Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 23.11.2018 року АТ «ОТП Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір №2021539770. Пізніше, ТОВ «Цикл Фінанс» набуто всіх прав вимоги за кредитним договором №2021539770, відповідно до договору факторингу 12/4/21 від 12.04.2021, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» наступні права вимоги, які були ним набуті на підставі договору факторингу №437/ФК/-20 від 11.12.2020 укладеним між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та ТОВ «Діджи Фінанс», які були раніше відступлені по договору №11/2/20 від 11.12.2020 укладеним між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс». Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 2021539770 від 23.11.2018 в загальному розмірі 5415,35 грн., яка складається з наступного: 5414,37грн. - заборгованість по кредиту; 0,98 грн. - заборгованість по відсоткам. Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 2021539770 від 23.11.2018 в загальному розмірі 5415,35 грн., а також судові витрати. 1.2. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 23 листопада 2018 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2021539770, згідно якого банк надав позичальнику 7815,38 грн, з яких: 6756 грн на придбання товару, 350,00 грн на сплату додаткових послуг банку, 709,38 грн. на придбання послуг зі страхування у продавця. Дата остаточного повернення кредиту 23 лютого 2020 року. Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: Фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. До матеріалів справи також додано паспорт споживчого кредиту та орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, які підписані сторонами. Специфікацією до кредитного договору [PERSON] повідомлено, що АТ «ОТП Банк» прийнято позитивне рішення щодо можливості надати позичальнику фізичній особі кредит на суму 6756 грн, строком на 15 міс., процентна ставка 0,01 % на придбання товарів. Згідно з товарним чеком № 000100004753639 від 23 листопада 2018 року та фіскального чеку від 23 листопада 2018 року [PERSON] в магазині «Ельдорадао» придбав товари на загальну суму 6756 грн. 2.2. 11.12.2020 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №11/2/2020, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права нового кредитора за кредитним договором. 11.12.2020 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» укладено договір факторингу № 437/ФК-20 від 11.12.2020, відповідно до якого ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» набуло права нового кредитора за кредитним договором. 12.04.2021 ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та ТОВ «Цикл Фінанс» уклали договір факторингу № 12/4/2021 від 12.04.2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права нового кредитора за кредитним договором. Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2021539770 від 23.11.2018 у загальній сумі 5415,35 грн. 2.3. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 2021539770 від 23.11.2018 [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 5415,35 грн, із яких: заборгованість по тілу кредиту 5414,37 грн; заборгованість по відсотках 0,98 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). 4.2. Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, а також підтверджено наступне укладення договору відступлення права вимоги між первісним кредитором та відповідачем щодо спірного договору. Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника перед первісним кредитором за кредитним договором № 2021539770 від 23.11.2018 в загальному розмірі 5415,35 грн. Отже, позовні вимоги про стягнення боргу за кредитним договором № 2021539770 від 23.11.2018 є обґрунтованими. 4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за договором кредиту виконав не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість в загальній сумі 5415,35 грн., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 05.12.2025 про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн. 5.2. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до суду: договір про надання правової допомоги № 43453613/1 від 25 серпня 2025 року укладений між адвокатом Гулієвою Сабіною Агавердіївною та ТОВ «Цикл Фінанс»; додаткова угода № 2021539770 до договору № 43453613/1 про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 року; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Гулієвою С.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості; акт 2021539770 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг). Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «Цикл Фінанс» послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Верховний суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 виклав правову позицію про те, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, а тому враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу і тому позов в частині заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення та з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved