Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позовні вимоги та позиція сторін у справі Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» (далі ЛМКП «Львівтеплоенерго») звернулось до Галицького районного суду м. Львова із вказаним позовом, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та задоволення загальнобудинкових потреб та функціонування внутрішніх систем опалення за період з 01.12.2021 по 30.04.2024 на загальну суму 10949,18 грн, з яких: 10785,68 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, 36,01 грн інфляційні втрати в розмірі, 8,85 грн 3% річних та 118,64 грн пеня. В обґрунтування поданого позову покликається на те, Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідачі є співвласниками, зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] , відтак користуються послугами з постачання теплової енергії, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», у тому числі для забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. З 01.12.2021 між Відповідачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» укладений індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який за своєю природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. Для здійснення оплати Відповідачам був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати. Оскільки у будинку встановлено прилад обліку теплової енергії, плата за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії включає витрати на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. Відповідно, плата становить 24,18 грн. на місяць (з ПДВ) з урахування витрат на заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії. Проте, всупереч п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та чинних договорів відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення, у зв`язку з чим виникла заборгованість за надані послуги за період з 01.12.2021 по 30.04.2024 на загальну суму 10949,18 грн, з яких: 10785,68 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, 36,01 грн інфляційні втрати в розмірі, 8,85 грн 3% річних та 118,64 грн пеня. Зазначає, що неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача, у зв`язку з чим ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. 28.08.2025 Відповідачі, кожен окремо, скерували до суду заяву про застосування строків позовної давності. У заяві, зокрема, зазначають, що з 08 травня 2002 року квартира [ADDRESS] , відключена від центрального опалення і встановлено індивідуальне опалення взамін центрального. Жодних інших послуг з 2002 року від Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенеро Відповідачі не отримували не замовляли, жодних договорів про надання послуг не оформлювали. 14.05.2024 Відповідачі отримали судовий наказ Галицького районного суду м. Львова від . 01.04.2024 у справі № 461/2568/24 за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення за період з 01.12.2021 по 31.01.2024 року. Про судовий наказ дізналися, коли заблокували їх банківські рахунки, після чого звернулися до суду зі заявою про отримання копії судового наказу, та його скасування. До моменту отримання судового наказу Відповідачі не отримували від Позивача жодних квитанцій, рахунків на оплату послуг, жодних вимог чи претензій на оплату боргу також не надходило. На вимоги і прохання до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» надати роз?яснення, за які саме послуги проводиться нарахування не було жодної інформації. Лише тоді, коли вони звернулися зі заявою до Львівського міського голови, отримали інформацію за які саме послуги Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» проводить нарахування. Оскільки заборгованість нарахована за період з 01.12.2021 по 31.01.2024 року, просять застосувати позовну давність. 27.02.2026 представниця Позивача [PERSON] скерувала до суду додаткові пояснення у справі, у яких зазначила, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії, а фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладанням договорів. Щодо застосування строку позовної давності, зазначає, що по справі № 461/2568/24 здійснювали дії по представники ЛМКП «Львівтеплоенерго» активно стягненні Володимирівни, [PERSON] , з [PERSON] та [PERSON] за надані послуги централізованого опалення за період з 01.12.2021 по 31.01.2024 у сумі 5776 гривень 56 копійок. Зокрема, 01.04.2024 виданий судовий наказ суддею Галицького районного суду м. Львова про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення за період з 01.12.2021 по 31.01.2024 у сумі 5776 гривень 56 копійок. 16.05.2024 ухвалою Галицький районний суд м. Львова за заявою боржників, поданою з пропуском усіх можливих строків, скасував судовий наказ № 461/2568/24. 01.08.2024 ухвалою Галицького районного суду м. Львова задоволений поворот виконання судового рішення (судового наказу) у цивільній справі № 461/2568/24. Тобто, Позивач у межах строків позовної давності вчиняв активні заходи для стягнення заборгованості з Відповідачів по справі. Протягом дії судового наказу підприємство не могло повторно звертатися з тими самими позовними вимогами до тих самих осіб. Вказані обставини (видача судового наказу, скасування судового наказу, поворот виконання судового рішення (судового наказу) надають підстави стверджувати, що термін позовної давності ЛМКП «Львівтеплоенерго» не пропустило, оскільки за таких обставин термін позовної давності не діє, строк позовної давності переривається. Поворот виконання судового рішення (судового наказу) не давав можливості подавати до суду позовну заяву про стягнення заборгованості за надані послуги до повернення у повному обсязі коштів за поворотом виконання судового рішення (судового наказу). Також зазначає, що протягом спірного періоду відповідачі здійснювали часткові оплати, що вказує на переривання строків позовної давності. Окрім цього, вказує, позовну давність щодо вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року до квітня 2025 року, з урахуванням дії карантину та воєнного стану, Позивач не пропустив. Рух справи в суді Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04 липня 2025 року дану справу передано за підсудністю на розгляд до Галицького районного суду міста Львова. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2025 для розгляду цієї справи визначений суддя Кітов О. В. Ухвалою від 11.08.2025 суддя Кітов О. В. відкрив провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання у справі. Згідно з розпорядженням керівника апарату Галицького районного суду м. Львова Ольги СКРИПКИ від 23.02.2026 № 22, оскільки відповідно до рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 22.10.2025 суддя Кітов О. В. тимчасово відсторонений від здійснення правосуддя, призначений повторний автоматизований розподіл справи № 463/5660/25. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 для розгляду вказаної справи визначена суддя Павлюк О. В. Ухвалою від 24.02.2026 суддя залишила позовну заяву без руху, встановивши строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач виправив недоліки у встановлений судом строк. Ухвалою від 26 лютого 2026 року суддя Павлюк О. В. прийняла вказану справу до свого провадження та вирішила проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони у справі про судовий розгляд цього позову були повідомлені належним чином. Клопотання від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надходили. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розгляд справи по суті відбувся 05.03.2026. Встановлені судом фактичні обставини справи Суд встановив, що у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані 3 особи, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 1 від 19.06.2025, а також відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру. 01.12.2021 між Відповідачами та ЛМКП «Львівтеплоенерго» укладений індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який за своєю природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1022, №1023 від 08.09.2021. Для здійснення оплати Відповідачам був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з актами від 11.10.2021, 14.11.2022, 16.10.2023 та 28.10.2024, виданих комісією у складі начальника Галицького району теплових мереж (РТМ) ЛМКП «Львівтеплоенерго», майстра котельні Кирила і Мефодія, 17 (ЦТП), у відповідних опалювальних сезонах за адресою: м. Львів, вул. Шота Руставелі, була включена система теплоспоживання на опалення. Згідно з актом № 1088 від 08.10.2003, погодженого директором ЛКП «Львівелектротранс» та затвердженого головним інженером МКП «Льівтеплоенерго», у житловому будинку по [ADDRESS] , встановлений вузол обліку теплової енергії на опалення. Актом експлуатаційної перевірки вузла обліку теплової енергії (ВОТЕ) № 1088 від 24.08.2022 встановлені покази теплового лічильника споживча ЛКП «Княже місто» за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформації про ВОТЕ № 1088 були зняті покази вузла обліку теплової енергії за період з 27.10.2003 по 30.04.2024. Згідно зі свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 35/07099 від 05.08.2026, встановлені за адресою: [ADDRESS] , теплообчислювач № 192104Y152, термопереретворювач опору № 192104Y152, водолічильник № 979704Y043, відповідають вимогам ДСТУ EN 1434-1:2017, ДСТУ EN 1434-5:2017. Згідно з розрахунком заборгованості (відомість про нарахування та оплату послуги) у споживача [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , виникла заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 7701,84 грн. Зокрема, заборгованість за надані послуги з опалення місць загального користування складає 1093,34 грн., заборгованість за загальнобудинкові потреби на опалення 7014,64 грн., заборгованість за абонентське обслуговування 918,84 грн. Суд також встановив, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.05.2024 був скасований судовий наказ Галицького районного суду м. Львова від 01.04.2024 про солідарне стягнення зі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги централізованого опалення. Мотиви прийняття рішення судом Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги)регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21серпня 2019 року №830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022 (далі Правила). У пункті 13 Правил передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. 01 грудня 2021 року на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua. оприлюднено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1022 від 08 вересня 2021 року. За умовами індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Факт надання послуг підтверджується інформацією з ВОТЕ, актами про включення систем теплоспоживання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої-четвертої цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: 1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Згідно з п. 33 Правил, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: -плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; -плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; -плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. Відповідно до п. 14, 38 Правил… відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно доМетодики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). У пункті 3 розділу I Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, передбачено, що розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Відповідно до п. 12 розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії. Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 зроблено висновок, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Оскільки житло Відповідачів знаходиться у багатоквартирному будинку, вони зобов`язані нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, а отже, оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування, постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та абонентське обслуговування згідно з встановленими тарифами. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Зазначений висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18. Окрім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 лютого 2018 року у справі №703/4963/15-ц, відповідно до якої нарахування оплати за опалення місць загального користування здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства та існуючих нормативних документів. Відповідачі дану послугу фактично отримують, а тому повинні її оплачувати. Нарахування плати за послугу з централізованого опалення у місцях загального користування проводиться рівномірно на всіх мешканців - користувачів багатоквартирного будинку, незалежно від того, підключений цей мешканець до централізованого опалення чи має індивідуальну систему опалення, що відповідає вимогам Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення. ЛМКП «Львівтеплоенерго» у спірний період надавало Відповідачам послуги теплопостачання на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи централізованого опалення. При цьому об`єктом теплопостачання у цій справі є багатоквартирний будинок в цілому, у який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку: і житлових, і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Обсяг теплової енергії, який витрачається на загально будинкові потреби, зокрема, щодо транзиту теплової енергії по будинку, розподіляється між усіма власниками приміщень будинку пропорційно до їх площ, як передбачено Методикою. Таким чином, відсутність у квартирі Відповідачів централізованого опалення ще не свідчить про відсутність витрат теплової енергії, пов`язаних з транзитними (транспортними) витратами при постачанні позивачем теплової енергії по всьому обладнанню, призначеному для опалення будинку. З огляду на наведене, Відповідачі зобов`язані нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення й абонентської плати. Згідно з наданим Позивачем розрахунком, заборгованість Відповідачів за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 30.04.2024 на загальну суму 10949,18 грн, з яких: 10785,68 грн заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, 36,01 грн інфляційні втрати в розмірі, 8,85 грн 3% річних та 118,64 грн пеня. Суд також враховує, що Відповідачі, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надали належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. У силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Оскільки, всупереч ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не виконали свого зобов`язання щодо оплати послуг з постачання теплової енергії (опалення місць загального користування), суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення з останніх заборгованості за спожиті комунальні послуги підлягають задоволенню. Водночас, Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Отже, [PERSON] не зареєстрована та не є власником квартири [ADDRESS] , а тому не може відповідати за наявність заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, отже є неналежним відповідачем у цій справі. У зв`язку з наведеним суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про стягнення зі [PERSON] заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , необхідно відмовити. Щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Аналогічні положення містяться в пункті 40 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ №830 від 21 серпня 2019 року. Указом Президента України №64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв.24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, та такий продовжує діяти на теперішній час. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року і застосовується з 24 лютого 2022 року. Однак, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, підпункт 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції: «Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285)». Таким чином, з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій. Територія м. Львова не відноситься до територій, на яких ведуться бойові дії. Відомостей, що майно споживача було пошкоджене внаслідок бойових дій матеріали справи не містять. Так, позивач відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за період з 01 березня 2024 року за послуги з постачання теплової енергії нарахував боржникам інфляційні втрати у розмірі 36,01 грн, 3% річних у розмірі 8,85 грн, пеню у розмірі 118,64 грн. Вказаний розрахунок Відповідачами не спростований, у зв`язку з чим, вимога ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені підлягає до задоволення. Щодо заяви Відповідачів про застосування строку позовної давності Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України). Відповідно до відомостей про нарахування та оплату послуг за адресою: [ADDRESS] , останній платіж на оплату заборгованості був здійснений у травні 2024 року. Тому строк позовної давності не є порушеним. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо стягнення [PERSON] [PERSON] та [PERSON] заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а тому позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з Відповідачів [PERSON] [PERSON] та [PERSON] суму сплаченого ЛМКП «Львівтеплоенерго» судового збору в повному розмірі, що становить 3028 грн 00 коп., а саме по 1009 (одній тисячі дев`ять) гривень 33 (тридцять три) копійки з кожного.

Outcome: partial