Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 13.01.2026 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.01.2023 року відповідач та ТОВ «Качай гроші» уклали договір кредитної лінії № 00-6668320 в формі електронного документа з використанням електронного підпису, згідно якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 6247,50 грн на строк 120 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами за стандартною процентною ставкою в сумі 2,2% та зниженою процентною ставкою 2,2%. Однак взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, тому утворилась заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 12 530,83 грн, яка складається з 6247,50 грн - заборгованості за кредитом та 6 283,33 грн - заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом. 30.10.2023 року ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС » уклали договір факторингу №30102023, у відповідності до умов якого до ТОВ «Макс Кредит» за плату перейшли права вимоги, до боржників, вказаними у реєстрі боржників у тому числі і до відповідача за кредитним договором №00-6668320 на загальну суму 12 530,83 грн, яку і просить стягнути позивач, а також судові витрати. ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, без участі представника позивача, зазначив, що не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України 31.01.2026 року. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.01.2026 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 30 01 2023 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-6668320 у формі електронного документа на підставі Закону України «Про електронну комерцію», який підписаний відповідачем електронним підписом, за умовами якого відповідач отримав кредит на суму 6247,50 грн на строк 120 календарних днів, тобто до 30.05.2023 року зі сплатою процентів та інших платежів, передбачених договором (а.с.36-39). Згідно п. 1.4.1 договору знижена процентна ставка становить 2,20 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної п.1.3.1. даного договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування Кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Відповідно до п. 1.4.2. цього договору стандартна процентна ставка складає 2,20 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту. Згідно п. 1.5 договору цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби. Дата надання/видачі кредиту - дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 6247,50 грн. на карту позичальника № [NUMBER] У відповідності до п. 2.2.1. договору за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 297,50 грн. Позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії із суми кредиту, що підлягає перерахуванню позичальнику згідно договору. Тобто позичальнику перераховується сума кредиту 5950 грн за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту. З п. 3.6. договору вбачається, що проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, з дня видачі кредиту до дати фактичного повного повернення кредиту, протягом строку визначеного договором. У п. 5.1. договору зазначено, що кошти кредиту, одержані позичальником за договором, повертаються ним в повному обсязі у валюті кредиту не пізніше дня повернення кредиту (включно), на поточний рахунок кредитодавця зазначений в Розділі 8 Договору, шляхом ініціювання переказу коштів з будь-якої платіжної картки позичальника через РОS-термінал в особистому кабінеті. Договір підписаний відповідачем [PERSON] 30.01.2023 року електронним підписом позичальника (електронний підпис позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер відповідного мобільного телефону (а.с.36-39). У паспорті споживчого кредиту № 00-6668320 від 30.01.2023 року зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: тип кредиту: кредитна лінія, сума кредиту: 6247,50 грн, строк кредитування: 120 днів, мета отримання: на споживчі потреби, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: процентна ставка: знижена 2,2 % за кожен день користування кредитом протягом перших 20 днів користування кредитом поспіль, стандартна ставка: 2,2 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується з 21дня по дату повернення кредиту; тип процентної ставки: фіксована; платежі за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту: 297,5 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк кредитування складає 22740,90 грн; реальна річна процентна ставка за пільговий період: 5803,83% річних (а.с.20-21). Згідно довідки про ідентифікацію, наданої ТОВ «Качай гроші», підтверджено, що клієнт [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №00-6668320 від 30.01.2023 року ідентифікований ТОВ «Качай гроші», акцепт договору позичальником (підписання) за допомогою одноразового ідентифікатора 4157F, який 30.01.2023 року о 12:07:08 надісланий на відповідний номер телефону (а.с.19). Видача відповідачу кредиту в сумі 5950 грн за договором № 00-6668320 від 30.01.2023 здійснена шляхом перерахування на банківську картку [NUMBER] 30.01.2023 року підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Фінансова Компанія «Сан?Райз Фінанс» (а.с.17). Згідно додаткової інформації ТОВ «Качай гроші» зазначено перелік позичальників, яким були перераховані кошти через сервіс ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс», зокрема зазначена [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , грн номер кредитного договору № 00-6668320 від 30.01.2023 року, номер карточки [NUMBER] , сума переказу 5950 (а.с.15). Відповідно до детального розрахунку заборгованості за договором № 00-6668320 від 30.01.2023 року, боржником за яким є [PERSON] станом на 30.10.2023 року за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 12530,83 грн, з яких: 6247,50 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 6283,33 - заборгованість за процентами. При цьому 30.01.2023 року було видано тіло кредиту в сумі 5950 грн та того ж дня нараховано комісію в розмірі 297,50 грн. Відповідно до розрахунку, відповідачем здійснено погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 9530,05 грн.(а.с.54). 30.10.2023 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №30102023, у відповідності до умов якого до ТОВ ФК «ЕЙС» перейшли права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №30102023, ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 12530,83 грн за договором №00-6668320 від 30.01.2023 року (а.с.59-61,57-58). У виписці з особового рахунка за кредитним договором №00-6668320 від 30.01.2023, боржником за яким є [PERSON] станом на 25.12.2025 року за позичальником рахується заборгованість у загальному розмірі 12530,83 грн, з яких: 6247,50 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 6283,33 - заборгованість за процентами (а.с.53). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1, 3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що 30.01.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Качай гроші» укладено договір кредитної лінії №00-6668320 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на суму кредиту 5950 грн строком на 120 днів, шляхом переказу на її банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та сплатою комісії за надання кредиту в сумі 297,50 грн. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5950 грн підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «Фінансова Компанія «Сан-Райз Фінанс». Крім цього, судом враховано, що в рахунок погашення заборгованості за договором відповідачем було сплачено в загальному 9530,05 грн, а відсотки були нараховані первісним кредитором в межах строку кредитування 120 днів на тіло кредиту 5950 грн. Відтак позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 6 247,50 грн та відсотків за користування кредитом в розмірі 6 283,33 грн є підставними та підлягають до задоволення. А відтак позовні вимоги слід задовольнити повністю. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 2622,40 гривень судового збору на користь позивача. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, зважаючи на позиції сторін щодо цього питання, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 7000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору від 20.08.2025 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс" та адвокатським об`єднанням «Соломко та партнери» (а.с.51-52); додаткова угода 25770587839 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс" та адвокатським об`єднанням «Соломко та партнери» згідно якої адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів позивача за кредитними договорами, зокрема за договором №00-6668320 від 30.01.2023 року укладеним позивачем з [PERSON] (а.с.50); акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року на загальну суму 7000 грн (а.с.49); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС№7073/10 від 19.10.2018 року виданого на ім`я Соломко Олексій Володимирович (а.с.43); довіреність від 11.08.2025 року (а.с.42). Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1)розмір витратна правничу допомогу адвоката ,в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 7000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився. Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved