Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: Адвокат Крушинська А.А., діючи в інтересах позивачки [PERSON] звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою, у якій просила стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до повноліття дітей. В основу своїх позовних вимог представник позивачки зіслалася на те, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя між сторонами не склалося, тому рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 09.09.2024 року шлюб між ними розірвано. З часу розірвання шлюбу малолітні діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Позивачці самій важко утримувати дітей, забезпечити їм необхідний рівень життя для їх нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач ухиляється від утримання дітей, жодної матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з тим, щопозивачці самій важко утримувати дітей, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] адвокат Гунько О.Ю. заперечив проти задоволення позову. Свої заперечення мотивує тим, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження проживання дітей разом з нею, що обгрунтовно ставить під сумнів підставність її звернення із позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів, так як останній заперечує даний факт, посилаючись на те, що місце проживання дітей після розірвання шлюбу між сторонами не визначено, щодо цього існує спір, який в добровільному порядку не вирішився. Відповідач вважає даний позов заявлений позивачкою передчасним та покликаним на створення в подальшому юридичних фактів, які встановлюються судом при ухваленні рішення за умов задоволення позовних вимог та носитимуть приюдиційність під час розгляду судом спору щодо визначення місця проживання дітей. У зв`язку з вищенаведеним, просив у задоволенні позову відмовити за недоведеністю позовних вимог. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Крушинська А.А. у судове засідання не прибули, остання направила суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гунько О.Ю. у судове засідання також не прибули, останній подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, в якій також зазначив, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав їх недоведеності в частині проживання дітей разом з позивачкою. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи (а.с. 15). 05.01.2026 представник відповідача [PERSON] адвокат Гунько О.Ю. подав через систему «Електронний суд» заяву про вступ у справу як представника, в якій просив залучити його до участі у розгляді справи в якості представника відповідача та надати доступ до електронної справи в підсистемі «Електронний суд» (а.с. 19-20). 19.01.2026 представник відповідача [PERSON] адвокат Гунько О.Ю. подав через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву (а.с. 23-26). 23.02.2026 представник відповідача [PERSON] адвокат Гунько О.Ю. направив на електронну адресу суду клопотання про долучення письмових пояснень у справі, в якому просив розгляд справи проводити без участі сторони відповідача та врахувати надані аргументи, що описані у відзиві на позовну заяву (а.с. 36-37). Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2026 витребувано у позивачки [PERSON] докази на підтвердження проживання разом з нею дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та докази перебування дітей на її одноособовому утриманні (а.с. 39). 12.03.2026 представник позивачки [PERSON] [PERSON] направила через систему «Електронний суд» заяву на виконання ухвали суду від 23.02.2026 (а.с. 44). 12.03.2026 представник позивачки [PERSON] [PERSON] направила через систему «Електронний суд» заяву, в якій просила справу розглянути без участі сторони позивача, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю просить позов задоволити (а.с. 43). 12.03.2026 представник відповідача [PERSON] адвокат Гунько О.Ю. подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі сторони відповідача, а також зазначив,що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав їх недоведеності в частині проживання дітей разом з позивачкою (а.с. 62). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом, на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи, яких достатньо для вирішення питання про права та обов`язки сторін. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.10.2014, сторони по справі 21.10.2014 у виконавчому комітеті Дубівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №13 (а.с. 9). Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 05.05.2015, серії [NUMBER] від 10.09.2021 (а.с.10-11) також підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №81 виданої Дубівською сільською радою Калуського району Івано-Франківської від 05.03.2026, місце проживання [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47). Згідно довідки перекладеної з польської мови, виданої 05.03.2026 початковою школою №26, 00-814 Варшава, вул. Медзяна, 8 (а.с.48), [PERSON] нарожений [INFO] проживає у [ADDRESS] , є учнем вищезазначеного закладу і в 2025/2026 навчальному році відвідує клас 4б . Інформацією про розмір оплати за обіди в період з вересня 2025 року по лютий 2026 рік, перекладеної з польської мови, виданої Шкільною їдальнею Йоланта Хмелецька-Камара, 00-814 Варшава, вул. Медзяна, 8 (а.с.49), встановлено, що [PERSON] учень 4Б класу користується харчуванням-шкільними обідами, оплата за які в період з вересня 2025 року по лютий 2026 рік склала 1248 злотих. Згідно довідки перекладеної з польської мови, виданої 18.01.2026 Шкільно-дошкільним комплексом №5, [PERSON] , народжена [INFO] , проживає у [ADDRESS] , відвідує у 2025/2026 навчальному році Дитячий садок №175 на вул. Астронавтів, 5, 02-154 Варшава. Оплата за харчування дитини в садку та внески до Батьківської ради за період з грудня 2025 року по лютий 2026 рік склали 915 злотих. Фіскальними чеками від 17.11.2025, 13.02.2026, перекладеними з польської мови, підтверджено проведення оплати за покупку дитячого взуття, медикаментів, а також проведено оплату за медичну консультацію (а.с. 51-53). Представник позивачки зазначає, що відповідач ухиляється від обов`язку матеріально утримувати своїх дітей, тому між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні дітей. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: Проаналізувавши доводи представника позивачки, викладені в позовній заяві, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, враховуючи таке. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У частині 1 статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що їх спільні із відповідачем діти проживають разом з нею. Відповідач проживає окремо, участі в утриманні дітей не бере, тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей. Відповідач не надав суду докази добровільного надання допомоги на утримання дітей, не обґрунтував та не довів належними доказами свою неспроможність сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі, а також не спростував доводи, зазначені у позовній заяві, тому аліменти на утримання неповнолітніх дітей підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі відсутність у відповідача інших документально підтверджених утриманців, тому вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат: Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved