Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 08.03.2025 між ТОВ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ» (Первісний кредитор) та [PERSON] (Відповідач) укладено кредитний договір № LM663619237 (Кредитний договір) на суму 10500,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора PKMA-9829. Саме Відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання СМС-повідомленні та/або повідомлення в месенджер, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений. У Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно з умовами Кредитного договору Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав Відповідачу грошові кошти у сумі 10500 грн шляхом перерахування через банк-провайдер. 14.05.2025 між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № ОК-ТП/35 (Договір факторингу 1). Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № Б\\Н від 14.05.2025, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 28.08.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 28/0825-01 (Договір факторингу 2). Відповідно до Реєстру прав вимог № 1 від 28.08.2025 за Договором факторингу 2 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 33560,80 грн. Таким чином, право вимоги по Кредитному договору відступлено Первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь Позивача на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та вже після укладення Кредитного договору. Розрахунки заборгованості, підготовлені Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Кредитним договором за відповідні періоди перебування прав вимог у Первісного кредитора та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідно наведено у додатках до позовної заяви. Позивач не здійснював жодних нарахувань за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 33560,80 грн, яка складається з: 10500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17180,80 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 5250,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором № LM663619237 від 08.03.2025 у розмірі 28310,80 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн (а.с.1-7). Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення на сайті суду (а.с.89). Представник позивача в судове засідання не прибув, однак в позовній заяві просив суд про розгляд справи без його виклику, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.11). Відповідач в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи у визначеному чинним законодавством порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду. У встановлений судом строк відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористалася, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 08.03.2025 між ТОВ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ» (Первісний кредитор) та [PERSON] (Відповідач) укладено кредитний договір № LM663619237 (Кредитний договір) на суму 10500,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора PKMA-9829. Відповідач ініціював укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. У Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки (розмір кредиту 10500,00 грн; базова процентна ставка 0,98 % в день; строк дії договору 5 років) (а.с.23-34). До матеріалів справи також додано копію Порядку укладання Фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг (Алгоритм дій Первісного кредитора); копію Правил надання грошових коштів у позику; заявку на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту по договору № LM663619237 від 08.03.2025, де зазначено основні умови кредитування (а.с.16-22, 35-43). Згідно платіжного доручення від 08.03.2025, кошти в сумі 10500,00 грн. згідно договору № LM663619237 перераховано на платіжну картку відповідача № [NUMBER] (а.с.15). Факт перерахування коштів підтверджується також довідкою ТОВ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ» (а.с.14). Крім того, інформацією, наданою АТ КБ «Приватбанк» на вимогу суду, підтверджується належність банківської карти № [NUMBER] відповідачу [PERSON] ; на дану карту 08.03.2025 було зараховано кошти в сумі 10500,00 грн (а.с.94-96). Відповідачем не було виконано умови кредитного договору, заборгованість перед первісним кредитором погашено не було, що підтверджується розрахунком заборгованості, який виготовлено ТОВ «ОПТИМАЛЬНІ КРЕДИТИ». З розрахунку вбачається, що: 08.03.2025 відповідачу надано кредит в сумі 10500,00 грн та нараховано комісію 630,00 грн; відсотки нараховано відповідно до умов договору за період з 08.03.2025 по 14.05.2025; відповідачем 16.04.2025 проведено одну оплату в розмірі 35,00 грн; в квітні 2025 відповідачу нараховано неустойку на загальну суму 5250,00 грн (а.с.58-59). 14.05.2025 між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № ОК-ТП/35 (Договір факторингу 1). Пунктом 1.3 Договору факторингу 1 визначено, що «Право вимоги» означає весь обсяг прав грошових вимог Клієнта за Кредитним договором (наявних та майбутніх), зокрема прав грошових вимог до Боржника по сплаті сум Боргу за Кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також прав грошових вимог, які виникнуть в майбутньому Пунктом 1.5 Договору факторингу 1 встановлено, що «Реєстр прав вимоги» - перелік Прав вимог до Боржників, що відступаються за цим Договором. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу 1 встановлено, що в порядку та на умовах даного Договору, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно з п. 4.1 Договору факторингу 1 наявне Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. Майбутнє Право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Відповідно до п.5.3.3 Договору факторингу 1 визначено, що Фактор (ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС) має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб (а.с.7-10). Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № Б\\Н від 14.05.2025, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Позивачем надано Витяг з Реєстру прав вимог, згідно якого сума заборгованості відповідача становить 22653,40 грн (10500,00 грн боргу, 630,00 грн комісії, 6273,40 грн відсотків, 5250,00 грн неустойки) (а.с.66-67). Додатково, для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) Первісного кредитора зі сторони ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно Договору факторингу 1 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі прав вимоги № Б\\Н від 14.05.2025 до Договору факторингу 1 (до якого також входило відступлення права вимоги щодо заборгованості Відповідача по Кредитному договору) до позовної заяви додається Повідомлення первісного кредитора про сплату фінансування згідно Реєстру прав вимог № Б\\Н від 14.05.2025 (а.с.65). З розрахунку заборгованості, який виготовлено ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», вбачається, що 14.05.2025 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до відповідача на суму 22653,40 грн (10500,00 грн боргу, 630,00 грн комісії, 6273,40 грн відсотків, 5250,00 грн неустойки). ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було здійснено нарахування відсотків за період з 15.05.2025 по 28.02.2025 за відсотковою ставкою 0,98% в день (нарахування відсотків здійснено в межах строку кредитування). 28.08.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 28/0825-01 (Договір факторингу 2). Згідно п.2.1 Договору факторингу 2 встановлено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу 2 погоджено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку (а.с.61-65). Відповідно до Реєстру прав вимог № 1 від 28.08.2025 за Договором факторингу 2 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 33560,80 грн (10500,00 грн боргу, 630,00 грн комісії, 17180,80 грн відсотків, 5250,00 грн неустойки) (а.с.60-61). Таким чином, право вимоги по Кредитному договору відступлено Первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь Позивача на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та вже після укладення Кредитного договору. Позивач не здійснював жодних нарахувань за Кредитним договором. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № LM663619237 від 08.03.2025, станом на 01.11.2025 сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 33560,80 грн, яка складається з: 10500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17180,80 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 5250,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (а.с.56). Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з вимогами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням частини 2 статті 516 ЦК України. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором № LM663619237 від 08.03.2025 року. Дослідивши умови кредитного договору, розрахунки заборгованості та реєстри прав вимоги до договорів факторингу, суд приходить до висновку, що даними документами підтверджується право вимоги позивача до відповідача в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 10500,00 грн та в частині стягнення відсотків в розмірі 17180,80 грн (відсотки нараховано згідно умов кредитного договору в межах строку кредитування), а всього 27680,80 грн. Загальна сума позову була зазначена позивачем в розмірі 28310,80 грн, при цьому в позовній заяві позивачем конкретно не зазначено, що включає в себе сума 28310,80 грн. Як вбачається з реєстрів прав вимоги до договорів факторингу, які досліджувалися судом, позивачем було отримано право вимоги до відповідача, в тому числі щодо комісії в розмірі 630,00 грн. Однак, у виписці позивача з особового рахунку за кредитним договором № LM663619237 від 08.03.2025 не зазначається, що заборгованість відповідача включає в себе 630,00 грн комісії. Також з тексту позовною заяви не вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача суму нарахованої комісії. Натомість в позовній заяві зазначено, що заборгованість відповідача включає в себе заборгованість за штрафними санкціями. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування штрафних санкцій за невиконання грошового зобов`язання за період 2025 року є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідачем істотно порушено умови укладеного кредитного договору № LM663619237 від 08.03.2025, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашено кредит та проценти за користування ним, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 10500,00 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 17180,80 грн, а всього у сумі 27680,80 грн необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сума майнової вимоги була визначена позивачем в розмірі 28310,80 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 27680,80 грн (97,77%). А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2368,38 грн сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною другою статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 20.08.2025, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 11.09.2025, акт приймання передачі наданих послуг на суму 7000,00 грн. Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6843,90 грн витрат за надання професійної правничої допомоги пропорційно до задоволених позовних вимог (7000,00 грн. х 97,77%), як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: partial