Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей (через підсистему «Електронний суд»). В обгрунтування позову позивач зазначив, що у відповідачів є троє неповнолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . У грудні 2021 року, після звернення служби у справах дітей Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації, дітей (трьох) було влаштовано до КЗ «Лисичанський центр соціально-психологічної реабілітації дітей», як таких, що залишилися без піклування батьків. З того часу, відповідачі не проявили жодного інтересу до долі їх дітей (не зверталися до органів опіки та піклування, не надсилали запитів, не надавали матеріальної допомоги дітям, не цікавилися станом їхнього здоров`я, навчання, місцем перебування). Тобто, батьки самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків. За інформацією Мінсоцполітики України, відповідачі перебувають на непідконтрольній території. Відповідачі інформувалися судом про час та місце проведення судових засідань по справі єдиним можливим способом шляхом розміщення оголошення на сайті суду. В засідання не прибули, відзиву, скарг, заяв, клопотань суду не надали. Від представника позивача до суду надійшла заява (а.с. 33) просить задовольнити позов, справу розглянути без їх участі. Приймаючи до уваги вказане вище, суд дійшов висновку, що справу необхідно розглянути за правилами заочного розгляду. У разі, якщо відповідачі будуть не згодні з прийнятим рішенням, це полегшить їм можливість його оскаржити. Факти вказані в позові підтверджуються наданими суду доказами: -три копії свідоцтв про народження дітей (а.с. 7); -копії довідок про взяття дітей на облік як ВПО (а.с. 8-9); -копії розпоряджень (підтверджується, що батьки не проявляють інтерес до долі дітей); -документи про перебування дітей в різних закладах впродовж останніх років; -відповідь з Мінсоцполітики України відповідачі проживають на непідконтрольній території (а.с. 23). Згідно висновку органу опіки та піклування (а.с. 24) доцільно позбавити відповідачів батьківських прав. Основа мотивації зв`язок між батьками і дітьми втрачено, батьки тривалий час не проявляють інтерес до дітей. 24.11.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 03.02.2026 підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд цивільної справи. Вищевказані обставини свідчать про невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, закріплених ч. 1 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов`язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини… батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України). Названі дії (самоусунення), у відповідності до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дітей у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ(78912)від 27лютого 1991року,яка набула чинності для України 27вересня 1991року, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Норми цієї статті зобов`язують батьків виховувати у дітей працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до старших. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до сімейного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Приймаючи рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав суд виходить й з того, що дане рішення може бути переглянуте за їх позовом, у разі усунення умов, які стали причиною позбавлення батьківських прав. За приписами ч.ч.2,3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України). В зв`язку з вказаним позов в частині стягнення з відповідачів аліментів підлягає задоволенню. Також, суд звертає увагу відповідачів, що за положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Щодо судових витрат - вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з положень ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач не сплачував судовий збір при зверненні до суду, тому відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

Outcome: approved