Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 26.11.2005 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є те, що часто виникають непорозуміння з різних питань сімейного життя, сімейних стосунків не підтримують. Спільного господарства не ведуть. Відповідач заперечень проти позову не висловив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву в якій просить розглянути позов без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Строк на примирення не потрібен (а.с.11). Відповідач в силу вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. (а.с.12) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 12.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 05.03.2026 о 14:00 год. (а.с.9) На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, 26.11.2005 [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №535, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON] (а.с. 3). Сторони по справі неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинені. V. Норми права. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно роз`яснень у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. VI. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження їхнього шлюбу суперечило б інтересам позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Outcome: approved