Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором в розмірі 15299,34 грн. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що тим, що 25 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем укладено кредитний договір №165260, на суму 9334,00 грн. 16 квітня 2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ ФК «Кредіплюс» було укладено договір факторингу №16042025 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №165260 від 25 грудня 2024 року. Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за договором №165260 від 25 грудня 2024 року. Відповідач не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договорам, в результаті чого виникла заборгованість за договором №165260 від 25 грудня 2024 року у сумі 15699,34 грн, з яких: 9334,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5464,34 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 501,00 грн заборгованість по комісії; 400,00 заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Оскільки відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання щодо погашення кредиту, позивач просить позов задовольнити, стягнути суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 15 січня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без виклику сторін, витребувано письмові докази у АТ КБ «Приват Банк». Представник позивача подав клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлена про розгляд справи належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання, яка повернулась на адресу суду 06 лютого 2026 року із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву до суду не направила. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надходили. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, дійшов наступного висновку. Так, 25 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем укладено в електронній формі договір №165260, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора 06b3b0d3, за умовами якого ТОВ ФК «Кредіплюс» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 9334,00 грн., строком на 84 днів з 25 грудня 2024 року по 19 березня 2025 року (п.2.2.1, 2.6 Договору). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, перерахувавши на платіжну карту відповідача № 4149499074881523 суму кредиту - 7000,50 гривень. Вказане підтверджується довідкою ТОВ ФК «Кредітплюс» та випискою по рахунку та листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який є банком емітентом даної платіжної картки. 16 квітня 2025 року між ТОВ ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №16042025 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором №165260 від 25 грудня 2024 року. На виконання договору факторингу ТОВ ФК «Кредіплюс» і ТОВ «Юніт Капітал» підписали реєстр прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №16042025 від 16 квітня 2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №165260 від 25 грудня 2024 року на загальну суму 16699,34 грн, що складається з 9334,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 5464,34 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом; 501,00 грн заборгованість по комісії; 400,00 заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Таким чином, за вказаним договором факторингу до позивача перейшло право вимоги за зобов`язанням відповідача по вищевказаному договору. Вказаний розрахунок відповідає умовам укладеного кредитного договору. Доказів на його спростування матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано. Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст.ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №165260 від 25 грудня 2025 року загальна сума боргу [PERSON] складає 15699,34 грн., в прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15299,34 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Щодо вимог про стягнення комісії, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Враховуючи те, що загальна сума кредиту становить 9334,00 грн., комісія за надання кредиту становить 2333,50 грн., які підлягають сплаті одноразово у день укладення договору, які були списані за рахунок кредиту. Відповідачу надана сума кредиту становить 7000,50 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100, 00 грн. в місяць, які в загальному розмірі складають 501 грн., однак матеріалами справи не встановлено, що відповідачу надавались будь-які із перелічених вище послуг, на його вимогу, частіше одного разу на місяць, а тому суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення комісії в сумі 501 грн. задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитним договором, відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 14798,34 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених ТОВ ФК «Юніт Капітал» витрат на правничу допомогу представник позивача долучив до матеріалів справи: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02, укладеним 10 вересня 2025 року між позивачем та АБ «Соломко та партнери»; додаткову угоду №25770875825 до вказаного договору; акт прийому - передачі наданих послуг від 25 листопада 2025 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг становить 7000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано доказів здійснення ним оплати адвокату за надані ним послуги по даній справі, а також те, що справа є малозначною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а тому суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу до 4000,00 грн. Саме такий розмір витрат є розумним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. Щодо розподілу судових витрат. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом частково, з урахуванням приписів ч.1 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 2325,50 грн. 14798,34 грн *100 %/ 15299,34 грн = 96 %; 2422,40*0.96 = 2325,50 грн.

Outcome: approved