Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що Державне підприємство Коростишівський завод «РЕММАШТОРФ» є користувачем земельної ділянки площею 6,22га на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЖТ № 000011 від 27.04.1994 року. На замовлення позивача Житомирською філією Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у вересні 2023 року під час проведення підготовчих робіт для подальшого виготовлення технічної документації із землеустрою було встановлено, що в межах земельної ділянки розташовані інші земельні ділянки, які перебувають у приватній власності, які сформовані та вилучені з постійного користування позивача на підставі відповідних розпоряджень Коростишівської РДА та рішень Харитонівської сільської ради, а саме: 1. З кадастровим номером 1822587900:07:000:0004 площею 1,1295га в Житомирській області, Коростишівський район, Харитонівська сільська рада для ведення особистого селянського господарства, власник [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , розпорядження голови Коростишівської РДА Житомирської області від 17.01.2005 року № 13. В подальшому оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 352582 від 28.03.2005 року. 2. З кадастровим номером 1822587900:07:000:0010, площею 0,25га в Житомирській області, Коростишівський район, Харитонівська сільська рада для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, власник [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , розпорядження голови Коростишівської РДА Житомирської області від 12.03.2004 року № 117. В подальшому оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 436189 від 03.06.2009 року. 3. З кадастровим номером 1822587900:07:000:0011, площею 0,1477га в Житомирській області, Коростишівський район, Харитонівська сільська рада для ведення особистого селянського господарства, власник [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , розпорядження голови Коростишівської РДА Житомирської області від 30.01.2006 року № 43. В подальшому оформлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 436188 від 04.06.2009 року. При цьому будь-яка інформація щодо змін в землекористуванні до Державного акту на право постійного користування серії ЖТ № 000011 від 27.04.1994 року не вносилась. Міністерство енергетики України, яке було органом управління позивача до 2019 року включно не надавало позивачу згоди на передачу земельної ділянки в оренду, власність фізичним чи юридичним особам. Відповідно до Розпорядження КМУ від 03.03.2020 року № 195-р «Про передачу єдиних майнових комплексів державних підприємств до сфери управління Фонду державного майна» єдиний майновий комплекс ДП Коростишівський завод «Реммашторф» передано зі сфери управління Міністерства енергетики України до сфери управління Фонду державного майна України у зв`язку із прийняттям рішення про його приватизацію. За наслідками проведеної на замовлення позивача земельно-технічної експертизи встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 1822587900:07:000:0004 (площею 0,1295 або на 100%), 1822587900:07:000:0010 (площею 0,2451 або на 98,80%), 1822587900:07:000:0011 (площею 0,1472 або на 99,66%) сформовані за рахунок території, яка перебуває в межах земельної ділянки площею 6,22 га, яка згідно Державного акту на прово постійного користування земельною ділянкою серії ЖТ № 000011 надана в постійне користування Державного підприємства Коростишівський завод «Реммашторф». В межах вказаних земельних ділянок розташовуються об`єкти нерухомого майна, а саме в межах земельної ділянки з кадастровим номером 1822587900:07:000:0010 розташовується будівля № [NUMBER] , будівля №6 та будівля № 6-1; 1822587900:07:000:0004 розташовується частина будівлі №9, будівля №12, навіс №13, частина огорожі №10. Виходячи з положень ч.1,2,10 ст. 149 ЗК України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку. ДП Коростишівський завод «Реммашторф» не надавало згоди на вилучення з його постійного користування частини земельної ділянки, а тому відповідні розпорядження РДА та рішення сільської ради повинні бути визнані протиправними та скасовані. Зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленні частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Враховуючи очевидну незаконність прийнятих спірних розпоряджень слід дійти висновку про те, що Державні акти на право власності на землю, які були видані на підставі спірних розпоряджень також підлягають визнанню недійсними. За змістом ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідні права припиняються і як наслідок має бути припинено право власності на спірні земельні ділянки відповідачів та скасовано державну реєстрацію. У спірних правовідносинах ДП «Коростишівський завод «Реммашторф», який не є власником земельної ділянки, а лише є її постійним користувачем, при умовах перешкоджання йому здійснювати користування земельною ділянкою, може звертатись з позовом про усунення таких перешкод у користуванні у відповідності до правил звернення з негаторним позовом, а тому просять привести земельні ділянки до первісного стану шляхом знесення будівель і споруд. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] була замінена на належного [PERSON] , яка є власником земельної ділянки з кадастровим №1822587900:07:000:0004. В ході розгляду справи позивач подав заяву про часткову зміну предмету позову, яка прийнята судом, в якій зазначено, що оскільки відповідача [PERSON] замінено на належного [PERSON] та посилаються на те, що [PERSON] незаконно набула у власність спірну земельну ділянку з кадастровим номером 1822587900:07:000:0004, яку в подальшому, за відсутності для цього правових підстав, відчужила іншій особі [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Самойленком А.Г. 27 вересня 2010 року за реєстровим № 737. Тобто [PERSON] не мала права відчужувати належне їй нерухоме майно в зв`язку з чим відповідний правочин підлягає визнанню недійсним Остаточно позивач просить: Визнати незаконним та скасувати: Розпорядження голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області від 17.01.2005 року № 13 «Про передачу у власність земельної ділянки» щодо передачі [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у власність земельної ділянки з кадастровим номером 1822587900:07:000:0004, площею 0,1295 га на території Харитонівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області для ведення особистого селянського господарства; Розпорядження голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області від 12.03.2004 року № 117 щодо передачі земельної ділянки кадастровий № 1822587900:07:000:0010, площею 0,25 га у власність [PERSON] РНОКПП [NUMBER] ; Рішення Харитонівської сільської ради 9 сесії 24 скликання від 13.12.2003 року щодо передачі земельної ділянки кадастровий № 1822587900:07:000:0010, площею 0,25 га у власність [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . Розпорядження голови Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області від 30.01.2006 року № 43 щодо передачі земельної ділянки кадастровий № 1822587900:07:000:0011, площею 0,1477 га у власність [PERSON] РНОКПП [NUMBER] ; Рішення Харитонівської сільської ради 19 сесії 4 скликання від 25.07.2005 року щодо передачі земельної ділянки кадастровий № 1822587900:07:000:0011, площею 0,1477 га у власність [PERSON] РНОКПП [NUMBER] . Визнати недійсним: Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №352582 28.03.2005 року, виданий на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на земельну ділянку з кадастровим номером 1822587900:07:000:0004, площею 0,1295 га на території Харитонівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області для ведення особистого селянського господарства. Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № 1822587900:07:000:0010, площею 0,25 га, серія ЯЗ№436189 від 03.06.2009 року виданий на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] ; Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий № 1822587900:07:000:0011, площею 0,1477 га, серія ЯЗ№436188 від 04.06.2009 року виданий на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] ; Договір дарування земельної ділянки від 27 вересня 2010 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений Самойленком А.Г., приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу 27 вересня 2010 року за реєстровим № 737 Припинити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: право власності [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на земельну ділянку кадастровий № 1822587900:07:000:0010, площею 0,25 га (номер відомостей про речове право 51843494, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2801419018225); право власності [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на земельну ділянку кадастровий № 1822587900:07:000:0011, площею 0, 1477 га (номер відомостей про речове право 51843188, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2801405218225); право власності [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на земельну ділянку кадастровий № 1822587900:07:000:0004, площею 0,1295 га (номер відомостей про речове право 58263012, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3073950718225); Скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі: земельної ділянки кадастровий № 1822587900:07:000:0010, площею 0,25 га; земельної ділянки кадастровий № 1822587900:07:000:0011, площею 0,1477 га; земельної ділянки кадастровий № 1822587900:07:000:0004, площею 0,1295 га; Привести земельні ділянки кадастровий № 1822587900:07:000:0010 та № 1822587900:07:000:0004 до первісного стану шляхом знесення визначених Висновком експертів за результатом проведення комісійної земельнотехнічної експертизи від 10.04.2024 № 1772/04-2024 будівель і споруд: Найменування будівля № 6 та № 6-1, будівля № 7, кадастровий № ділянки в межах якої розташовується 1822587900:07:000:0010; Найменування частина будівлі № 9, будівля № 12, навіс № 13, частина огорожі № 10, кадастровий № ділянки в межах якої розташовується 1822587900:07:000:0004. В ході розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги обґрунтувавши їх викладеними в позовній заяві доводами, також пояснила, що згоди підприємства на вилучення спірних земельних ділянок не було, а тому відповідно право власності на них набуто відповідачами безпідставно, оскільки позивачі є користувачами земельної ділянки. Про наявність спірних земельних ділянок стало відомо у березні 2023 року, коли виготовляли техдокументацію. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Кушніренко А.В. пояснив, що відповідач позовні вимоги не визнає. Позивач не довів порушення його права і обраний спосіб захисту є неналежним та не може призвести до відновлення прав. Весь майновий комплекс позивачем відчужений, а право користування земельною ділянкою не передається правонаступнику і припиняється. Крім того пояснив, що відповідач є добросовісним набувачем і не порушувала прав позивача. Позивачі пропустили і строк позовної давності так як не могли не знати про належність земельної ділянки відповідачу так як земельна ділянка знаходиться поруч із будівлями позивача. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Корнійчук С.А. позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що позивач приховує той факт, що належний останнім майновий комплекс відчужено і на час звернення до суду позивачі не були власниками майнового комплексу, а в разі набуття права власності на майновий комплекс новий власник має вирішити питання і щодо оформлення земельної ділянки. Оскаржувані рішення вичерпали свою дію, право власності оформлено. Позивачі пропустили і строк позовної давності, оскільки об`єкти нерухомого майна знаходяться вже тривалий час (збудовані були ще в 30-х роках), більше трьох років, однак позивач не звертався з позовом до суду, позивач не міг не знати про належність земельних ділянок відповідачам так як в технічній документації мається підпис колишнього керівника підприємства. Ніяких прав позивача не порушено, віндикаційний позов не заявлявся. При проведенні експертизи власники не були присутні. Відповідач є добросовісним набувачем і ніяких прав позивача не порушував. Просять відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи ФДМ України позовні вимоги підтримав, пояснив, що згоди позивача на вилучення земельних ділянок не було, позивачі хоча і перебувають в стадії припинення, однак підприємство на даний час ще не припинено юридично, а тому просить позов задовольнити. Допитана свідок [PERSON] пояснила суду, що будинок Супрунови побудували що до 1991 року, огороджений парканом, земельну ділянку обробляли ще батьки [PERSON] . Допитана свідок [PERSON] пояснила що є суміжним землекористувачем [PERSON] . Будівлі стоять давно. Від інших відповідачів надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, а тому суд розглянув справу без участі останніх, інші учасники процесу не заперечили. Інші треті особи повідомлялись належним чином, в судові засідання не з`являлись, будь-яких заяв чи клопотань не надходило, а тому суд розглянув справу без участі останніх, інші учасники процесу не заперечили. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, допитавши свідків, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Так, згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЖТ № 000011 від 27.04.1994 року ДП Коростишівський завод «РЕММАШТОРФ» передано в постійне користування земельна ділянка площею 6,22га з цільовим призначенням для виробничих потреб відповідно до рішення Коростишівської районної Ради народних депутатів від 25 лютого 1994 року. Відповідно до договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації єдиного майнового комплексу Державного підприємства Коростишівський завод «Реммашторф» за результатами електронного аукціону з умовами від 18 травня 2023 року передано у власність ТзОВ «Сешвілс ектів» єдиний майновий комплекс Державного підприємства Коростишівський завод «Реммашторф», що розташований в Житомирській області, Житомирський район, с. Мамрин, вул. Будівельна,26 (об`єкт приватизації). У відповідності до ч. 13 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, єдиний майновий комплекс), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, особами, які не можуть набувати земельну ділянку на такому праві, вони набувають таку земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність або оренду. Набувач права власності на такий об`єкт зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування із заявою про передачу йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118, 123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування зобов`язаний не пізніше 30 днів з дня отримання поданої у встановленому порядку заяви припинити право постійного користування земельною ділянкою, на якій розміщений відповідний об`єкт, та передати її у власність або оренду набувачу права власності на такий об`єкт. Пропущення строку подання заяви, зазначеного в абзаці першому цієї частини, не може бути підставою для відмови набувачу права власності на відповідний об`єкт у передачі йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт. У відповідності до п.е ч.1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Ч.2 ст. 141 ЗК України передбачає, що припинення права постійного користування земельними ділянками державного підприємства, установи, організації, органу державної влади не припиняє права власності держави на відповідні земельні ділянки. Враховуючи вказані обставини, то позивач ДП Коростишівський завод «РЕММАШТОРФ» не є власником і розпорядником земельної ділянки яка передана була в постійне користування та не має владних повноважень щодо розпорядження такими землями відповідно до ст. 84 ЗК України (фактично право постійного користування припинено з вищевказаних підстав, що не припиняє в свою чергу право власності Держави) і відповідно вибуття спірних земельних ділянок у власність відповідачів може порушувати права Держави, а не позивача яким є ДП Коростишівський завод «РЕММАШТОРФ» і відповідно позовні вимоги з цих підстав задоволенню не підлягають, так як не доведено порушення прав позивача. Аналогічна правова позиція викладена і в рішенні ВП ВС у постанові від 10.12.2025 року у справі № 344/12305/18 (провадження № 14-66цс25). Щодо розподілу судових витрат між сторонами, в тому числі й щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін». Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Так, відповідачем у відзиві зазначено про стягнення судових витрат напрофесійну правничу допомогу в розмірі 45 000 грн та 5 000 витрат щодо друку, копіювання, відправлення кореспонденції. В ході розгляду справи представником відповідача [PERSON] адвокатом Корнійчуком С.А. долучено до матеріалів справи договір надання правничої допомоги від 28.01.2025 року укладений між адвокатом Корнійчуком С.А. та [PERSON] , квитанцію б/н від 24.02.2026 на суму 60 000 грн, акт від 24.02.2026 про надання правничої допомоги згідно договору про надання правничої (правової) допомоги від 28.01.2025, в якому зазначено суму гонорару адвокату в розмірі 60 000 грн. В той же час в даному випадку суд враховує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат та його розміру. З огляду на зазначене, враховуючи критерій реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, кількість необхідних процесуальних дій сторони у цій справі, кількість судових засідань, тому суд дійшов до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved