Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» - Аліна Паладич, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2031418 від 17.01.2025 у розмірі 62 764,00 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що 17 січня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір № 2031418 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, за умовами якого ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалось передати грошові кошти [PERSON] в сумі 15 100,00 грн на умовах зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Згодом, 23.05.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Додаткову угоду, за умовами якої позичальник відповідачу надав у кредит додаткові кошти в сумі 5000,00 грн. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, та не повернув кредитні кошті зі сплатою процентів. Відтак, у нього утворилась заборгованість на загальну суму 62 764,00 грн: 20 100,00 грн тіло кредиту; 32 614,00 грн - проценти за користування кредитом; 10 050,00 грн - пеня. 30.06.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №2031418 від 17.01.2025 на загальну суму заборгованості 62 764,00 гривень, що складається з: 20 100,00 грн тіло кредиту; 32 614,00 грн - проценти за користування кредитом; 10 050,00 грн - пеня На підставі наведеного, позивач просить стягнути заборогованість на користь ТОВ «Свеа Фінанс», оскільки всупереч умовам кредитного договору відповідачка тривалий час своєчасно не здійснює повернення кредиту, та порушує взяті на себе зобов`язання. Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись. Представник ТОВ «Свеа Фінанс» у судове засідання не з`явився. В прохальній частині позову просив суд справу розглядати за його відсутності, вимоги позову підтримав, у випадку неявки в судове засідання відповідачки проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки, яку отримав особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи. 17 січня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір №2031418 про надання споживчого кредиту (надалі, по тексту - Договір), відповідно до умов якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші умови. Відповідно до пункту 1.2 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 15100,00 грн. Строк дії кредиту 360 днів (пункт 1.3 Договору). За умовами пункту 1.5. Договору, стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується в межах строку кредиту - 360 днів. Згідно з пунктом 1.10 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 69 460,00 грн. За пунктом 2.1 Договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом одноразовим одноразовим ідентифікатором «Х515» (розділ 10 Договору «Реквізити та підписи сторін»). Істотні умови Договору також викладені в паспорті споживчого кредиту, зокрема: сума кредиту 15 100,00 грн; строк кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка річних - 365% річних, реальна річна процентна ставка - 2686,49%, загальні витрати за кредитом - 54 360,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту - 69 460,00 грн. Відповідно до Довідки, виданої ТОВ «Пейтек», сервіс онлайн платежів «PayTech», 17.01.2025 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта в сумі 15100,00 грн, маска картки № [NUMBER] . 23.01.2025 між ТОВ Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №2031418 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Р929» . За умовами цієї Додаткової угоди сторони домовились збільшити суму кредиту на 5 000,00 грн із стандартною процентною ставкою 1% вдень. Загальний розмір кредиту складає 20 100,00 грн. Відповідно до Довідки, виданої ТОВ «Пейтек», сервіс онлайн платежів «PayTech», 23.01.2025 року було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта в сумі 5000,00 грн, маска картки № [NUMBER] Сторонами також погоджено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої усього сума платежів за розрахунковий період складе 92 110 грн. Сума процентів за користування кредитом складе 72 010 грн. Реальна річна процентна ставка складе 2675.17 % річних. Загальна вартість кредиту складе 92 110 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №2031418 від 17.01.2025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 30.06.2025, наданого ТОВ «Селфі Кредит», заборгованість за тілом кредиту складає 20 100,00 грн, відсотки за користування кредитом - 32 614,00 грн, штрафні санкції - 10 050,00 грн, всього - 62 764,00 грн. 30.06.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-18/25, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників, що є Додатком 1 до Договору Факторингу № 01.02-18/25 від 30.06.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2031418 складає: 62764 грн: сума основного боргу - 20 100,00 грн, сума нарахованих процентів - 32 614,00 грн, сума штрафних санкцій - 10 050,00 грн. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між ТОВ «Свеа Фінанс» та [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частина 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частина 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку належними та допустимими доказами доведено те, що 17 січня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено електронний Договір № 2031418 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на суму 15 100,00 грн. Згодом 23 січня 2025 року сторони уклали Додаткову угоду до Договору № 2031418, збільшивши суму кредиту ще на 5000,00 грн. Сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. За Договором про надання споживчого кредиту №2031418 та Додатковою угодою до нього [PERSON] отримав кредит в загальній сумі 20 100,00 грн. Ці кошти були перераховані на його картковий рахунок через онлайн систему «PaуTech». Однак [PERSON] порушив погоджені умови Договору № 2031418 та додаткової угоди до нього, внаслідок чого, як вбачається із наданого позивачем та складеного первісним кредитодавцем розрахунку, у відповідача утворилась заборгованість, що в сукупному розмірі складає 62764 грн: сума основного боргу - 20 100,00 грн, сума нарахованих процентів - 32 614,00 грн, сума штрафних санкцій - 10 050,00 грн. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором передано позивачу ТОВ «Свеа Фінанс» на підставі договору факторингу 301.02-18/25 від 30.06.2025. Надаючи оцінку доказам у справі, що розглядається, суд звертає увагу на те, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає вимогам до первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Селфі Кредит». Вказаний розрахунок заборгованості є офіційним документом, що виготовляється уповноваженим працівником фінансової установи у ліцензованому програмному забезпеченні, у якому вбачаються усі наявні на рахунку Клієнта кошти та фіксується їх розподіл на погашення заборгованості. Розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом. Вказана позиція прослідковується у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, а саме вказується на те, що наданий розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом. Отже, розрахунок заборгованості є актуальним, а також належним доказом що підтверджує наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс», право вимоги до останнього отримано ним внаслідок укладення договору про відступлення прав вимоги із первісним кредитором. При цьому, відповідачем суду не надано контррозрахунок заборгованості чи підтверджень сплати ним утвореної заборгованості за кредитним договором. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а тому з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 2031418 від 17.01.2025, а саме за тілом кредиту - 20 100,00 грн та за процентами - 32 614,00 грн, що в сукупному розмірі становить 52 714,00 грн. Разом з тим, суд не погоджується із нарахованою первинним кредитором неустойкою в сумі 10 050,00 грн з огляду на таке. Пунктом 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, в даному випадку законодавством звільнено позичальника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення своїх кредитних (боргових) зобов`язань, оскільки такі нараховані після укладення кредитного договору з 24.09.2024. У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення неустойки за договором №2031418 в сумі 10 050,00 грн задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості з [PERSON] в порядку переуступки на корить ТОВ «Свеа Фінанс» за тілом кредиту в розмірі 20 100,00 грн, за процентами в розмірі 32614 грн, що всього становить 52 714,00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «Свеа Фінанс» Влада Й.О.. задоволено частково, з останнього на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 2 236 гривні 09 копійок із розрахунку: 52714*2662,40/62764. На підставі викладеного,

Outcome: partial