Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 09.10.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем було укладено кредитний договір. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн, строком на 360 днів. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 23050,00 грн (тіло кредиту 5000,00 грн, відсотки 18050,00 грн), яку відповідач добровільно не сплачує. Внаслідок укладення договору факторингу, право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором набув позивач. Ухвалою від 20.01.2026 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, визначено сторонам строки для подачі заяв по суті справи, зокрема 15 денний строк відповідачу з дня отримання ухвали для подання відзиву, 5-ти денний строк відповідачу для подання відповіді на відзив та 5-ти денний строк для подання відповідачу запеперечень. З поданого відзиву вбачається, що позовні вимоги відповідач не визнає повністю, вважає їх безпідставними та такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. Його паспорт громадянина України є недійсним з 08.06.2025 року. Відтак будь-які дії Позивача після цієї дати, пов`язані з нарахуванням відсотків або пролонгацією зобов`язань, є незаконними, оскільки ідентифікація особи з використанням недійсного документа є неможливою. Сума фактично отриманого кредиту становила 5 000,00 грн. Разом з тим Позивач заявляє до стягнення 18 050,00 грн відсотків, що більш ніжу 3,6 раза перевищує тіло кредиту. Його офіційний дохід відповідно до даних ДПС України становить 0,00 грн, що підтверджує скрутний матеріальний стан. Зазначене є підставою для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та відмови у стягненні відсотків як явно неспівмірних наслідкам порушення зобов`язання. Позивачем не надано оригіналу кредитного договору , підписаного ним власноруч або з використанням кваліфікованого електронного підпису. Копії та роздруківки без КЕП/ЕЦП не відповідають вимогам ст. 77, 78 ЦПК України та не можуть бути належними доказами у справі. Невідповідність суми заборгованості фактичним розрахункам Позивача. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим самим Позивачем станом на 04.10.2025 року, загальна сума боргу за договором № 5027593 становила 11 200,00 грн (5 000 грн тіло, 6 200 грн відсотки). Проте в позовній заяві Позивач без належного обґрунтування вказує суму 23 050,00 грн. Нарахування додаткових 11 850 грн за період після жовтня 2025 року є неправомірним та не підтвердженим жодним детальним розрахунком. Несправедливі та кабальні умови нарахування відсотків. Нарахування відсотків у розмірі 18 050,00 грн на основну суму боргу в 5 000,00 грн (що становить понад 360% річних) є грубим порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності (ст. 3, 509, 627 ЦК України). Така сума відсотків є неспівмірною зі збитками кредитора. Щодо витрат на правничу допомогу відповідач заперечує,оскільки сума цих витрат є неспівмірною зі складністю справи, яка є малозначною та типовою. З відповіді на відзив позивача вбачається, що згідно доказів залучених до позовної заяви, Первісний кредитор направив Новому кредитору лист, у якому боржник за кредитним договором був повідомлений про факт відступлення права вимоги на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Відповідач не надав доказів на спростування зазначеного. Позивачем до позовної заяви надано необхідний та достатній обсяг доказів на підтвердження переходу права вимоги від Первісного кредитора у тому числі за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Позивач надав розрахунок заборгованості на умов Договору, при цьому суд має відповідно повноваження його перевірку та в разі помилки - навести розрахунок, який відповідає вимогам законності. Відповідач, попри заперечення не надає контр-розрахунок заборгованості. Відповідачем не надано доказів повного та належного виконання зобов`язань за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Позивачем не заявлялись вимоги про стягнення штрафів, пені та інших додаткових платежів, однак відповідач заперечує проти таких категорій. З заперечень відповідача вбачається, що до матеріалів справи позивачем долучено розрахунок заборгованості за договором №5027593 від 09.10.2024 року, відповідно до якого станом на 04.10.2025 року: сума основного боргу становить 5 000,00 грн; сума нарахованих процентів становить 6 200,00 грн; загальна сума заборгованості становить 11 200,00 грн. Разом з тим, у позовній заяві Позивач просить стягнути 23 050,00 грн, з яких 18 050,00 грн проценти. Позивачем не надано жодного належного та детального розрахунку, який би обґрунтовував нарахування додаткових 11 850,00 грн процентів після жовтня 2025 року. Нарахування процентів у розмірі понад 360% річних (18 050 грн при тілі 5 000 грн) є кабальними умовами та порушує принципи добросовісності (ст. 3 ЦК України). Посилання Позивача на «свободу договору» не виправдовує подвійне завищення суми боргу всупереч власному фінансовому звіту Позивача. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, в ухваленні заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши зібрані по справі докази суд вважає, що позов необхідно задовольнити зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 09.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5027593 (а.с. 35-57). Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 9.7 договору визначено, що цей Договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим Сторонами в договорі про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів), в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. На підписаний Сторонами Договір уповноваженим працівником Товариства накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. Кредитний договір № 5027593 укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та умов договору, підписаний відповідачем 09.10.2024 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 76506. Слід зазначити, що номер телефону відповідача вказаний ним в відзиві та номер вказаний у договорі № 5027593, як телефон клієнта, є ідентичними. Таким чином, посилання відповідача на не укладення кредитного договору є безпідставними. На умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 5000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 09.10.2024 року по 04.10.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Періодичність платежів кожні 10 днів (п.1.3 договору). Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах:Стандартна процента ставка становить 1,00% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 1% та розрахована за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)Д х 100% = (18 000,00/5 000,00)/360х100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях (п.1.3 Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 3 251,30% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 23 000,00 гривень (п.1.4-1-6 договору). У випадку неналежного виконання зобов`язання клієнт зобов`язаний сплатити ТОВ «Лінеура Україна» штраф у розмірі 25% від суми невиконаного зобов`язання, але не більше половини кредиту (п.6.3-6.4 договору). На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до п.10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого Постановою Правління НБУ від 03 листопада 2021 року № 113 Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу ІІ цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу 6 споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Відповідно до умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.68). Згідно відомостей АТ "Універсал банк", [PERSON] належить платіжна картка № [NUMBER] , на яку з 09.10.2024 та протягом наступних 5 днів було зараховано 5000,00 грн за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.245). Таким чином, факт укладення Договору № 5027593 та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджено належними та допустимими доказами. Внаслідок неналежного виконання умов договору, відповідач має заборгованість перед ТОВ «Лінеура Україна», а саме загальна заборгованість за договором № 5027593 становить 19350,00 грн (5000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 11850,00 грн - заборгованість за відсотками, 2500,00 грн штрафні санкції). Нарахування відсотків здійснювалось з 09.10.2024 по 02.06.2025, тобто в межах строку кредитування. (а.с.60-67). Розрахунок заборгованості повністю відповідає умовам, що визначені кредитним договором та не суперечить вимогам ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування», в тому числі, в частині законодавчого обмеження максимального розміру денної процентної ставки 1%. 02.06.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ "Українські фінансові операції" (фактор) було укладено договір факторингу №02-1/06/2025, за яким ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги до ТОВ "Українські фінансові операції" до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с.134-143). За умовами договору факторингу (п.1.2) перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається після підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2 та надходження Ціни Продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок Клієнта, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників та повна сума Ціни Продажу, що надійшла на рахунок Клієнта,- підтверджють факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості. Відповідно до п.3.3 договору факторингу ціна продажу за договором факторингу становить 3 536 290,55 грн. (три мільйони п`ятсот тридцять шість тисяч двісті дев`яносто гривень п`ятдесят п`ять копійок). ТОВ "Українські фінансові операції" сплатило ТОВ «Лінеура Україна» суму ціни продажу визначену п.3.3 договору (а.с.173-175). Згідно витягу з додатку №1 реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги, одним з боржників за номером 2798 вказаний відповідач, як боржник за договором № 5027593 сума боргу 19350,00 грн, з яких тіло кредиту 5000,00 грн, відсотки 11850,00 грн, пеня 2500,00 грн (а.с.83-84). Згідно п.3.1 кредитного договору № 5027593 проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Строк кредитування 360 днів (п.1.3 договору) З дослідженого розрахунку заборгованості за Договором № 5027593 від 09.10.2024 року у період з 09.10.2024 року по 02.06.2025 року, включно первісним кредитором було нараховано відсотки за користування кредитними коштами загальною сумою 11850 грн. Пункт 1.1. Договору факторингу № 02- 1/06/2025 від 02.06.2025 року передбачає, що за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 5027593 строк кредиту 360 днів: з 09.10.2024 року по 04.10.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 02.06.2025 року № 02-1/06/2025, строк дії Договору № 5027593 від 09.10.2024 року не закінчився. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, за період з 03.06.2025 по 04.10.2025 (кінцевий строк кредитування) ТОВ "Українські фінансові операції" здійснило нарахування відсотків за договором № 5027593 за ставкою 1% в день, на суму 6200,00 грн, тобто в межах строку кредитування (а.с.85-87). Твердження відповідача про неспівмірне нарахування відсотків сумі наданого кредиту не заслуговують на увагу, оскільки нарахування відсотків за користування кредитними коштами здійснювалось на умовах визначеним кредитним договором № 5027593 та не суперечить вимогам ч.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування». Окрім цього, укладаючи договір № 5027593 відповідач підтвердив, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація про фінансову послугу, про її надавача у визначеному законом обсязі, достатньої для прийняття ним свідомого рішення про отримання такої послуги, або відмову від її отримання (п.9.9 договору). Відповідач просить застосувати ч.3 ст.551 ЦК України та відмовити у стягненні відсотків як явно неспівмірних наслідкам порушеного зобов"язання. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПк України). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 зазначила наступне (пункти 35, 37 відповідно). Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, Велика Палата Верховного Суду у пункті 8.38 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 вказала, що на відміну від розміру процентів за "користування кредитом", розмір процентів як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання може бути зменшений судом. Таким чином, застосування ч.3 ст.551 ЦК України для відмови у стягнення відсотків не заслуговує на увагу, з огляду на те, що вказані положення надають можливість суду при вирішенні спору зменшити розмір нарахованої пені (неустойки), а не відсотків за користування кредитом, які мають іншу правову природу та є платою за користування кредитними коштами, на відміну від пені (неустойки), що є відповідальністю за невиконання своїх зобов`язань, зокрема за кредитним договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512, ч.1 ст.513, ч.1 ст.514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Узагальнюючи викладене, в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами факт укладення відповідачем кредитного договору, а саме 09.10.2024 з ТОВ «Лінеура Україна» на суму 5000,00 грн № 5027593. В подальшому, внаслідок укладення договору факторингу, право вимоги за вказаними договорами набув позивач. Таким чином, вимоги позивача по стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в межах позовних вимог на суму 23050,00 грн, а саме: 5000 грн заборгованості за тілом кредиту та 18050,00 грн (з яких: 11850,00 грн нарахованих ТОВ "Лінеура Україна" та 6200,00 нарахованих позивачем) заборгованості по відсотках за користування кредитом. Вимоги про стягнення з відповідача нарахованої ТОВ "Лінеура Україна" пені на суму 2500,00 грн, позивачем не заявлялись. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення сплаченого судового збору 2662,40 грн. Витрати на професійну правничу допомогу позивача, які є складовою судових витрат в розумінні ст.133 ЦПК України, на суму 10000,00 грн підлягають стягненню з відповідача виходячи з наступного. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024 укладений між позивачем та адвокатом Дідухом Є.О (а.с.107-110); довіреність (а.с.105); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.176); акт прийому передачі виконаних робіт №5027593 на суму 10000 грн. (а.с.69); детальний опис робіт №5027593 (а.с.71); заявка №5027593 на виконання доручення до договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 (а.с.73), рахунок на оплату №5027593 (а.с.81). Відповідач вказує у відзиві, що сума витрат на правову допомогу є неспівмірною зі складністю справи, яка є малозначною та типовою. Згідно з ч.4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, викладено такі висновки щодо вирішення питання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу: "46. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 47. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності". Під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено неспівмірність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене, витрати на професійну правничу допомогу позивача, підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі в розмірі 10000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved