Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №512484-КС-001 про надання кредиту від 11.10.2024 року, що становить 32 693,53 грн., та складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 14 465,01 грн.; суми прострочених платежів по процентах 18 228,52 грн.; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн. та стягнути судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11.10.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №512484-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 11.10.2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №512484-КС-001 про надання кредиту та 11.10.2024 року №512484-КС-001 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №512484-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено/відправлено. Таким чином, 11.10.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір №512484-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів. Так, ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника. Також, 24.12.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 512484-КС-001 про надання кредиту (Далі Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди позивач надає Позичальнику додатково кредит в сумі 7 000.00 грн. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором і додатковою угодою, у неї станом на 04.09.2025 року утворилась заборгованість за Договором №496154-КС-001 про надання кредиту в розмірі 32 693,53 грн., яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 14 465,01 грн.; суми прострочених платежів по процентах 18 228,52 грн.; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн. Станом на день подання позову відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за кредитним договором, чим порушує законні права та інтереси позивача, відтак останній змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 14.10.2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом передано за підсудністю до Новобаварського районного суду міста Харкова. Відповідно до супровідного листа Основ`янського районного суду міста Харкова від 30.10.2025 року вказані матеріали цивільної справи направлені на розгляд до Новобаварського районного суду міста Харкова та отримані останнім 07.11.2025 року. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Новобаварського районного суду міста Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 10.11.2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Призначено судове засідання. 14.01.2026 року ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про витребування доказів у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом задоволено. Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати суду: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 11.10.2024 року (дата видачі кредиту) по 10.06.2025 року. На виконання ухвали суду від 14.01.2026 року на адресу суду надана відповідь і деталізована виписка про рух коштів по картковому рахунку. В судове засідання 04.03.2026 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання не з`явилась, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 04.03.2026 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 11.10.2024 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали Договір №512484-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний шляхом введення направленого відповідачу на зазначений нею номер телефону в особистому кабінеті через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора UA-4198. Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 14-28, 31-69, 72). Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів. Згідно з умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1 процент за кожен день користування Кредитом. Строк дії договору до 28.03.2025 року. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 73). Крім того 24.12.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до Договору №512484-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 29-30). Відповідно до умов Додаткової угоди позивач надає Позичальнику додатково кредит в сумі 7 000,00 грн., строк кредитування продовжено на 74 дні з дати укладення додаткової угоди., денна процентна ставка 0,76 %, а також визначені інші умови договору, які в тому числі відображені у графіку. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 74). Зазначені факти додатково підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 28.01.2026 року про те, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в Банку емітовано карту № [NUMBER] та надано інформацію про рух коштів (виписку) по банківській картці № [NUMBER] за період з 11.10.2024 року по 10.06.2025 року включно, з якої також вбачається перерахування сум кредитних коштів в розмірі 10 000,00 грн. та 7 000,00 грн. Згідно Розрахунку заборгованості за Договором №512484-КС-001 і додатковою угодою станом на 04.09.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 32 693,53 грн., та складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 14 465,01 грн.; суми прострочених платежів по процентах 18 228,52 грн.; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн. (а.с. 11-13). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована навстановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, відповідально до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки в матеріалах справи на підтвердження укладення кредитного договору наявні докази, які містять всі істотні умови кредитного договору, зокрема суму кредиту, строк користування кредитом, процентну ставка за користування кредитом, графік платежів, заявка та підтвердження кредитного договору підписані електронним підписом відповідача, суд вважає, що наявні підстави вважати, що відповідач підписала кредитний договір та була проінформована про всі істотні його умови. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» засновані на законі та умовах укладеного договору, підписаного сторонами, тому підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №512484-КС-001 від 11.10.2024 року у розмірі 32 693,53 грн., яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 14 465,01 грн.; суми прострочених платежів по процентах 18 228,52 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. (а.с.84). На підставі викладеного та

Outcome: approved