Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Кошельок» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 11.02.2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» було укладено Договір № 3426307984-612606 від 11.02.2022 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за якими відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Вказує, що Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок». Однак, відповідачка не виконала свої зобов`язання за укладеним договором, не повернула кредит та не сплатила проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідачки за Договором № 3426307984-612606 від 11.02.2022 року, утворилась заборгованість. Відповідно до умов Кредитного Договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту становить 4 900,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування становить 22 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); Дисконтна відсоткова ставка становить 2,20% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); Базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків); Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказала в особистому кабінеті, на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3426307984-612606 від 11.02.2022 року. [PERSON] підтвердила виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідачка не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладання кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів (розділ 7 Паспорту кредиту). Пунктом 3.6. кредитного договору, за якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення початкового Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8 Таким чином, вважав, що станом на момент подання позовної заяви у відповідачки виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою становить 16 973,60 грн., яка складається з: - Заборгованість за сумою кредиту: 4 900,00 грн.; - Заборгованість за відсотками за користування позикою: 12 073,60 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», заборгованість за кредитним договором № 3426307984-612606 від 11.02.2022 року в розмірі 16 973,60 грн. Ухвалою суду від 05 січня 2026 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачем відзиву на позов подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином. Про розгляд справи неодноразово повідомлялася судовими повістками за зареєстрованим місцем проживання, однак рекомендовані поштові відправлення повернулися за зворотною адресою до суду без вручення з відміткою поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до приписів п.3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, зокрема про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, зі змістом процесуальних рішень у даній справі сторони могли знайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/ ,а також інформація щодо даної справи розміщується на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за наступною веб-адресою сторінки: http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/, де в розділі «Громадянам» містяться відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судових засідань у даній справі, про що також сторонам було повідомлено в ухвалі про відкриття провадження по справі. Про причини своєї неявки відповідачка суд не повідомила і не подала відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи. Крім того, у встановлений строк відповідачкою не було подано відзиву. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідачка, вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила та не направила відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.02.2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» було укладено договір № 3426307984-612606 від 11.02.2022 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за якими відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов та правил, зазначених у договорі . Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом із правилами надання кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та за якими позичальник був попередньо ознайомлений. За нормами ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створено згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Електронний правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторін та його змістом. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - 4144 -, для підписання кредитного договору № 3426307984-612606 від 11.02.2022 року, шляхом направлення Позичальнику на номер телефону [NUMBER] (вказаного Позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Згідно умов Кредитного договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» зобов`язалось надати [PERSON] кредит у сумі 4 900,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування становить 22 дні, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); Дисконтна відсоткова ставка становить 2,20% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.6. п. 3.7. п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); Базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків). Позивач, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачка вказала в особистому кабінеті на яку позивач повинен перерахувати кошти згідно договору № 3426307984-612606 від 11.02.2022 року. Відповідно до п. 2.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 2.1 договору строк лояльного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. З наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 процента річних, що становить 2,2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 3.8 договору). Зі змісту паспорта споживчого кредиту до кредитного договору вбачається, що розмір кредиту становить 4 900 грн. 00 коп., строк кредитування: 22 дні, мета отримання: на споживчі цілі, дисконтна процентна ставка в день - 2,2%, річна дисконтна відсоткова ставка - 803,00%, процентна ставка в день - 2/2%, річна відсоткова ставка - 803%, тип процентної ставки: фіксована. Загальні витрати за кредитом (проценти) становлять 2371 грн.60 коп., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 7271 грн.60 коп. Разом з тим, позивачем суду надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що заборгованість відповідачки перед позивачем складає - 16973 грн. 60 коп., з яких 4 900,00 грн. тіло кредиту + 2371,60 грн. - відсотки за початковий строк користування позикою + 9702,00 грн. - відсотки за продовжений строк користування позикою (а.с. 16-17). Як зазначає позивач, сума відсотків, яка нарахована на підставі п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору складає 9 702,00 грн, оскільки вважає, що строк користування кредитними коштами продовжено на 90 днів, за ставкою 2,2 % на добу внаслідок продовження позичальником строку Лояльного періоду. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж року та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Судом встановлено також наступне. Як вбачається з кредитного договору за № 3426307984-612606 від 11.02.2022 року, сторони погодили, що кредитні кошти надаються [PERSON] в сумі 4 900 грн. на строк 22 днів до 04.03.2022 зі сплатою процентів за надання кредиту в сумі 2 371 грн 60 коп. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, проценти, комісії та інші платежі) становить 7271 грн.60 коп. Вказане підтверджується паспортом кредиту та графіком платежів, які є додатками до договору. Факт укладення кредитного договору та отримання від ТОВ "Кошельок" грошових коштів в сумі 4 900 грн. відповідачем не оспорено. Факт отримання кредитних коштів відповідачкою стверджена відповіддю на лист про підтвердження операції від 15.07.2025 року щодо успішного зарахування на картку картодержателя за [NUMBER] через систему xPAY. Відповідачкою заборгованість по кредиту не повернута. Відповідно до п. 3.7. Договору передбачено, що зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду. При цьому в п.3.6 договору зазначено, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення початкового Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8 Пунктом 2.1 цього Кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом протягом 22 днів, а у відповідності до п. 2.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 2.1. договору строк Лояльного періоду може бути продовжений позичальником шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. Згідно із ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позичальником дій, які б підтверджували його свідомий намір пролонгації зобов`язання за договором про споживчий кредит, позивачем не надано. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] станом на 04.03.2022 р. сплатила проценти за користування кредитом, відповідно до п.22 кредитного договору. Суд дійшов висновку, що, проценти за користування позикою можуть бути нараховані лише в межах погодженого сторонами строку кредитування (22 днів), оскільки умови передбачені п.2.2 договору не настали. Отже, розмір заборгованості відповідача за процентами, нарахованими за 22 дні за ставкою 2,2 %, становить 2371 грн.60 коп. (4900 грн. х 2,2 % х 22 дні). За вказаних обставин, суд вважає, що вимога позивача стягнення з відповідачки процентів за період з 05.03.2022 по 02.06.2022 р. є необґрунтованою та до задоволення не підлягає. Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в межах строку договору, а саме за період з 11.02.2022 по 04.03.2022 року в розмірі 7271 грн. 60 коп., за кредитним договором № 3426307984-612606 від 11.02.2022 року, яка складається із тіла позики в сумі 4 900 грн. та заборгованості за процентами в межах строку позики в сумі 2371.60 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими поза межами строку позики, належить відмовити. Враховуючи, що позивачем по справі понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, які підтверджені відповідними доказами, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 4284,00 грн (7271,60 грн х 100: 16973,60 = 42,84% х 10 000 грн = 4284 грн). Крім того, відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1037,18 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 7271,60 грн. х 100/ 16973,60 грн. = 42,84% х 2422,40 грн. = 1037,18 грн.). На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial