з мобілізацією. Заявник пояснив, що розуміє юридичні наслідки усиновлення, знає про хворобу [PERSON] . Заявник має ще дітей від попереднього шлюбу, він їх також утримує, він не був позбавленим батьківських прав, аліменти з нього на підставі судового рішення не стягуються. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що підтримує усиновлення її дітей заявником. Заявник налагодив контакт з [PERSON] , а [PERSON] сприймає його, як батька, називає його «татом». З дітьми у чоловіка відносини хороші. Проживають в її будинку, заявник робить там ремонт. З [PERSON] шлюбні відносини припинені з 2018 року. З дітьми він не спілкується на не приймає участь в їхньому вихованні, раз на рік вимагав зустрічі з дітьми. [PERSON] в судовому засіданні проти усиновлення його дітей спочатку заперечував, потім в судовому засіданні 27 лютого 2026 року надав пояснення, що у вирішенні цього питання покладається на суд, якщо таке усиновлення відповідатиме інтересам дітей, а заявник зможе їх утримувати та забезпечити належний рівень життя. [PERSON] пояснив, що колишня дружина створювала перешкоди у спілкуванні з дітьми, він до дітей мав обмежений доступ. На дні народження дітей не приходив, бо була проти їхня матір. Додатково вказав, що проходить військову службу з вересня 2023 року. Дітям допомагав, але не офіційно, перераховував кошти, коли дозволяла ситуація. До мобілізації працював офіційно, аліменти були вирахувані з його заробітної плати. З урахуванням перешкод у спілкуванні з дітьми, він не ходив у шкоду до сина, не знає його класного керівника та сімейного лікаря. Про дітей нічого не знає. Бачив [PERSON] епізодично. Згоду на усиновлення відкликав, бо наслідки його служби не передбачувані і він хоче, щоб зв`язок із дітьми зберігся. В судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування та матері було заслухано думку малолітнього [PERSON] , який пояснив, що бажає бути усиновленим, у нього з заявником гарні відносини, заявника він називає «татом», постійно проводять час разом. Про існування біологічного батька знає, з ним не спілкується та не підтримує відносин. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування підтримала позицію щодо відповідності усиновлення інтересам дітей та відсутності нормативно визначених перешкод для усиновлення, проте зазначила, що орган опіки та піклування не може надати новий висновок щодо доцільності усиновлення з урахуванням відкликання батьком дітей згоди на усиновлення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Так, судом встановлено, що під час перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] . Згодом шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваним. 18 березня 2025 року між [PERSON] та [INFO] (змінила прізвище на « [INFO] ») був зареєстрованим шлюб. [PERSON] виявив намір усиновити малолітніх дітей своєї дружини - [PERSON] та [PERSON] . Заявник проживає разом із своєю дружиною та її дітьми в належному їй будинку. Для дітей створені задовільні умови проживання, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 17 липня 2025 року. Станом на дату подання заяви [PERSON] перебував на військовій службі, згодом був звільненим за станом здоров`я. На даний момент працює у фізичної особи-підприємця [PERSON] на посаді водія, має стабільний дохід. Заявник позитивно характеризується за місцем проживання, до кримінальної відповідальності не притягувався, не має медичних протипоказань для усиновлення, обізнаний зі станом здоров`я дітей, розуміє юридичні наслідки усиновлення. Згідно із висновком органу опіки та піклування Фастівської міської ради від 21 липня 2025 року вих. № 01.1-28/22, підтверджено доцільність усиновлення [PERSON] малолітніх дітей його дружини - [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] спочатку надав нотаріально посвідчену згоду на усиновлення дітей заявником, яку в подальшому відкликав. 27 лютого 2026 року в судовому засіданні [PERSON] фактично не заперечував проти усиновлення його дітей заявником, за умови, що останній зможе забезпечити для дітей належний рівень життя. Встановивши зазначені обставини, суд вважає, що до правовідносин учасників судового розгляду підлягають застосуванню наступні правові норми. Так, згідно з частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною 1 статті 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей, компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. Далі, згідно приписів частини 1, 2 статті 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно частини 1, статті 6, частини 1 статті 208 СК України, усиновленою може бути дитина, тобто особа яка не досягла повноліття. Згідно приписів статті 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. В статті 212 СК України наведений обмежений перелік обставин, що виключає можливість особи бути усиновлювачем. Зміст цих нормативно закріплених обставин свідчить про те, що останні є об`єктивною перешкодою для прийняття особою в свою родину дитини на правах дочки чи сина та в подальшому унеможливлюватимуть виконання батьківських обов`язків. Згідно приписів статті 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Згідно приписів статті 218 СК України, для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Згідно приписів пункту 4 частини 1 статті 219 СК України, згода батьків на усиновлення не потрібна, якщо вони, або один із них, позбавлені батьківських прав. Згідно приписів статті 223 СК України, особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Згідно приписів частини 1 статті 224 СК України, суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємну відповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Згідно приписів частини 1 статті 225 СК України, усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Згідно частини 2, 4 статті 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Згідно приписів частини 1, 4, 5 статті 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Згідно приписів частини 1 статті 233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Згідно приписів частини 1 статті 310 ЦПК України, заява про усиновлення дитини або повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання. Згідно приписів частини 1, 2 статті 311 ЦПК України, заява про усиновлення дитини повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім`я, місце проживання заявника, а також прізвище, ім`я, по батькові, вік усиновлюваної дитини, її місце проживання, відомості про стан здоров`я дитини. Заява про усиновлення дитини може також містити клопотання про зміну прізвища, імені, по батькові, дати, місця народження дитини, про запис заявника матір`ю або батьком дитини. До заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додані такі документи: 1) копія свідоцтва про шлюб, а також письмова згода на це другого з подружжя, засвідчена нотаріально, - при усиновленні дитини одним із подружжя; 2) медичний висновок про стан здоров`я заявника; 3) довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи; 4) документ, що підтверджує право власності або користування жилим приміщенням; 5) інші документи, визначені законом. Згідно приписів частини 3, 4 статті 313 ЦПК України, для забезпечення таємниці усиновлення у випадках, встановлених Сімейним кодексом України, суд розглядає справу в закритому судовому засіданні. Суд перевіряє законність підстав для усиновлення, в тому числі наявність згоди усиновлюваної дитини, якщо така згода є необхідною, або наявність згоди усиновлюваної повнолітньої особи. Згідно приписів частини 1-3, 7 статті 314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. Далі згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 6 Постанови Пленуму ВС «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч. 1-3 ст. 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до положень пункту 9 цієї Постанови, ухвалюючи рішення згідно зі статтею 224 СК України, суд повинен обґрунтувати задоволення чи відхилення заяви про усиновлення. У разі її задоволення в резолютивній частині рішення необхідно навести відомості про заявника (заявників), повністю зазначивши його прізвище, ім`я, по батькові, день, місяць і рік народження, а також про його громадянство. За наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229-231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. З урахуванням викладеного, встановивши характер відносин заявника та малолітніх синів його дружини, щодо яких вирішується питання усиновлення, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для здійснення усиновлення, так як діти проживають в родині заявника, матір дітей є дружиною заявника, а взаємовідносини між заявником і дітьми мають ознаки взаємовідносин батька та синів. Судом встановлено, що заявник відповідає критеріям для усиновлювача, передбаченим статтею 211 СК України, працевлаштований, не має перешкод для усиновлення за станом здоров`я, а діти може бути суб`єктами усиновлення, матір дітей надала нотаріально посвідчену згоди на проведення усиновлення. Матір дітей стверджує, що усиновлення є доцільним та відповідатиме найкращим інтересам її синів, які постійно проживають в родині заявника і фактично вважають його батьком. Судом не встановлено нормативно визначених підстав, які б перешкоджали проведенню усиновлення. При цьому, надаючи правову оцінку обставинам щодо відкликання згоди [PERSON] на усиновлення, суд виходить з наступного. Згідно приписів частини 2 статті 219 СК України, усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. Судом встановлено, що з 2019 року [PERSON] фактично не приймає участь у вихованні та піклуванні про дітей, не займається їхнім розвитком та не приймає участь у догляді за сином [PERSON] , який має особливі потреби. Наявність конфлікту з матір`ю дітей в цьому випадку не є об`єктивною перешкодою для участь біологічного батька дітей у їхньому вихованні та піклуванні про них. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що батько дітей намагався відновити контакт з ними та приймати участь в їхньому житті, в тому числі залучав орган опіки та піклування до вирішення цієї ситуації. Суд констатує, втрата зв`язку між [PERSON] та його малолітніми синами відбулась задовго до його мобілізації, а отже перебування його на військовій службі не є першопричиною та об`єктивною перешкодою для не виконання обов`язків по вихованню дітей та піклуванню про них. Натомість, суд встановив, що у заявника та малолітніх дітей установився тісний емоційний зв`язок, діти сприймають його, як батька, він приймає участь у їхньому вихованні та піклується за них. Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про необхідність застосування приписів частини 2 статті 219 СК України, а отже відкликання згоди [PERSON] на усиновлення його синів в цьому випадку не перешкоджає вирішенню питання усиновлення. Крім того, суд враховує, що 27 лютого 2026 року в судовому засіданні [PERSON] фактично покладався на думку суду в питанні усиновлення у випадку, якщо заявник забезпечить утримання та належний розвиток дітей. Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає, що має бути здійсненим усиновлення заявником [PERSON] неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Таке усиновлення, на переконання суду, відповідатиме найвищим інтересам дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. При цьому, з урахуванням приписів статті 231, 233 СК України, статті 314 ЦПК України, існують достатні підстави для зміни прізвища та по батькові усиновленої дитини та для здійснення запису заявника, як батька дитини. Однак, згідно приписів частини 1 статті 233 СК України зміни в актовий запис про народження після ухвалення судом рішення про усиновлення вносить не суд, а орган державної реєстрації актів цивільного стану. Тому суд не вважає за можливе самостійно внести зміни до актового запису про народження, однак зауважує, що рішення суду про усиновлення буде підставою для подальшого внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини. Також, враховуючи процесуальний статус Фастівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), як заінтересованої особи у справі окремого провадження, суд не має повноважень покладати на цей орган зобов`язання вчинити дії, зокрема, внести зміни до актового запису. ЦПК України не передбачає можливості для суду вирішити питання щодо зобов`язання вчинити дії або утриматись від вчинення дій для осіб, які приймають участь у справах окремого провадження з процесуальним статусом заінтересованої особи. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved