Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У жовтні 2025 року до суду звернулось Акціонерного товариства «Сенс Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 24.10.2025 цивільну справу ЄУН 199/11403/25 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області 11 грудня 2025 року по вказаній цивільній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. В обґрунтування позову зазначено, що 12.08.2022 загальними зборами акціонерами АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс-Банк». 25.06.2021 [PERSON] через інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернулась до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг відповідно до Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». 25.06.2021 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачкою, з дотриманням приписів чинного законодавства, було укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501333744, на наступних умовах: сума кредиту 21 000 грн., строком на 30 місяців до 25.12.2023, процентна ставка 45% річних, вказаний договір був укладений в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, надавши позичальнику кредит відповідно до узгоджених умов. Проте, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість за угодою №501333744 від 25.06.2021, у розмірі: 33 969, 26 грн., з яких: - 16 911, 08 грн. сума заборгованості за кредитом; 17 058, 18 грн. заборгованість за відсотками. Враховуючи вище викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість загальною сумою 33 969, 26 грн., а також судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422, 40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3 266, 59 грн. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, у позові просив розглядати справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явилась без поважних причин, відзив на позов не подавала, скориставшись своїми процесуальними правами на власний розсуд. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.06.2021 [PERSON] було підписано оферту на укладання угоди про надання кредиту №501333744 на підставі договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» на наступних умовах: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 21 000 грн., відсоткова ставка - 45 % річних, строком на 30 місяців, дата повернення кредиту 25.12.2023. 25.06.2021 АТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання кредиту №501333744 від 25.06.2021 на вищезазначених умовах, що підтверджується копіями відповідних документів, що містяться у матеріалах справи. Вказана угода була підписана електронним підписом з використанням ОТП-пароля у формі одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію від 25.06.2021. Відповідно до меморіального ордера № 353514289 від 25.06.2021 АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за угодою про надання кредиту №501333744 від 25.06.2021 виконало у повному обсязі. Із наданого розрахунку заборгованості позивачем вбачається, що відповідачка здійснювала платежі в рахунок оплати заборгованості за угодою №501333744 від 25.06.2021, за тілом кредиту та відсотках, передбачених вищезазначеною угодою. Проте, з невідомих причин, подальші свої зобов`язання перед АТ «Альфа-Банк» виконувати перестала, у зв`язку із чим у неї виникла заборгованість. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що після здійснених оплат відповідачкою загальна сума заборгованості за тілом кредиту становить 16 912 грн., а сума відсотків, яка має бути стягнена з відповідачки за користування кредитом становить 13 333, 01 грн., відповідно до розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За змістом ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ' Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2 ст. 615 ЦК України). Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків , їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки . Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.» Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн., таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2156, 81 грн. Що стосується стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд, не може стягнути з відповідачки вказані кошти, оскільки матеріали справи не містять підтвердження позивачем понесених витрат на професійну правову допомогу. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial