Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 05.03.2023 р. між ТОВ «СелфіКредит» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №650826, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідно до умов договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором (п.4.4 договору). Однак відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. В зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена. Сума заборгованості відповідача становить 33304,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн.; заборгованість за процентами - 29304,00 грн. ТОВ «СелфіКредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України уклали Договір факторингу №01022024 від 01.02.2024 р. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №650826 від 05.03.2023 р. У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №650826 від 05.03.2023 р. в загальному розмірі 33304,00 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн. 12.01.2026 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 27.02.2026 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що враховуючи тіло кредиту 4000 грн., вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч.3 ст.509, ч.1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Так, дійсно, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості первісний кредитор здійснював нарахування процентів за користування кредитом відповідно до встановленої у договорі процентної ставки та строку дії договору. Проте надмірна тривалість дії кредитного договору призвела до виникнення заборгованості зі сплати процентів у розмірі 29304,00 грн., що вочевидь, є непропорційно високою та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача). Фактично позивач порушує питання про стягнення з позичальника простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі, що більше ніж у 7 разів перевищує розмір простроченої заборгованості за кредитом. Тому відповідач просить суд зменшити суму заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом до 100% заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4000,00 грн. На переконання відповідача заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. не відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості. Вважає справедливим розмір витрат на правову допомогу в сумі 2000,00 грн. В зв`язку з цим просив суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №650826 від 05.03.2023 р. в загальному розмірі 8000,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4000,00 грн. - заборгованість за процентами, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., проводити розгляд справи у відсутність відповідача та врахувати позицію викладену у відзиві на позовну заяву. 23.02.2026 р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 4000,00 гривень. Строк кредиту 210 дні(в) (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Відповідно до п.3.1. проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". А також згідно з п. 5.1. сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. Таким чином, сума заборгованості відповідача за процентами складає 29304 грн. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором. Відповідно, останній продовжив користуватись кредитними коштами. Кредитодавець не приховував від відповідача інформацію про розмір процентної ставки. Всі істотні умови договору, включаючи розмір відсотків, були прозоро зазначені. Укладаючи кредитний договір, відповідач був повністю ознайомлений з розміром процентної ставки та погодився на такі умови. Враховуючи, що відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування не були відомі відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору. Наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам Договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розрахунок. Отже, відповідач уклав даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з їх прийняттям. Кредитодавцем у свою чергу чітко виконані усі умови договору, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором. Із зазначеними умовами відповідач був ознайомлений при укладенні кредитного договору про що свідчить електронний підпис, накладений відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. [PERSON] свідомо звернувся до ТОВ «Селфі Кредит» з метою отримання кредитних коштів та згідно умов договору підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняв на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом. ТОВ свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти на споживчі потреби. Відповідач у свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов`язувався погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. За таких обставин позивач має право вимагати стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі щодо відсотків. Заявлена сума витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 8000,00 грн. є співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, яка потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації. Дана сума відповідає середнім ринковим розцінкам на подібні юридичні послуги в Україні. Відповідач, заперечуючи проти розміру витрат, не надав жодних обґрунтованих доказів чи розрахунків, які б підтверджували його твердження про необґрунтованість заявленої суми. Відсутність документів, які безпосередньо підтверджують оплату, не може стати підставою для відмови у стягненні судових витрат, якщо сторона, що вимагає їх стягнення, подала інші докази, що свідчать про надання правової допомоги та обґрунтовують понесені витрати. В зв`язку з цим просив суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в своєму клопотанні просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві позовні вимоги визнав частково, просив суд справу розглянути за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 05.03.2023 р. відповідач [PERSON] уклав з ТОВ «СелфіКредит» договір №650826 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort». Згідно укладеного договору відповідач отримав кредит у сумі 4000,00 грн., строк користування кредитом 210 днів, періодичність платежів зі сплату процентів - кожні 15 днів. Стандартна процентна ставка 2.2% в день. Мета отримання кредит: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 103110,35% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 28471,61% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 35680,00 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 34366 грн. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дата надання кредиту: 05.03.2023 р. або 06.03.2023 р. Вказаний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 05.03.2023 р. 09:05:45 год. [PERSON] (а.с.12-25) Згідно довідки про ідентифікацію [PERSON] на номер мобільного телефону [NUMBER] 05.03.2023 р. отримав одноразовий ідентифікатор К387. (а.с.25 зворот) Отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] 4000,00 грн. підтверджується копією листа № 20251020-2170 від 20.10.2025 р. (а.с.26 зворот) Відповідач [PERSON] всупереч умовам кредитного договору не виконав своїх зобов`язань, і допустив виникнення заборгованості за кредитом, яка становить 33304,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн.; заборгованість за процентами - 29304,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за Договором №650826 від 05.03.2023 р. про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 01.02.2024 р. (а.с.27 - 32) 01.02.2024 р. між ТОВ «СелфіКредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №01022024-1 відповідно до якого ТОВ «СелфіКредит» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №650826 від 05.03.2023 р., що підтверджується Витягом з реєстру боржників за договором факторингу №01022024 від 01.02.2024 р. та Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 01.02.2024 р. до Договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 р. (а.с.33 зворот - 39 зворот) Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до відповідача [PERSON] за договором №650826 від 05.03.2023 р. 12.12.2025 р. позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою вих.№23356033 в якій просив [PERSON] погасити заборгованість у сумі 33304,00 грн. (а.с.40) Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно вимог частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється. За умовами ст.ст. 1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16). Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву визнав, що він дійсно уклав Договір №650826 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 05.03.2023 р. однак, заперечує проти стягнення з нього заборгованості зі сплати відсотків передбачених умовами договору в розмірі 29304,00 грн., оскільки вважає їх не справедливими. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитодавець ТОВ «СелфіКредит» не приховував від відповідача [PERSON] інформацію про розмір процентної ставки. Всі істотні умови договору, включаючи розмір відсотків, були зазначені. Укладаючи кредитний договір, відповідач [PERSON] був повністю ознайомлений з розміром процентної ставки та погодився на такі умови. Відповідач [PERSON] , підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами. У суду немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування не були відомі відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами договору. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розрахунок. Кредитодавцем виконані усі умови договору, у тому числі щодо нарахування процентів за кредитним договором. Із зазначеними умовами відповідач був ознайомлений при укладенні кредитного договору про що свідчить електронний підпис, накладений [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора. Враховуючи вище зазначені обставини суд вважає заперечення викладені у відзиві на позовну заяву безпідставними та продиктованими намаганням відповідача [PERSON] уникнути відповідальності за порушення умов договору №650826 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 05.03.2023 р. Тому суд вважає позовні вимоги правомірними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 2422,40 грн. судового збору, які були сплачені позивачем, суд вважає необхідним задовольнити, оскільки ці витрати були понесені позивачем внаслідок неправомірної відмови відповідача від виконання зобов`язання по договору і пов`язаним з цим зверненням до суду. Дані вимоги відповідають ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною другою статті 137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною п`ятою статті 137ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною 4 статті 62ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями 26, 27 Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Захист інтересів позивача здійснює адвокат Усенко М.І., що підтверджується копією Договора про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 р. та ордером (а.с.42 зворот, 44 зворот). Стороною заявника до матеріалів цивільної справи долучено копії Акту №2 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.12.2025 р. та Детального опису наданих послуг до Акту №2 від 08.12.2025 р. за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 р., в яких міститься детальний опис виконаних робіт, кількістю часу на надання правової допомоги та розміром гонорару, згідно яких витрати на правову допомогу складають 8000 грн. У Акті зазначено, що клієнт зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання Акту. (а.с.43 - 44 зворот) Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2статті 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. є обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства. Заперечення відповідача з цього приводу є безпідставними. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved