Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

До Центрального районного суду міста Дніпра року надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Подана позовна заява обґрунтована тим, що 25.08.2018 між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за актовим записом № 461. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відносини у шлюбі стали звичайними побутовими, почуття зникли, подружнє життя в усіх його проявах між сторонами відсутнє, спільне господарство не ведеться з квітня 2025 року, відсутні будь-які плани на подальше спільне життя, у зв`язку з чим сім`я, на думку позивачки, розпалася остаточно. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. 11.03.2026 до суду від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. 10.03.2026 від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами, встановленими частиною 1 статті 21 Сімейного кодексу України , шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами частин 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112 СК шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, у розумінні норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, у якому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі статтею 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими статтею 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що з 25.08.2018 сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 461, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.08.2018, копія якого міститься в матеріалах справи. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 400), виданого Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження ідентифікаційний номер [NUMBER] , виданого 05.12.2024 м. Пафос. Як зазначено позивачем, що не спростовано відповідачкою, сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства, мешкають окремо, не мають наміру поновлювати відносини. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами не встановлено. Підстав для надання сторонам строку для примирення судом також не встановлено. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору в сумі 1331,20 грн слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved