Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Кушнеренко Тамара Валеріївна, яка діє в інтересах [PERSON] , 14.11.2023 звернувся до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на боці позивача: державний реєстратор Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області Корсун Віталіна Станіславівна, про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування їх державної реєстрації та визнання додаткових угод до договорів оренди землі укладеними, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позов обгрунтовано тим, що [PERSON] був власником земельних ділянок з кадастровим номером: 3525581900:02:000:0338, 3525581900:02:000:0339, 3525581900:02:000:0340 3525581900:02:000:0341, розташованих на території Даниловобалківської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області. 26.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори оренди на вказані земельні ділянки строком на 20 років з моменту державної реєстрації. [INFO] [PERSON] помер. [PERSON] успадкувала вказані земельні ділянки. 23.02.2018 рішенням Благовіщенського (Ульяновського) районного суду Кіровоградської області у справі № 402/830/17, що було залишено в силі постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2018 року, був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: державний реєстратор Данилово-Балківської сільської ради Благовіщенського району Кондратюк М.П. про визнання правочинів недійсними та визнані недійсними зазначені вище чотири договори від 26.10.2016 оренди вказаних земельних ділянок кадастровий номер: 3525581900:02:000:0338; 3525581900:02:000:0339; 3525581900:02:000:0340; 3525581900:02:000:0341. 05.02.2020 року постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 402/830/17 касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Благовіщенського (Ульяновського) районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 липня 2018 року скасовані, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договорів оренди землі недійсними відмовлено. В подальшому, [PERSON] , не дочекавшись вищевказаного остаточного рішення у цивільній справі № 402/830/17, а саме постанови Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.02.2020 року, вчинила поділ земельних ділянок, а саме:площею 4,0496 га., кадастровий номер: 3525581900:02:000:0338; площею 4,0502 га., кадастровий номер: 3525581900:02:000:0339; площею 4,0496 га., кадастровий номер: 3525581900:02:000:0340; площею 4,0499 га., кадастровий номер: 3525581900:02:000:0341 на 8 земельних ділянок, а саме: площею 2,0325 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2178; площею 2,0325 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2177; площею 2,0251 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2180; площею 2,0251 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2179; площею 2,0248 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2176; площею 2,0248 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2175; площею 2,025 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2174; площею 2,025 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2173. [PERSON] змушена була повторно в 2020 році звернутися до суду за захистом свої прав, а саме з позовом про визнання недійсними вище зазначених про визнання недійсними вказаних договорів та скасування реєстрації права власності на новостворені земельні ділянки, усуненням перешкод в користуванні земельними ділянками Рішенням Благовіщенського (Ульяновського) районного суду Кіровоградської області від 20.03.2023 у справі 402/611/20 позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково та визнано недійсними всі вісім договорів оренди земельних ділянок, які було укладено [PERSON] з [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні вказаними земельними ділянками для [PERSON] . Рішення суду набрало законну силу 20 квітня 2023 року. Вказаним рішенням підтверджено право [PERSON] на подальше користування земельними ділянкам на підставі договорів оренди землі, які було укладено в 2016 році з [PERSON] . В подальшому [PERSON] з постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 402/830/17, рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2023року у справі № 402/611/20 та договорами оренди землі від 2016 року звернулася до державного реєстратора. 17 липня 2023 року отримала відмову у здійсненні державної реєстрації договорів оренди землі, оскільки виявилося, що відповідачкою укладено вже нові договори оренди землі з [PERSON] , а саме: - договір оренди земельної ділянки площею 2,0325 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2178, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2,0325 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2177, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2180, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2,0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2179, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2176, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2,0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2175, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.025 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2174, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.025 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2173, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років. [PERSON] відповідно знову звернулася до суду за захистом свої прав. Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року було відкрито провадження у справі № 402/932/23. Крім того, ухвалою від 27 листопада 2023 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на всі земельні ділянки та заборонено [PERSON] вчиняти дії щодо поділу та об`єднання вказаних земельних ділянок. Разом з тим, вказана ухвала не була вислана на адресу ні [PERSON] , ні її представника та була оприлюднена в Єдиному реєстрі судових рішень лише 16 січня 2024 року. Наслідком цього стало те, що 15 листопада 2023 року [PERSON] розпочався процес об`єднання земельних ділянок у одну. Відповідно 20 грудня 2023 року вже під час дії ухвали про забезпечення позову нотаріус Кримська Наталія Петрівна реєструє об`єднання земельних ділянок та утворюється нова земельна ділянка з кадастровим номером 3525581900:02:000:0796. Більш того, 10 січня 2024 року [PERSON] було подаровано частину земельної ділянки [PERSON] . Вважає, що своїми діями відповідачі чинять подальші перешкоди у здійсненні права користування земельної ділянкою та проводять дії з поділу/об`єднання земельних ділянок з метою утруднення відновлення законних прав [PERSON] , порушують права Позивачки та такі, що суперечать положенню закону (ч. 6 ст. 19 Закону України «Про оренду землі»). Позивачка просить визнати договори оренди вказаних новостворених земельних ділянок між недійсними, правочини з укладення яких суперечать Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а також з метою ефективного подальшого захисту своїх прав просить визнати за нею право на оренду новоствореної земельної ділянки з кадастровим номером 3525581900:02:000:0796. Представник позивача просила(з урахуванням змінених позовних вимог) - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 16,2147 га кадастровий номер 3525581900:02:000:0796 (яка є новосформованою шляхом об`єднання земельних ділянок 3525581900:02:000:2178; 3525581900:02:000:2177; 3525581900:02:000:2180; 3525581900:02:000:2179; 3525581900:02:000:2176; 3525581900:02:000:2175; 3525581900:02:000:2174; 3525581900:02:000:2173), який укладено між [PERSON] (новим співвласником земельної ділянки з 10 січня 2024 року [PERSON] ) та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, індексний номер рішення 70810290 від 20.12.2023, номер запису про речове право 53037050, який перенесено із запису 49763844; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,0325 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2178, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, індексний номер рішення 67008976 від 31.03.2023 ; -визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,0325 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2177, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, індексний номер рішення 67010271 від 31.03.2023 року; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2.0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2180, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, індексний номер рішення 67009448 від 31.03.2023 року; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2179, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, індексний номер рішення 67009162 від 31.03.2023; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2.0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2176, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, індексний номер рішення 67014263 від 31.03.2023; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2175 який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, індексний номер рішення 67009687 від 31.03.2023; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2.025 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2174, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, індексний номер рішення 67008842 від 31.03.2023; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2.025 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2173, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 строком на 10 років. -визнати за [PERSON] право на оренду земельної ділянки з кадастровим номером 3525581900:02:000:0796 загальною площею 16,2147 га на умовах договорів, які укладено в 2016 році між [PERSON] та [PERSON] та було зареєстровано 26 жовтня 2016 року, відносно земельних ділянок з кадастровими номерами 3525581900:02:000:0338; 3525581900:02:000:0339; 3525581900:02:000:0340; 3525581900:02:000:0341 - усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою [PERSON] та заборонити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] чинити перешкоди [PERSON] в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 3525581900:02:000:0796 загальною площею 16,2147 га. Також надала суду клопотання про зменшення розміру судового збору, клопотання про витребування доказів та заяву про забезпечення позову. Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 27.11.2023 заяву про забезпечення позову задоволено. Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21.12.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 13.02.2024 представник позивача подала до суду заяву про забезпечення позову 14.02.2024 Ульяновським районним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову. 13.02.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про залучення співвідповідача по справі [PERSON] . 13.02.2024 представник позивача через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про зміну позовних вимог. 28.02.2024 Ульяновським районним судом Кіровоградської області постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про зменшення розміру судового збору від 14.11.2023 та залишення позовної заяви без руху. 08.03.2024 представник позивача усунула вказані в ухвалі недоліки, а саме доплатила судовий збір . 08.05.2024 після відкриття провадження у справі, головою Ульяновського районного суду Кіровоградської області відповідно до ч. 4 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) винесено розпорядження про передачу справи для розгляду до Голованівського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з тим, що після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи. 14 травня 2024 року цивільна справа із зазначеним позовом надійшла до Голованівського районного суду Кіровоградської області та відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями направлена на розгляд судді Гут Ю.О. Ухвалою суду від 16.05.2024 справу прийнято до провадження, визначено розгляд за правилами загального провадження та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою суду від 15.10.2024 постановлено ухвалу суду про витребування у відповідачів - [PERSON] та [PERSON] договори оренди земельних ділянок та залучено [PERSON] , [ADDRESS] ,до участі у справі як відповідача. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] через систему «Електронний суд» 13.11.2024 надіслав до суду відзив на позовну заяву, який прийнято судом. У відзиві вказав, що не погоджується з позовними вимогами позивача в повному обсязі та вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Враховуючи дані норми закону [PERSON] розпорядилась власними земельними ділянками на власний розсуд, щодо протиправності її дій то слід зазначити , що розпорядження власним майном не є протиправною дією, як це зазначає Позивач. Враховуючи посилання позивача на такі норми матеріального права як ст.ст. 15,16,203,215 ЦК України, то слід зазначити, що визнання правочину недійсним застосовується у тих випадках, коли необхідно відновити становище, що існувало до укладення правочину з порушенням умов його дійсності. Цей спосіб захисту безпосередньо регламентується статтями 215 - 236 ЦК України. Беручи до уваги дані норми матеріального права Позивач вважає, що в такий спосіб буде відновлено становище, яке існувало до порушення її права для цього необхідно, його відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Припускаючи , що оскаржувані договори будуть скасовані, звідси виникає наступне питання на яких правових підставах Позивач буде користуватись даною земельною ділянкою, оскільки суб`єктивне право Позивача на користування даними земельними ділянками було припинене шляхом виключення відомостей з Державного реєстру речових прав. Враховуючи ту обставину, що Позивач в 2020 році вже зверталась з позовом про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, усунення перешкод у користуванні земельними ділянками, справа № 402/611/20, який було задоволено Ульяновським районним судом Кіровоградської області, однак на сьогоднішній день дане рішення не виконано з тих підстав, що Позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав, про що свідчить повторне звернення Позивача з аналогічним позовом. Представник відповідача зазначив, що Позивач пропустила строки позовної давності щодо захисту свого порушеного права, оскільки 20.05.2020 року Позивачеві стало відомо про скасування її права оренди на спірні земельні ділянки, а з позовом про визнання недійсними договорів оренди землі , скасування їх державної реєстрації та визнання додаткових угод до договорів оренди землі укладеними , усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою вона звернулась до Ульяновського районного суду 14.11.2023 року , тобто поза межами строку визначеного ст. 257 ЦК України. В позовній заяві позивач не довів та не обґрунтував належним чином недійсність даних договорів, та не підтвердив її жодним доказом окрім припущень. Враховуючи викладене, представник відповідача просив застосувати позовну давність щодо позовних вимог та відмовити у позові. Представник позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» 17.12.2024 надіслала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, який прийнято судом. В даному відзиві представник зазначає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту цивільного права та на думку представника відповідача пропущено строк позовної давності на звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки позивачка вже в 2020 році зверталася до суду за визнанням недійсними договорів оренди земельної ділянки, але рішення суду залишилося невиконаним, оскільки позивачка на той час обрала невірний спосіб захисту цивільного права. В дійсності [PERSON] в 2020 році звернулася до суду з позовом про визнання недійсними договорів оренди спірних земельних ділянок, але ж договорів, які було укладено з іншою особою [PERSON] . Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2023 року у справі 402/611/20 позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково та визнано недійсними всі вісім договорів оренди земельних ділянок, які було укладено [PERSON] з [PERSON] . Зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні вказаними земельними ділянками для [PERSON] . Рішення суду набрало законну силу 20 квітня 2023 року. Вказаним рішенням підтверджено право [PERSON] на подальше користування земельними ділянкам на підставі договорів оренди землі, які було укладено в 2016 році з [PERSON] . В подальшому [PERSON] з постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 402/830/17, рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2023 року у справі № 402/611/20 та договорами оренди землі від 2016 року звернулася до державного реєстратора. 17 липня 2023 року отримала відмову у здійсненні державної реєстрації договорів оренди землі, оскільки виявилося, що відповідачкою укладено вже нові договори оренди землі з [PERSON] . Це власне й стало перешкодою в реалізації права на оренду земельної ділянки. Таким чином, не зважаючи на рішення суду від 20 березня 2023 року, [PERSON] в змові із сім`єю [PERSON] , продовжує надалі чинити позивачці перешкоди в користуванні земельною ділянкою та продовжує укладати договори оренди землі, які є явно незаконними. Крім того, ухвалою від 27 листопада 2023 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на всі земельні ділянки та заборонено [PERSON] вчиняти дії щодо поділу та об`єднання вказаних земельних ділянок. Разом з тим, вказана ухвала не була вислана на адресу ні [PERSON] , ні її представника та була оприлюднена в Єдиному реєстрі судових рішень лише 16 січня 2024 року. Наслідком цього стало те, що 15 листопада 2023 року [PERSON] розпочався процес об`єднання земельних ділянок у одну. Відповідно 20 грудня 2023 року вже під час дії ухвали про забезпечення позову нотаріус Кримська Наталія Петрівна реєструє об`єднання земельних ділянок та утворюється нова земельна ділянка з кадастровим номером 3525581900:02:000:0796. Більш того, 10 січня 2024 року [PERSON] було подаровано ? частину земельної ділянки [PERSON] . Вказані факти свідчать про подальші перешкоди у здійсненні права користування та з метою утруднення відновлення законних прав [PERSON] . Вказане підтверджується відповідними інформаційними витягами, крім того мною направлено запит до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області про надання відповідної інформації. При цьому договір оренди залишився діяти той же самий, який оспорюється у даному цивільному провадженні, оскільки, як відомо об`єднання та поділ земельних ділянок не припиняє їх обтяжень. Також вказала, що п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який зазначає, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. На підставі викладеного вважає, що доводи представника відповідача [PERSON] не заслуговують на увагу. В підготовчому засіданні представник відповідачів [PERSON] надав суд витребувані ухвалою суду від 15.10.2024 витребувані докази. Ухвалою суду від 07.05.2025 прийнято заяву про про зміну позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав вказаних в позові та відповідді на відзив, просила позов задовольнити в повному обсязі Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти позову за безпідставністю позовних вимог. На обґрунтування заперечення повідомили, що [PERSON] та [PERSON] є власними вказаної земельних ділянок і мають право розпоряджатись ними на власний розсуд. Також відповідачі зазначили, що визнання недійсними спірних договорів оренди не є належним способом захисту її права. Третя особа державний реєстратор Благовіщенської міської ради Кіровоградської області Корсун В.С, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, своїх заперечень чи пояснень до суду не надала. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали позовної заяви, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Благовіщенського (Ульяновського) районного суду від 20.03.2023 року, яке винесено у справі № 402/611/20 встановлено факт поділу [PERSON] земельних ділянок з кадастровими номерами 3525581900:02:000:0338; 3525581900:02:000:0339; 3525581900:02:000:0340; 3525581900:02:000:0341 на земельні ділянки площею 2,0325 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2178; площею 2,0325 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2177; площею 2,0251 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2180; площею 2,0251 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2179; площею 2,0248 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2176; площею 2,0248 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2175; площею 2,025 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2174; площею 2,025 га кадастровий номер: 3525581900:02:000:2173. Позов [PERSON] задоволено частково та визнано: недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2.0355 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2178, укладений між [PERSON] та [PERSON] 30.04.2020 року; недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,0355 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2177, укладений між [PERSON] та [PERSON] 27.04.2020 року; недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2.0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2180, укладений між [PERSON] та [PERSON] 24.04.2020 року; недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2179, укладений між [PERSON] та [PERSON] 27.04.2020 року; недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2.0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2176, укладений між [PERSON] та [PERSON] 27.04.2020 року; недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2,0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2175, укладений між [PERSON] та [PERSON] 27.04.2020 року; недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2.025 га Кадастровий номер - 3525581900:02:000:2174, укладений між [PERSON] та [PERSON] 30.04.2020 року; недійсним договір оренди земельної ділянки площею 2.025 га Кадастровий номер - 3525581900:02:000:2173, укладений між [PERSON] та [PERSON] 30.04.2020 року. Зобов`язано [PERSON] усунути перешкоди у користуванні [PERSON] земельними ділянками: площею 2,0355 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2178: площею 2,0355 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2177; площею 2.0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2180; площею 2,0251 га кадастровий номер 3525581900:02:000:2179; площею 2,0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2176; площею 2,0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2175; площею 2.025 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2174; площею 2.025 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2173, які знаходяться в адміністративних межах Данилово-Балківської сільської ради. Благовіщенського району, Кіровоградської області шляхом їх звільнення [PERSON] . Як вбачається з копії постанови Верховного суду Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року 23.02.2018 року, рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області у справі № 402/830/17, яке було залишено в силі постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23.07.2018 року, був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: державний реєстратор Данилово-Балківської сільської ради Благовіщенського району Кондратюк М.П. про визнання правочинів недійсними та визнані недійсними договорів від 26.10.2016 року оренди вказаних земельних ділянок кадастровий номер: 3525581900:02:000:0338; 3525581900:02:000:0339; 3525581900:02:000:0340; 3525581900:02:000:0341. Постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 402/830/17 касаційну скаргу [PERSON] було задоволено, рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 липня 2018 року скасовані, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договорів оренди землі недійсними відмовлено. Згідно досліджених судом інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, суд встановив, що [PERSON] передала в оренду [PERSON] земельні ділянки за такими договорами: - договір оренди земельної ділянки площею 2,0325 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2178, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2,0325 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2177, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2180, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2,0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2179, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2176, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2,0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2175, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.025 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2174, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.025 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2173, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років. Оригінали договорів були надані в судовому засіданні представником відповідачів [PERSON] , досліджені та долучені до матеріалів справи. Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 25 квітня 2025 року, слідує, що була проведена державна реєстрація об`єднання раніше сформованих земельних ділянок: 3525581900:02:000:2178; 3525581900:02:000:2177; 3525581900:02:000:2180; 3525581900:02:000:2179; 3525581900:02:000:2176; 3525581900:02:000:2175; 3525581900:02:000:2174; 3525581900:02:000:2173 та утворена земельна ділянка з кадастровим номером 3525581900:02:000:0796 загальною площею 16, 2147 га. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.02.2024 судом встановлено, що державна реєстрація об`єднання земельних ділянок була проведена приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кримською Наталією Петрівною 20 грудня 2023 року, індексний номер рішення: 70810290. Відомості внесені на підставі заяви [PERSON] про об`єднання земельних ділянок. З цієї ж інформаційної довідки встановлено, що частина земельної ділянки з кадастровим номером 3525581900:02:000:0796 загальною площею 16, 2147 га. [PERSON] була подарована [PERSON] на підставі договору дарування реєстр № 24 від 10.01.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Веліховською Т.С. Інформація про державну реєстрацію іншого речового права (обтяження) зазначає: договір оренди землі від 28.03.2023 року, строком дії 10 років, де орендар [PERSON] , а орендодавці [PERSON] та [PERSON] . Запис перенесено із запису 49763844. Таким чином, судом встановлено, що договори оренди землі, які оспорює позивачка продовжують свою дію, але обтяження даними договорами поширюється на новостворену земельну ділянку з кадастровим номером 3525581900:02:000:0796. Відповідно до часини 1 статті 621 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями в разі, якщо це не суперечить вимогам Земельного кодексу України та цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203цього Кодексу. Відповідно до частини 3 вказаної статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до змісту частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до частини 5 вказаної статті вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до змісту частини 2 статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди;… не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами. Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 2 вказаної статті власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 2 вказаної статті. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з викладеного, дії відповідачки [PERSON] щодо одностороннього розірвання догорів оренди успадкованих нею земельних ділянок, що були укладені 26.10.2016 між [PERSON] [PERSON] суперечать наведеним вище положенням статті 7 Закону України «Про оренду землі». Відповідно укладення між відповідачами [PERSON] та [PERSON] договорів оренди земельної ділянок: - договір оренди земельної ділянки площею 2,0325 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2178, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2,0325 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2177, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2180, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2,0251 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2179, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2176, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2,0248 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2175, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.025 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2174, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років; - договір оренди земельної ділянки площею 2.025 га кадастровий номер - 3525581900:02:000:2173, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.03.2023 року строком на 10 років суперечить положенням статті 7, частини 2 статті 24, частини 1 статті 25, статті 27 Закону України «Про оренду землі». Таким чином, в момент вчинення правочинів щодо укладення вказаних договорів сторонами не було додержано вимог, які встановлені частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України, що є підставою визнання їх недійсними. Крім того, ст. 110 Земельного Кодексу України перебачено, що на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку, зміна її цільового призначення не припиняє встановлених обмежень, обтяжень. Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки. Більш того, враховуючи той, факт, що [PERSON] подаровано частину земельної ділянки [PERSON] , ніяким чином не впливає на право користування земельною ділянкою [PERSON] , оскільки згідно п. 37 договору від 26 жовтня 2016 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Тому позов в частині визнання недійсними вказаних договорів підлягає задоволенню. Виходячи з положень частини 1 статті 25 Закону України «Про оренду землі» щодо права орендаря земельної ділянки самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі та встановлених судом фактів порушення відповідачами цих його прав, задоволенню підлягає і позовна вимога щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою [PERSON] шляхом заборони [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] чинити перешкоди [PERSON] в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 3525581900:02:000:0796 загальною площею 16,2147 га. Крім того, згідно висновків Верховного Суду, що викладені у пункті 56 постанови від 29.05.2019 Великої Палати Верховного Суду у справі № 367/2022/15-ц, де вказано, що з огляду на приписи статей 387 і 388 Цивільного кодексу України помилковими є висновки суду першої інстанції щодо неможливості витребування власником земельних ділянок, які були поділені та/або об`єднані. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик, не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Цей же висновок Верховний Суд наводить і у п.п.3.3.1 постанови від 10 грудня 2021 року у справі №924/454/20. Слід також зазначити, що кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Стаття 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Враховуючи те, що судом дослідженими доказами в судовому засіданні встановлено, що в незалежності від того, що Постановою Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 402/830/17 від 05 лютого 2020 року та Рішенням Благовіщенського (Ульяновського) районного суду від 20.03.2023, яке винесено у справі № 402/611/20 було підтверджено законність права оренди на земельну ділянки [PERSON] , остання все ж фактично не може користуватися земельною ділянкою. Таким чином, право на оренду земельної ділянки доцільно захистити шляхом визнання за [PERSON] права на оренду земельної ділянки з кадастровим номером 3525581900:02:000:0796 загальною площею 16,2147 га на умовах договорів, які укладено в 2016 році між [PERSON] та [PERSON] та було зареєстровано 26 жовтня 2016 року, відносно земельних ділянок з кадастровими номерами 3525581900:02:000:0338; 3525581900:02:000:0339; 3525581900:02:000:0340; 3525581900:02:000:0341. Доводи представника відповідача про відмову в задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності є безпідставними, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який діяв з 17.03.2022 до 04.09.2025, визначав, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Разом з тим, з 17.03.2022 строк позовної давності зупинився та відновився лише з 04.09.2025, а тому трьохрічний строк позовної давності на момент звернення до суду не сплинув, що не дає підстав для відмови в задоволенні позову. Як вбачається з наданих квитанцій від 14.11.2023 та від 12.03.2024, виписок про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в загальному розмірі 11799 грн. 60 коп., тому підлягає відшкодуванню солідарно відповідачами судові витрати у розмірі 11799 грн. 60 коп. При цьому, судом повністю враховані вимоги ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а також релевантна судова практика Верховного Суду з питань розподілу судових витрат. Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов до висновку, що з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати за надання правничої допомоги у загальному розмірі 2000 грн.,тобто з кожного по 6666,66 грн.

Outcome: approved