Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

15.12.2025 року до суду звернувся представник: адвокат Кириченко О.М. в інтересах АТ «Запоріжгаз» з позовом до [PERSON]. про стягнення заборгованості за розподіл природного газу. В обґрунтування позову посилалися на те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» з 1 липня 2015 року на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем АТ «Запоріжгаз» серед суб`єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON]. є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Споживачем [PERSON]. здійснювалися оплати по особовому рахунку № [NUMBER] в серпні 2024 року в сумі 2000 (платіжна інструкція №2893776 від 19.08.2025), в серпні 2025 6106.32 (платіжна інструкція №202608725 від 22.08.2025), в листопаді 2025 в сумі 506,321 (платіжна інструкція №214624439 від 27.11.2025), що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача, що є підтвердженням отримання послуг з розподілу природного газу від АТ «Запоріжгаз» за адресою: [ADDRESS] , а отже договір є укладеним. Також, споживачем [PERSON]. здійснюється фактичне споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача, а саме: в березні 2023 спожито 192.820 м.куб газу, в квітні 2023 - 63,130, в січні 2024 - 88, в лютому 2024 - 7718.29, в березні 2024 - 860.19, в квітні 2024 - 331,30, в травні 2024 - 8, в червні 2024 - 3, в липні 2024 - 6, в серпні 2024 - 6, в вересні 2024 - 8, в жовтні 2024 - 29, в листопаді 2024 - 122, в грудні 2024 - 414, в січні 2025 - 251, в лютому 2025 - 2171,05, в березні 2025 - 51, в квітні 2025 - 18, в травні 2025 - 4, в червні 2025 - 2, в липні 2025 - 3, в серпні 2025 - 5,24, в вересні 2025 - 5,21, в жовтні 2025 - 558,35, що також підтверджує факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, а отже договір є укладеним. Відповідач свої зобов`язання щодо оплати за надані АТ «Запоріжгаз» послуги розподілу природного газу виконує не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.03.2023 по 30.11.2025 по особовому рахунку № [NUMBER] обліковується борг у сумі 6985,62 грн. 12.05.2025 року позивач звертався до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за розподіл природного газу, 23.05.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/3824/25 відмовлено у видачі судового наказу за заявою АТ «Запоріжгаз» до [PERSON] . Прохали стягнути з [PERSON]. на користь АТ «Запоріжгаз» заборгованість за розподіл природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.03.2023 року по 30.11.2025 року в сумі 6985,62 грн.; стягнути з відповідача судові витрати. 19.01.2026 року до суду надійшла відповідь Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України щодо місця реєстрації [PERSON] з 24.07.2024 року за адресою: [ADDRESS] . 20.01.2026 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.03.2026 року в судове засідання представник позивача не з`явився, 10.02.2026 року представник: адвокат Грамчук М.О. подала заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. 10.03.2026 року відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Позивач АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» з 1 липня 2015 року на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. В розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем АТ «Запоріжгаз» серед суб`єктів ринку природного газу кваліфікується як Оператор газорозподільної системи. [INFO] народилася відповідач - [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , зареєстрована з 24.07.2024 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України від 19.01.2026 року. Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 308 кв.м., житлова площа 70,8 кв.м., що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №454435534 від 01.12.2025 року. Відповідачем здійснюється споживання природного газу за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , кількість зареєстрованих осіб - 1, а саме: в березні 2023 року спожито 192.820 м.куб. газу, в квітні 2023 року - 63,130 м.куб., в січні 2024 року - 88 м.куб., в лютому 2024 року - 7718.29 м.куб., в березні 2024 року - 860.19 м.куб., в квітні 2024 року - 331,30 м.куб., в травні 2024 року - 8 м.куб., в червні 2024 року - 3 м.куб., в липні 2024 року - 6 м.куб., в серпні 2024 року - 6 м.куб., в вересні 2024 року - 8 м.куб., в жовтні 2024 року - 29 м.куб., в листопаді 2024 року - 122 м.куб., в грудні 2024 року - 414 м.куб., в січні 2025 року - 251 м.куб., в лютому 2025 року - 2171,05 м.куб., в березні 2025 року - 51 м.куб., в квітні 2025 року - 18 м.куб., в травні 2025 року - 4 м.куб., в червні 2025 року - 2 м.куб., в липні 2025 року - 3 м.куб., в серпні 2025 року - 5,24 м.куб., в вересні 2025 року - 5,21 м.куб., в жовтні 2025 року - 558,35 м.куб., що підтверджується копією довідки про фінансовий стан споживача. Відповідачем здійснювалися оплати по особовому рахунку № [NUMBER] в серпні 2024 року в сумі 2000 грн. (платіжна інструкція №2893776 від 19.08.2025), в серпні 2025 року в сумі 6106.32 грн. (платіжна інструкція №202608725 від 22.08.2025), в листопаді 2025 року в сумі 506,321 грн. (платіжна інструкція №214624439 від 27.11.2025), що підтверджується копією довідки про фінансовий стан споживача. Вказані обставини підтверджують факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, який затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року №2498, а отже Типовий договір розподілу природного газу є укладеним. Станом на 30.11.2025 року відповідач має заборгованість за розподіл природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.03.2023 року по 30.11.2025 року в сумі 6985,62 грн., що підтверджується копією довідки про фінансовий стан споживача. 12.05.2025 року АТ «Запоріжгаз» звернувся до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя з заявою до [PERSON]. про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за розподіл природного газу. 23.05.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/3824/25 відмовлено у видачі судового наказу. Станом на час розгляду справи судом відповідач заборгованість за розподіл природного газу в сумі 6985,62 грн. не сплатила. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. Відносини між Оператором газорозподільної системи та фізичними особами - споживачами природного газу регулюються Кодексом газорозподільних систем, положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу». Відповідно ч.1,2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно п.1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРС та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідно пункту 3 глави З розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Відповідно пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ, згідно п.5 Глави 6 Розділу 5 в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу. Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно п.2.1 Типового договору розподілу природного газу, який затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року №2498, за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Відповідно п.6.1 Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Відповідно п.6.4 Типового договору розподілу природного газу розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Відповідно абзацу 2 п.6.6 Типового договору розподілу природного газу споживачі зобов`язанні здійснювати оплату до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач АТ «Запоріжгаз», як Оператор газорозподільної системи, з позовом до відповідача, як споживача природного газу за адресою: [ADDRESS] , з вимогою про стягнення на його користь заборгованості за розподіл природного газу по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.03.2023 року по 30.11.2025 року в сумі 6985,62 грн., з підстав того, що остання не виконує свого обов`язку щодо своєчасної сплати. Суд доходить висновку, що відповідач, як споживач природного газу за адресою: [ADDRESS] , в порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про ринок природного газу», не сплачувала своєчасно і в повному обсязі належні платежі за розподіл природного газу, в результаті чого по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкрито на ім`я [PERSON]. , за період з 01.03.2023 року по 30.11.2025 року обліковується заборгованість в сумі 6985,62 грн., яку суд стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВП ВС від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц, постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19). Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, будь-яких заперечень суду не надала, то суд вирішив справу за наявними матеріалами. Тому суд вважає, що за наявними матеріалами позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому судовий збір у сумі 3028 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved