Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Представник позивача - Войціховський А.В. звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 9000 грн.; штрафні санкції, а саме інфляційні втрати; пеню та три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з дати подання позову до суду включно до дати ухвалення судового рішення, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 07.07.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю Mazda 3, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] та NISSAN МICRА, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт, що відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу Mazda 3, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-217727820. Враховуючи матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило обчислення суми належної до виплати в якості відшкодування позивачем шкоди третій особі за полісом страхування №ЕР-217727820 у зв`язку з пошкодженнями внаслідок ДТП транспортного засобу NISSAN МІCRA, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . За полісом страхування №ЕР-217727820 було передбачено суму франшизи (за ризиком нанесенню шкоди майну третіх осіб - 3.200,00 грн.), яку було утримано з кінцевого розміру страхового відшкодування до виплати. Належний кінцевий розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи до виплати склав 9.000,00 грн. Позивач, на виконання полісу страхування №ЕР-217727820, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування з метою відшкодування шкоди третій особі за пошкодження транспортного засобу NISSAN МІСRА, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , здійснив виплату відповідного страхового відшкодування в сумі 9.000,00 грн., що підтверджується платіжними документами, які додано до позовної заяви. Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 22.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Заяв по суті справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст.191 ЦПК України, - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 липня 2024 року о 19.00 год. у м. Києві на вул. Лук`янівська,1 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mazda д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем Nissan MICRA, д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдані матеріальні збитки. Крім того, 07 липня 2024 року о 19.00 год. [PERSON] керував транспортним засобом Mazda д.н.з. [NUMBER] у м. Києві на вул. Лук`янівська,1, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої причетний. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 23.08.2024 року, якою [PERSON] визнано винуватим у скоєні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., постанова не оскаржувалася, набрала законної сили (а.с. 8 зворотній бік). В результаті даної ДТП з вини водія [PERSON] був пошкоджений автомобіль «Nisan MICRA», д.н.з [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] , що підтверджено матеріалами справи (а.с. 6 зворотній бік-7). 05.11.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» та відповідачем [PERSON] укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР -247727820. Відповідно до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Mazda», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Термін дії полісу з 05.11.2023 року по 04.11.2024 року (а.с.9 зворотній бік). Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,який діяв на час виникнення спірних правовідносин, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,який діяв на час виникнення спірних правовідносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.108 Закону України «Про страхування», страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язанихі з нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до пп.2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,який діяв на час виникнення спірних правовідносин, Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п.36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,який діяв на час виникнення спірних правовідносин, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно страхового акту №50946/1 від 07.10.2024 складеного в рамках страхової справи №50946 згідно з договором страхування, вимогами законодавства та документами отриманими під час розслідування та опрацювання страхової справи зроблено висновок, що заявлена подія, яка відбувала 07.07.2024, 19:00, місце події Київ, вул.Лук`янська,1 є страховим випадком. Сума страхового відшкодування 9000,00 грн. (а.с.9),яке сплачено СГ ОБЕРІГ ТДВ [PERSON] що підтверджується платіжною інструкцією №31914 від 07.10.2024 (а.с. 9 зворотній бік). Відповідно до пункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на час спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, оскільки ДТП виникло з вини водія [PERSON] , що встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 23.08.2024, тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону після проведення виплати на користь [PERSON] , у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виникло право зворотної вимоги до винної особи. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України,шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки шкода була завдана транспортним засобом, що відноситься до джерел підвищеної небезпеки, то відшкодування шкоди регламентується ст. 1187 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановленодоговором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, вимоги позивача щодо стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат не підлягають задоволенню, оскільки відповідач не є боржником у грошовому зобов`язанні, не отримував будь-які грошові кошти і не зобов`язувався їх повернути вчасно, а є винною особою в ДТП і несе цивільно-правову відповідальність за її наслідками. Крім того, зазначені кошти, в силу вимог ст. 979 ЦПК України та ч. 2 ст. 625 ЦПК України, має право стягнути при настанні страхового випадку страхувальник зі страховика в разі прострочення останнім виплати страхового відшкодування, зазначені правовідносини не стосуються вимог щодо повернення винною особою суми сплаченого страхового відшкодування страховику. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Суд вважає, що в даній справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують той факт, що позивач має обґрунтоване право на регресне відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9000 грн. до відповідача, який спричинив ДТП та самовільно залишив місце пригоди, спричинену шкоду в добровільному порядку відмовляється відшкодувати, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Крім того, відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Також, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7300,00 грн. Судом встановлено, що 16.07.2025 року між ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» та адвокатом Войціховським А.В. укладено договір про надання професійної правничої допомоги (а.с. 10-11). Також в матеріалах справи міститься акт прийому-передачі наданих послуг №50946/1від 16.07.2025 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025 ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», згідно якого вартість виконаних робіт складає 7300,00 грн. (а.с. 13 зворотній бік); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 12 зворотній бік). За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7300,00 грн. за договором про надання правової допомоги, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як видно з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16. В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача подано договір про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025р, акт прийому-передачі наданих послуг № 50946/1 від 27.11.2025 року Оскільки розмір витрат позивача на правничу допомогу є належно обґрунтованим, доведеним належними доказами, не є очевидно неспівмірним наданій правової допомозі, відповідач такий розмір витрат позивача не заперечив, клопотання про його зменшення як неспівмірного не надав, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 7300 грн.

Outcome: partial