Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 15 липня 2017 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місту Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 34. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 липня 2017 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, про що Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було складено актовий запис №34. Сторони від шлюбу мають спільну дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач з відповідачем прожили разом у шлюбі майже 8 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. А з початком повномасштабного вторгнення російських військ на територію України, через різні погляди на життя сторони припинили проживати разом. Позивач та відповідач неодноразово протягом останнього року намагалися говорити один з одним про іх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалось, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль, відносини мають все більше непорозумінь, що суперечить інтересам сім`ї. Позивач вважає, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їх дитини. Збереження сім`ї між позивачем та відповідачем є неможливим. Спільна дитина проживає з відповідачем. Питання поділу спільного сумісного майна та утримання дітей сторони будуть вирішувати шляхом досудового врегулювання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився , про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у поданій заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно. Жодних клопотань від відповідача не надійшло. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача у даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2017 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 34. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У шлюбі у сторін народилась спільна дитина, донька - [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за №175 та що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження, виданого 09 червня 2018 року Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. За час спільного проживання між сторонами втрачено взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, бажання їх поновити в подружжя відсутнє, спільне господарство вони не ведуть. За змістом ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. З огляду на обставини, встановлені судом, суд доходить висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки у позовній заяві позивач не просить стягнути з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved