Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У січні 2026 року позивачка [PERSON] звернулась до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до відповідача Казанківської селищної ради Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що після смерті її матері [PERSON] , що мала місце [INFO] відкрилася спадщина, зокрема, на право на земельну частку (пай), розміром 7,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, які перебувають у колективній власності КСП ім. «Леніна», розташовану в межах території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, яку вона отримала згідно договору дарування права на земельну частку (пай) від 14.12.1999 року №1223 від [PERSON] , якому вона належала на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 14.12.1999 року за реєстровим номером 1221, яку останній отримав у спадок від [PERSON] , яка отримала на підставі сертифікату серії МК №003686 на право на земельну частку (пай). 29 січня 2020 року вона як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке складається з права на земельну частку (пай), але приватним нотаріусом Баштанськогого районного нотаріального округу Миколаївської області Корж М.В. їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку з тим, що відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на вищезгадане майно за спадкодавицею [PERSON] . Посилаючись на викладені обставини, просила ухвалити рішення яким визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що мала місце [INFO] , право на земельну частку (пай), розміром 7,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, які перебувають у колективній власності КСП ім. «Леніна», розташовану на території Казанківської селищної ради. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 03 вересня 2024 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач Казанківська селищна рада свого представника в судове засідання не забезпечила, відзиву на позовну заяву не подала. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Матеріалами справи встановлено, що громадянці [PERSON] відповідно до договору дарування права на земельну частку (пай), який посвідчений 14 грудня 1999 року завідуючою Казанківської державної нотаріальної контори Рожко О.О. та зареєстровано реєстрі за номером 1223 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «імені Леніна» Казанківського району Миколаївської області, розміром 7,2 (сім цілих і дві десятих) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), крім цього, у якому зазначено, що право на земельну частку (пай) належить [PERSON] ( [PERSON] ) на підставі сертифікату, серії МК 003686, виданого 06 червня 1996 року Казанківською райдержадміністрацією у відповідності до рішення 216-р від 30 травня 1996 року та, зареєстрованого там же 14.12.1999 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 35 у відповідності з свідоцтвом про право на спадщину, виданого 14.12.1999 року за реєстровим номером 1221 Казанківською держконторою. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2019 року. Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] гр. [PERSON] уклала шлюб з гр. [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло у тому числі і право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. «Леніна» розміром 7,2 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно довідки про склад спадкоємців від 12.10.2023 року за №534/01-16 виданої приватним нотаріусом Корж М.В., то згідно матеріалів спадкової справи спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є донька спадкодавиці [PERSON] . Частиною 2 ст.1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є донькою спадкодавиці, що підтверджується Свідоцтвом про народження (копія) серії [NUMBER] . З копії спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Корж Мариною Василівною, вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняла дочка [PERSON] . Приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Корж Мариною Василівною 05 червня 2024 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №347, згідно якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка гр. [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 0,9500 гектарів з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: Миколаївська область, Баштанський (колишній - Казанківський) район, Казанківська селищна рада, кадастровий номер земельної ділянки: 4823655100:02:000:0376, що належала спадкодавиці [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №748791, виданого Казанкіською районною державною адміністрацією Миколаївської області 14 грудня 2005 року на підставі розпорядження Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області від 14 лютого 2005 року №68-р та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за «010501600175. Крім цього, приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Корж Мариною Василівною 05 червня 2024 року видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №348, згідно якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка гр. [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: недоотриманої пенсії за вересень місяць 2019 року в сумі 2000 гривень 00 копійок (дві тисячі гривень 00 копійок), яка згідно даних довідки Головного управління Пенсійного фонду України і Миколаївській області за №1400-0408-8/5462 від 19.02.2020 року належала спадкодавиці [PERSON] , але не була одержана нею у зв`язку зі смертю. Вартість вказаного спадкового майна складає 2000 гривень 00 копійок (дві тисячі гривень 00 копійок). 06 червня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Корж М.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на майно, яке складається з права на земельну частку (пай) розміром 7,2 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), або виділену в натурі (на місцевості) земельну ділянку, яка перебуває у колективній власності КСП імені «Леніна» (смт Казанка Баштанського (колишнього Казанківського) району Миколаївської області). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкоємиці [PERSON] (позивачу) було відмовлено, про що приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу Корж Мариною Василівною винесено відповідну постанову від 06 червня 2024 року. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є те, що відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на спадкове майно за спадкодавицею [PERSON] , що унеможливлює вчинення нотаріальних дій. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч.1, 2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Положення ст.1 цього Закону передбачають, що право на земельну частку (пай) мають, у тому числі громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. За роз`ясненнями, наведеними в п.п. 11, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 7,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, які перебувають у колективній власності КСП «імені Леніна», розташовану на території Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області, що підтверджується наявними у справі доказами, зокрема договором дарування права на земельну частку (пай) від 14 грудня 1999 року, посвідченим Рожко О.О., завідуючою Казанківською держконторою Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №2-271, з якого вбачається, що [PERSON] прийняла у дар право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Леніна Казанківського району Миколаївської області, розміром 7,2 (сім цілих і дві десятих) в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), крім цього, у якому зазначено, що право на земельну частку (пай) належить [PERSON] ( [PERSON] ) на підставі сертифікату, серії МК 003686, виданого 06 червня 1996 року Казанківською райдержадміністрацією у відповідності до рішення 216-р від 30 травня 1996 року та, зареєстрованого там же 14.12.1999 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за номером 35 у відповідності з свідоцтвом про право на спадщину, виданого 14.12.1999 року за реєстровим номером 1221 Казанківською держконторою. Однак, [PERSON] право власності на вказану земельну ділянку, шляхом отримання державного акту за життя не оформила. Як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, після смерті матері [PERSON] , оскільки відсутні відомості про державну реєстрацію права власності на спадкове майно за спадкодавицею [PERSON] . Оскільки нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі спадкоємиці [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), тому існують об`єктивні перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Таким чином, визнання за спадкоємицею [PERSON] в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) в судовому порядку є винятковим способом захисту її прав, тому вбачаються підстави для задоволення даного позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1331,50 грн.

Outcome: approved