Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У листопаді 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» звернувся до Кропивницького районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому представник позивача просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість у сумі в сумі 65 125,34 грн., 1400 грн. витрат на правничу допомогу та сплачений судовий збір у сумі 3028 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено заяву-договір відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RО-82-258683505, відповідно до якого банк надав відповідачу 56 807,75 грн. Строк кредиту становить 72 місяців, з 27 лютого 2024 року по 27 лютого 2030 року. Проценти за користування кредитом процентна ставка фіксована і становить 36,00% річних. Банк виконана свої зобов`язання перед позичальником. Всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе зобов`язання. 20 лютого 2024 року АТ «Райффайзен Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором № 014-RО-82-258683505. Сума заборгованості відповідача становить: 65 125,34 грн. Позивач направив відповідачу вимогу, в якій просив сплатити заборгованість, однак [PERSON] проігнорував вимогу та взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим виникла потреба у стягненні заборгованості у судовому порядку. Ухвалою судді Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2025 року справу передано на розгляд до Фортечного районного суду міста Кропивницького. Ухвалою судді від 29 грудня 2025 року прийнято до розгляду матеріали справи, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив справу розглянути у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів, заявив про ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявив, відзиву не надавав, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Оскільки належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач у судові засідання неодноразово не з`явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи, відзиву, а представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважав необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. З`ясувавши обставини, позицію представника позивача та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом установлено, що 27 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено заяву-договір відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RО-82-258683505, відповідно до якого банк надав відповідачу 56 807,75 грн. Строк кредиту становить 72 місяців, з 27 лютого 2024 року по 27 лютого 2030 року. Проценти за користування кредитом процентна ставка фіксована і становить 36,00% річних. Банк виконана свої зобов`язання перед позичальником. Всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті на себе зобов`язання. 20 лютого 2024 року АТ «Райффайзен Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором № 014-RО-82-258683505. Сума заборгованості відповідача становить: 65 125,34 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч.1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Відповідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ч.2 ст. 639 ЦК України визначено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави. Оскільки позичальник добровільно взятих на себе зобов`язань не виконує і станом на дату подачі позову до суду борг по нарахованому кредитному договору становить 65 125,34 грн., що порушує законне право позивача, то для захисту цього права з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» необхідно стягнути вказану суму. Позивачем заявлено вимогу про стягнення понесених ним судових витрат на надання правової допомоги. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем на підтвердження понесених судових витрат подано відповідні документи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, суд вважає що вимоги позивача в частині стягнення витрат за надання адвокатських послуг підлягають до задоволення, так як вони доведені наданими суду доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved