Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У грудні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Глобинський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований в селі Паніванівка Кременчуцького рай Полтавської області. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину за законом після смерті свого батька. Крім позивача, спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є брат позивача [PERSON] , який відмовився від належної йому частки спадщини на його користь шляхом подачі до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Н.В. відповідної письмової заяви. В грудні 2025 року позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення вищевказаного житлового будинку в якості спадкового майна, але нотаріусом йому було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис з реєстраційним номером обтяження №12212321 від 27.02.2012 про арешт нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] , належного померлому [PERSON] . Вказане обтяження було зареєстровано на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка була винесена в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого листа №2-1358, виданого 21.11.2011 Семенівським районним судом Полтавської області. З метою зняття арешту із спадкового житлового будинку позивач звернувся до Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Листом начальника Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на виконанні перебуло виконавче провадження №30021622 від 24.11.2011 з примусового виконання виконавчого листа №2-1358, виданого 21.11.2011 Семенівським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу зі сплати аліментів 6321,63 грн, неустойки - 5000 грн, всього до стягнення борг 11321,63 грн. Дане виконавче провадження перебувало на виконанні до 29.08.2013 та було закінчено у відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». На даний час вказане виконавче провадження знищено у законному порядку. Позивачу для вирішення питання зняття арешту по вказаному виконавчому провадженні рекомендовано звернутися до суду. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 12.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання призначено на 12.02.2026. 12.02.2026 судове засідання відкладено на 09.03.2026. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Заявою від 12.02.2026 просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги просила задовольнити (а.с. 29). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином. Заявою від 12.02.2026 просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги просила задовольнити (а.с. 28). Третя особа Глобинський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направив, повідомлені належним чином шляхом доставки судової повістки до електронного кабінету (а.с. 37). З огляду на те, що розгляд справи відбувався у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, виконавши вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований в селі Паніванівка Кременчуцького рай Полтавської області (а.с. 7). Після його смерті залишилася спадщина, яка складається зокрема із житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 446778711 від 08.10.2025 (а.с. 9, 10). Позивач прийняв спадщину за законом після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 29.10.2025 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Н.В. (а.с. 8). Інший спадкоємець першої черги - рідний брат позивача відмовився від належної йому частки спадщини на його користь шляхом подачі до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Трембач Н.В. відповідної письмової заяви. В грудні 2025 року позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення вищевказаного житлового будинку в якості спадкового майна, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься запис з реєстраційним номером обтяження №12212321 від 27.02.2012 про арешт нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] , належного померлому [PERSON] (а.с. 5). Вказане обтяження було зареєстроване на підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка була винесена в межах виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого листа №2-1358, виданого 21.11.2011 Семенівським районним судом Полтавської області. Заочним рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 19.10.2011 з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість за аліментами у загальному розмірі 6321,63 грн (а.с. 13). З метою зняття арешту із успадкованого житлового будинку позивач звернувся до Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Листом начальника Глобинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чекальського С. від 07.11.2025 №67189 позивача повідомлено, що на виконанні у відділі перебуло виконавче провадження №30021622 від 24.11.2011 з примусового виконання виконавчого листа №2-1358, виданого 21.11.2011 Семенівським районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу зі сплати аліментів в розмірі 11321,63 грн. За даними АСВП дане виконавче провадження перебувало на виконанні до 29.08.2013 та було закінчено у відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 07.11.2025 згідно інформаційної довідки з Державних реєстрів речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №451393247 наявне обтяження №12212321 від 27.02.2012 - накладення арешту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вказане виконавче провадження знищено у законному порядку. Підстав для зняття арешту державний виконавець не вбачає (а.с. 12). Згідно інформації приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Трембач Н.В. від 17.02.2026 №17/02-14, свідоцтво про право на спадщину в рамках спадкової справи № 71/2025 на майно померлого [INFO] [PERSON] , видане 29.10.2025 за реєстраційним №1726 [PERSON] , [INFO] , Інші спадкоємці не зверталися (а.с. 36). Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, який діяв на момент закінчення виконавчого провадження), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Але, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» державними виконавцями не було вжито відповідних заходів, що обмежує законні права та обов`язки як спадкоємця. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормами ч. 1 та 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) зазначається, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 зазначив, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову), і виникають із цивільних правовідносин та відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Крім того Верховний Суд у постанові від 28.08.2021 року по справі № 947/36027/21 зазначив, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Таким чином, оскільки наявне обтяження на майно позбавляє [PERSON] можливості реалізації прав як власника даного майна та вільно розпоряджатись майном на власний розсуд, відповідачка не заперечує проти задоволення позову, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття арешту нерухомого майна, який накладено в межах виконавчого провадження №30021622 від 24.11.2011 з примусового виконання виконавчого листа №2-1358, виданого 21.11.2011 Семенівським районним судом Полтавської області. Судові витрати у розмірі судового збору 1211,20 грн відповідно до позовної заяви позивач не передбачає стягувати з відповідача.

Outcome: approved