Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

12 серпня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») звернулося до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між [PERSON] та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» 06 січня 2022 року був укладений договір № 792317 про надання споживчого кредиту. Підписанням договору [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», які розміщені на офіційному веб-сайті товариства в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладення якого підтверджено, [PERSON] погодилась та зобов`язалася виконувати його умови. Згідно договору про надання споживчого кредиту № 792317 від 06 січня 2022 року [PERSON] надається кредит в сумі 12500,00 грн: у розмірі 10000,00 грн на користь [PERSON] та у розмірі 2500,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, строком 730 днів, з кінцевим терміном повернення 06 січня 2024 року, відсоткова ставка, відсотків річних становить 85 %, відсотки за перший день користування кредитом 25 % в день, орієнтовна загальна вартість кредиту 28723,56 грн. [PERSON] зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За умовами договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідачки, включаючи використання реквізитів платіжної картки, зазначених відповідачкою. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало, обумовлену суму кредиту перерахувало на рахунок відповідачки. Натомість, відповідачка зобов`язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, надану суму у визначені строки не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 2808-23, за умовами якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за плату відступило позивачу своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Тоді ж ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підписали реєстр прав вимог, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором на суму заборгованості 16346,53 грн, із яких 8733,09 грн заборгованість за тілом кредиту, 7613,44 грн заборгованість за відсотками. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просить стягнути зі [PERSON] вказану суму заборгованості, судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив розглядати справу без його участі, заявлений позов підтримав повністю, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання за повторним викликом не з`явилася. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з відповіді сільського голови Плужненської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області № 03-33-953/2025 від 16 вересня 2025 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване в [ADDRESS] . Надіслана [PERSON] судова повістка повернулася до суду без вручення з довідкою Укрпошти про причини повернення: за зазначеною адресою адресат відсутній. Такі відомості вказані у поштовому повідомлені, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 10 жовтня 2025 року. Судові повістки на 14 листопада 2025 року, на 09 січня 2026 року, на 11 лютого 2026 року та на 10 березня 2026 року [PERSON] отримала особисто. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 10 березня 2026 року. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 1 статті 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що 06 січня 2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір № 792317, що підтверджується копією договору № 792317 від 06 січня 2022 року, доданим до матеріалів справи. Пунктами 1.4 вказаного договору встановлено, що кредит надається строком на 730 днів з 06 січня 2022 року. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 28723,56 грн (пункт 1.8 договору). Договір № 792317 був підписаний сторонами, що підтверджується копією договору який знаходиться в матеріалах справи. Підписанням вказаного договору відповідачка погодилася з усіма його умовами. На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконало повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 14367 від 06 січня 2022 року, копія якого додана до матеріалів справи. З огляду на викладене, вбачається, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] виникли договірні відносини, які регулюються укладеним 06 січня 2022 року договором № 792317, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору у ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» як первісного кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідачки заборгованість по кредиту та по відсоткам за користування кредитом. 28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений договір факторингу № 2808-23, за умовами якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за плату відступило позивачу своє право грошової вимоги до боржників за рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за кредитним договором, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями договору факторингу, акту приймання-передачі реєстру прав вимоги, витягу з Додатку до Договору факторингу, платіжної інструкції № 4565 на підтвердження оплати договору факторигу. Тоді ж ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підписали реєстр прав вимог, відповідно до якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором на суму заборгованості 16346,53 грн, із яких 8733,09 грн заборгованість за тілом кредиту, 7613,44 грн заборгованість за відсотками. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору № 792317 від 06 січня 2022 року утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15. Як вбачається із наявних по справі доказів, [PERSON] не здійснила погашення кредитної заборгованості як на користь ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», так і на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». [PERSON] відзиву на позов не подала, жодних доказів, які б спростовували доводи позивача або доводили факт погашення заборгованості, суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому слід задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 792317 від 06 січня 2022 року у розмірі 16346,53 грн, із яких 8733,09 грн - тіло кредиту, 7613,44 грн борг по відсотках. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано копії договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року, додаткової угоди до цього договору № 792317, акту № 792317 про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30 травня 2025 року, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І. М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ВА № 841, видане Лівак І. М. В акті № 792317 про підтвердження факту надання правової (правничої) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30 травня 2025 року та детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І. М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості від 30 травня 2025 року наведений розрахунок витрат адвоката на надання правничої допомоги, з якого вбачається, що по даній справі були надані послуги на загальну суму 6000 грн. За таких обставин, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача належить стягнути 6000,00 грн витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, які складаються з суми сплаченого позивачем при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved