Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 60067,80 грн. Позов обґрунтовується тим, що 26 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 236910393, за умовами якого відповідач отримала перший транш кредиту в розмірі 15000 грн., який в подальшому збільшила до 22250 грн., і зобов`язалася повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 60067,80 грн., з яких: 22249,52 грн. тіло кредиту, 37818,28 грн. проценти. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за договором від 26 листопада 2021 року № 236910393 перейшло до ТОВ «Таліон плюс». 5 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за вищевказаним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». 11 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 11/07/25-Е, згідно з яким таке право перейшло до позивача. Представник ТОВ «ФК «Ейс», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явився. У позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи у відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення), у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомляла, відзиву на позов не подала. Процесуальні дії у справі 3 лютого 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 26 листопада 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 236910393 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV9RN89 (26 листопада 2021 року o 16:24) (арк. спр. 31). Відповідно до умов цього договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 25300 грн. (п. 1.1 Договору), перший транш якого становить 15000 грн. (п. 1.3 Договору) на строк 30 днів до 26 грудня 2021 року (п. 1.7 Договору), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним (арк. спр. 14 на звороті-18). За змістом пунктів 1.9.1, 1.9.2 Договору виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,48% від суми кредиту. За умови продовження строку дисконтного періоду нарахування процентів здійснюється за індивідуальною процентною ставкою 1,60% в день від суми кредиту. Відповідно до п. 1.12.2 Договору з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти в розрахунку 1087,70% річних, що становить 2,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходження платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п. 1.12.1 Договору). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] кредитні кошти: 26 листопада 2021 року у розмірі 15000 грн., 19 грудня 2021 року 1950 грн., 7 січня 2022 року 600 грн., 8 січня 2022 року - 1250 грн., 11 січня 2022 року 450 грн., 12 січня 2022 року 450 грн., 13 січня 2022 року 500 грн., 14 січня 2022 року 850 грн., 15 січня 2022 року 1200 грн. на рахунок № [NUMBER] , про що свідчать відповідні платіжні доручення (арк. спр. 33-37). Листом АТ КБ «Приватбанк» від 17 лютого 2026 року № 20.1.0.0.0/7-260210/72756-БТ підтверджено, що на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 26 листопада 2021 року було зараховано 15000 грн., 19 грудня 2021 року 1950 грн., 7 січня 2022 року 600 грн., 8 січня 2022 року 1250 грн., 11 січня 2022 року 450 грн., 12 січня 2022 року 450 грн., 13 січня 2022 року 500 грн., 14 січня 2022 року 850 грн., 15 січня 2022 року 1200 грн. (арк. спр. 110-111). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] в платіжних дорученнях та листі АТ КБ «Приватбанк» співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останньою в заявці на отримання грошових коштів у кредит від 26 листопада 2021 року (арк. спр. 26). Згідно з наданими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон плюс» розрахунками заборгованості та наданої ТОВ «ФК «Ейс» виписки з особового рахунку станом на 26 грудня 2025 року заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії від 26 листопада 2021 року № 236910393 становила 60067,80 грн.. з яких: 22249,52 грн. тіло кредиту, 37818,28 грн. проценти. 26 грудня 2021 року [PERSON] сплатила 0,48 грн. тіла кредиту та 2225,52 грн. процентів, а 28 січня 2022 року 5 грн. процентів (арк. спр. 80,81,82). Товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою (п. 2.1.1.5 Договору). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) і ТОВ «Таліон плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). «Право вимоги» означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Строк договору закінчується 28 листопада 2019 року (п. 8.2). Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін (п. 8.4). Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину (п. 8.6) (арк. спр. 51-53). Відповідно до копії додаткової угоди від 28 листопада 2019 року № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 п. 8.2 викладено у новій редакції, а саме, що строк дії договору факторингу закінчується 31 грудня 2020 року (арк. спр. 53 на звороті). Згідно з копією додаткової угоди від 31 грудня 2020 року № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 текст договору факторингу викладено у новій редакції. Зміст пунктів 2.1, 8.4, 8.6 залишився аналогічним. «Право вимоги» права грошових вимог Клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Строк договору закінчується 31 грудня 2021 року (п. 8.2) (арк. спр. 54-56). Відповідно до копії додаткової угоди від 31 грудня 2021 року № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2022 року включно (арк. спр. 56 на звороті). З копії додаткової угоди від 31 грудня 2022 року № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 слідує, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2023 року включно (арк. спр. 56 на звороті). Як вбачається з копії додаткової угоди від 31 грудня 2023 року № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони домовилися продовжити строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року включно (арк. спр. 57). Згідно з актом звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2022 року ТОВ «Таліон плюс» здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу прав вимоги) за реєстром прав вимоги від 5 травня 2022 року № 175 за договором факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 (арк. спр. 60). Відповідно до реєстру прав вимоги від 5 травня 2022 року № 175 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 236910393 на суму 60067,80 грн. (арк. спр. 58-59). 5 серпня 2020 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників у реєстрі прав вимоги (арк. спр. 61-65). Відповідно до копії додаткової угоди від 3 серпня 2021 року № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 сторони домовилися продовжити строк дії договору до 31 грудня 2022 року включно (арк. спр. 65 на звороті). З копії додаткової угоди від 30 грудня 2022 року № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 слідує, що строк дії договору факторингу продовжено до 30 грудня 2024 року включно (арк. спр. 66). Платіжною інструкцією від 30 травня 2023 року № 4097 підтверджено оплату ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» на користь ТОВ «Таліон плюс» за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року № 9 (арк. спр. 69 на звороті). Відповідно до реєстру прав вимоги від 30 травня 2023 року № 9 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 236910393 на суму 60067,80 грн. (арк. спр. 67-68). 11 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступає ТОВ «ФК «Ейс» за плату, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги до боржників у реєстрі боржників (арк. спр. 70-72). Про що також був складений акт прийому-передачі реєстру божників від 14 липня 2025 року (арк. спр. 75). Згідно з платіжними інструкціями від 12 серпня 2025 року № 317, 4 вересня 2025 року № 344, 18 вересня 2025 року № 355, 19 вересня 2025 року № 356, № 357, № 358, від 24 вересня 2025 року № 360 ТОВ «ФК «Ейс» сплатило на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» кошти за договором факторингу від 11 липня 2025 року № 11/07/25-Е (арк. спр. 76-79). Відповідно до реєстру боржників від 14 липня 2025 року до договору факторингу № 11/07/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 236910393 на суму 60067,80 грн. (арк. спр. 73-74). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються та сторонами не оспорюються факти переходу права грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» за договором кредитної лінії від 26 листопада 2021 року № 236910393, який укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що відповідач [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір кредитної лінії від 26 листопада 2021 року № 236910393 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 25300 грн., перший транш якого становить 15000 грн., на строк 30 днів, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором. 26 листопада, 19 грудня 2021 року, 7, 8, 11, 12, 13, 14, 15 січня 2022 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суд вважає доведеним. У подальшому позивач ТОВ «ФК «Ейс» набув права грошової вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії від 26 листопада 2021 року № 236910393, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . У підписаному відповідачем договорі кредитної лінії від 26 листопада 2021 року № 236910393 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором кредитної лінії від 26 листопада 2021 року № 236910393, яка становить 60067,80 грн., з яких: 22249,52 грн. тіло кредиту, 37818,28 грн. проценти. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростувала, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надала. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії від 26 листопада 2021 року № 236910393 в повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання правничої допомоги від 20 серпня 2025 року № 20/08/25-01 (арк. спр. 83), додаткової угоди № 25770896405 до цього договору (арк. спр. 84), акта прийому-передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року (арк. спр. 86), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 19 жовтня 2018 року серії КС № 7073/10 (арк. спр. 87), довіреності від 11 серпня 2025 року (арк. спр. 88) судом встановлено, що адвокатом Соломко О.В. надавалася правнича допомога ТОВ «ФК «Ейс» у цій справі. Така допомога полягала у: складанні позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором від 26 листопада 2021 року № 236910393 (витрачений час 2 год., вартість 5000 грн.), вивченні матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , за кредитним договором від 26 листопада 2021 року № 236910393 (витрачений час 2 год., вартість 1000 грн.), підготовці адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором від 26 листопада 2021 року № 236910393 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] (витрачений час 1 год., вартість 500 грн.), підготовці клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором від 26 листопада 2021 року № 236910393 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] (витрачений час 1 год., вартість 500 грн.). Загальна вартість послуг складає 7000 грн. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що ця справа є малозначною, в даній категорії справ усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК.

Outcome: approved