Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

ТОВ «ФК «Абекор» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного з товариством кредитного договору №1739822 від 02.05.2025, [PERSON] отримав кредит у розмірі 27 500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 02.05.2025 ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», строком на 71 календарний день. Дата повернення кредиту 11.07.2025. ТОВ «ФК «Абекор» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує у зв`язку з чим станом на 31.12.2025 утворилася заборгованість у розмірі 46 829 грн. 75 коп., з яких 27 500 грн., основний борг, 19 329 грн. 75 коп. проценти, які позивач і просить стягнути на його користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп. та витрати на відправку документів в розмірі 130 грн. 50 коп. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, відзиву, клопотань не надав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з таких підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що №1739822 від 02.05.2025, [PERSON] отримав кредит у розмірі 27 500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 02.05.2025 ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», строком на 71 календарний день. Дата повернення кредиту 11.07.2025. Згідно розрахунку заборгованості по договору надання коштів у позику № 1739822 від 02.05.2025 [PERSON] має заборгованість у розмірі 46 829 грн.75 коп., з яких 27 500 грн. 00 коп. тіло кредиту, 19 329 грн. 75 коп. нараховані проценти. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «ФК «Абекор» свої зобов`язання за відповідним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується квитанцією про здійснення платежу від 02.05.2025. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається . Також, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідач у встановлений строк не виконав зобов`язання, в результаті чого утворилася заборгованість. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 46 829 грн.., з яких 27 500 грн. основний борг, 19 329 грн. проценти. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на відправку документів у розмірі 130 грн. 50 коп. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги №22122025 від 22.12.2025, укладений позивачем ТОВ «ФК «Абекор» в особі директора Цвєтаєвої Т.Є. з Адвокатським бюро «Наталії Пухи», про надання юридичних послуг. Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг б/н від 23 грудня 2025 року сторони за Договором №22122025 від 22.12.2025 погодили надання наступних правових послуг, а саме загальна вартість за послуги з надання правничої допомоги наданої клієнту складає 10 000 грн. без ПДВ. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: approved