Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У грудні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 вересня 2004 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складено актовий запис № 1267 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У подружжя в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. У зв`язку з цим між подружжям припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Шлюб існує лише формально, його збереження суперечить інтересам позивачки. Проти примирення [PERSON] заперечує. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 грудня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/26926/25. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, у ньому наведених, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 12 вересня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено актовий запис № 1267, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. У подружжя є спільний неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 листопада 2014 року Гаї-Шевченківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved