Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість у розмірі 172800 грн. Також позивач просив в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних, відповідно до ст. 625 ЦК України, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволення суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3% річних з відповідача на користь позивача. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 07 червня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №1648872. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 27000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 24 грудня 2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі договору факторингу №24122024 за плату відступило, а позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Всупереч умовам договору відповідач не виконав свого зобов`язання, а тому має заборгованість перед позивачем у розмірі 186300 грн, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту 27000 грн, нарахованих процентів 81000 грн, нарахованих позивачем процентів у межах строку дії договору 64800 грн, штрафних санкцій 13500 грн. Однак, враховуючи норми чинного законодавства, позивач вважає такими, що не підлягають стягненню з відповідача штрафні санкції в розмірі 13500 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем загальною сумою 172800 грн. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 28 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано інформацію від АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 07 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту продукту «Комфортний» №1648872 (далі Договір №1648872), відповідно до п.п.1.2.-1.4., 1.5.-1.5.1. якого товариство надає споживачу кредит у розмірі 27000 грн на строк 360 днів, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору (а.с.18-22). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту 07 червня 2024 року або 08 червня 2024 року (п.п.2.1., 2.2. Договору №1648872 від 07 червня 2024 року). Відповідно до п.1.1. Договору №1648872 від 07 червня 2024 року укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в товаристві. Згідно п.9.6. Договору №1648872 від 07 червня 2024 року, цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІКС товариства/зазначений в цьому договорі. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що перед укладенням договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; б) вказана в ч.1, 2, 4, 5 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на веб-сайті, а також що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів або банківських металів у кредит, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.9.8. Договору №1648872 від 07 червня 2024 року). У розділі 10 договору «Реквізити та підписи сторін» вказано ідентифікуючі відомості ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», а також ідентифікуючі відомості позичальника, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові, РНОКПП, дані паспорта, місце проживання, додаткові контактні дані споживача, а також зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р100. Також відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р100 було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.22 зворотна сторона). Підписавши 07 червня 2024 року електронним підписом Т830 паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.24-25). Згідно листа ТОВ «ПЕЙТЕК», на картку, номер якої відповідачем було зазначено в кредитному договорі, № [NUMBER] 07 червня 2024 року було перераховано 27000 грн (а.с.23). Відповідно до відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 19 вересня 2025 року, на ім`я відповідача [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 07 червня 2024 року здійснено переказ коштів у сумі 27000 грн (а.с.106). 24 грудня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» укладено Договір факторингу №24122024, згідно з умовами якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язалось відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.26-29, 35). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року, боржником за кредитним договором №1648872 зазначено [PERSON] (а.с.36). Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконав у зв`язку з чим станом на 15 липня 2025 року він має заборгованість перед позивачем у розмірі 186300 грн (а.с.15-17), з яких позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 172800 грн, яка складається із: - заборгованості за тілом кредиту 27000 грн; - заборгованості за відсотками 81000 грн; - заборгованості за відсотками за період з 25 грудня 2024 року по 02 червня 2025 року 64800 грн. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 172800 грн, з яких сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 27000 грн та сума заборгованості за відсотками у розмірі 145800 грн (81000 грн (відсотки, нараховані первісним кредитором) + 64800 грн (відсотки, нараховані позивачем в межах строку дії кредитного договору за період з 25 грудня 2024 року по 02 червня 2025 року)). Щодо вимог позивача про застосування приписів ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦПК України, суд зазначає наступне. За змістом ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Так, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п.18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 07 червня 2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Таким чином, вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12422,40 грн (2422,40+10000) (а.с.68-75, 96). Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу судом враховується, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідача не надходило, обставини щодо неспівмірності витрат суду не повідомлялися та не доводилися. Крім того, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Outcome: partial