Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №103359640 від 17.12.2024. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №103359640, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у загальному розмірі 20 980,45 грн, з яких 5 400,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 3 461,43 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 0,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту, 3 740,00 грн заборгованість за комісією за обслуговування кредиту, 8 379,02 грн заборгованість за неустойкою (штраф, пеня). Крім того, позивач зазначає, що первинний кредитор ТОВ «МІЛОАН» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №28072025 від 28.07.2025, у зв`язку з чим позивач набув право вимоги до відповідача як новий кредитор. Відповідач відзиву на позов не надав. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.01.2026 постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судові засідання не з`явилася. 01.02.2026 до суду надійшла заява відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою. З метою забезпечення її процесуальних прав суд відклав розгляд справи та повторно повідомив відповідача про дату, час і місце судового засідання. 03.03.2026 відповідач повторно подала заяву ідентичного змісту, знову посилаючись на хворобу як на причину неявки. Разом з тим жодних належних доказів тимчасової непрацездатності чи інших документів на підтвердження поважності причин неявки суду не подано. Отже, неявка відповідача є повторною та без поважних причин. Посилання відповідача на неотримання ухвали про відкриття провадження у справі суд оцінює критично, оскільки така ухвала та судові повістки направлялися за адресою її зареєстрованого місця проживання. Невручення поштової кореспонденції відбулося з причин, що не залежать від суду. Відповідно до вимог ст.128 ЦПК України у такому випадку особа вважається належним чином повідомленою. Крім того, сам факт подання відповідачем заяв про відкладення розгляду справи свідчить про її обізнаність із призначенням справи до розгляду, датою та часом судового засідання, а також про реальну можливість ознайомитися з матеріалами справи та реалізувати свої процесуальні права, у тому числі подати відзив на позовну заяву. Відзиву на позов відповідач не подала. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення за наявності сукупності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено наявність усіх передбачених законом умов для проведення заочного розгляду справи. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Згідно з вимогами процесуального закону про заочний розгляд справи суд постановляє відповідну ухвалу. З урахуванням того, що справа надійшла до суду 29.12.2025, необхідності дотримання строків розгляду справи та недопущення безпідставного затягування судового процесу, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача з постановленням ухвали про заочний розгляд справи та ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені Судом. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 17.12.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №103359640 від 17.12.2024, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн строком на 345 днів. Згідно з умовами договору відповідач зобов`язалася своєчасно та у повному обсязі повернути отримані кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені договором. Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконала, у встановлені договором строки кредит та нараховані платежі не сплатила, унаслідок чого утворилася заборгованість. Наявність заборгованості підтверджується довідкою-розрахунком, наданою позивачем, яка відповідачем не спростована, доказів погашення заборгованості або заперечень щодо її розміру суду не подано. 28.07.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №28072025, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит №103359640 від 17.12.2024. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №28072025 від 28.07.2025 заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 20 980,45 грн, з яких 5 400,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 3 461,43 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 0,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту, 3 740,00 грн заборгованість за комісією за обслуговування кредиту, 8 379,02 грн заборгованість за неустойкою (штраф, пеня). Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи та розпорядженням №691 від 23.03.2017 року підтверджується, що ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та має право на здійснення господарської діяльності з надання фінансових послуг, у тому числі на набуття права вимоги за договорами факторингу. Оцінка Суду. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Крім того, виходячи із змісту статей 1077,1078 ЦК договір факторингу за своєю правовою природою є різновидом відступки вимоги з особливим суб`єктивним складом, а предметом такого договору може бути і право на одержання коштів, у зв`язку із чим позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідача. Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості в частині стягнення 5 400,00 грн суми заборгованості за основним зобов`язанням; 3 461,43 грн суми заборгованості по процентами за користування кредитом; 3 740,00 грн сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується стягнення неустойки в розмірі 8 379,02 грн, суд зазначає, що згідно пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Оскільки штрафні санкції нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач як позичальник на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в будь-якому випадку звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено 2 422,40 грн. судового збору. Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором, яка у загальному розмірі складає 20 980,45 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальному розмірі 12 601,43 грн. За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1 454,96 грн (2 422,40 грн. * 12 601,43 / 20 980,45/ З цих підстав,

Outcome: partial