Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

24.12.2025 представник позивача звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом через підсистему «Електронний суд» мотивуючи його тим, що 01.02.2025 між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Оптимальні Кредити» було укладено кредитний договір № LM770556960. 23.04.2025 між ТОВ «Оптимальні Кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № ОК-ТП/32, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № LM770556960 від 01.02.2025. Крім того, 28.08.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу № 28/0825-01, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. Таким чином позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 15633,20 грн. з яких: 5 500,00грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10 133,20 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 2 750,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання, тому підставі вищевикладеного, просили суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 633,20 грн. та понесені судові витрати (а.с. 7). Представник позивача до судового засідання не з`явився. При подачі позову до суду, додано клопотання у якому просять розглянути справу у відсутність представника позивача, позов підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с. 7). Відповідач [PERSON] будучи повідомлений про місце, дату та час судового засідання до судового засідання повторно не з`явився, хоча про місце дату та час судового засідання повідомлявся заздалегідь та належним чином за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 53-54), а також відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 61). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, 01.02.2025 між ТОВ «Оптимальні Кредити» та [PERSON] було укладено кредитний договір № LM770556960 (а.с. 11-16). Платіжними дорученнями від 01.02.2025 підтверджено перерахування коштів ТОВ «Оптимальні Кредити» на платіжну картку [PERSON] у сумі 5 500,00грн (а.с. 20 зв.). Зазначена інформація підтверджується також відомостями отриманими від АТ «Універсал банк» на виконання ухвали суду (а.с. 55) Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № LM770556960 від 01.02.2025 за період з 01.02.2025 по 21.02.2025 [PERSON] мав заборгованість перед ТОВ «Оптимальні Кредити» (а.с. 30). 23.04.2025 між ТОВ «Оптимальні Кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № ОК-ТП/32 (а.с. 22-23) відповідно до якого ТОВ «Оптимальні Кредити» зобов`язується передати ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Оптимальні Кредити» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 23.04.2025 (а.с. 24) ТОВ «Таліон Плюс» набув право грошової вимоги до відповідача (а.с. 24). 28.08.2025 між ТОВ «Таліон Плюс`та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу № 28/0825-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс`зобов`язується передати ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс`права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги (а.с. 26-27). Відповідно до реєстру боржників від 28.08.2025 до Договору факторингу № 28/0825-01 від 28.08.2025, ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача (а.с. 28). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № LM770556960 від 01.02.2025 за період з 28.08.2025 по 01.11.2025 [PERSON] мав заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» у сумі 18 383,20 грн. (а.с. 33 зв.). При ухваленні рішення судом враховано, що представник позивача, звертаючись до суду, надав розрахунок заборгованості відповідача на загальну суму 18 383,20 грн (а.с. 6, 33 зв.). Водночас у позовній заяві зазначено ціну позову 15 633,20 грн (а.с. 2), і саме стягнення цієї суми представник позивача просить у прохальній частині позовної заяви (а.с. 7). Оскільки згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, відтак спір розглядається в межах заявлених вимог. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію представника позивача, відсутність заперечень з боку відповідача, враховуючи обгрунтованість переходу прав вимоги, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: договір надання правничої допомоги (а.с. 32), додаткову угоду (а.с. 33), акт прийому передачі наданих послуг (а.с. 34), свідоцтво на право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 35), довіреність (а.с. 36). Таким чином понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. підтверджено належними доказами. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved