Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

ТОВ «Юрконсалт груп плюс» через свого представника за посадою [PERSON] із використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 33 200,00 грн. На обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 10.03.2021 між ТОВ «Партнер фінанс» та [PERSON] був укладений договір позики № 1/237111078 та відповідачу надана позика шляхом передачі готівкових коштів у сумі 4 000,00 грн. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за позикою. 28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнер фінанс» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» був укладений договір факторингу № 28122023, відповідно до умов якого ТОВ «Партнер фінанс» передало ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1/237111078 від 10.03.2021. 17 квітня 2025 року між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» був укладений договір факторингу № 17-04/ФК-25, відповідно до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1/237111078 від 10.03.2021. 25 серпня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ТОВ «Юрконсалт груп плюс» був укладений договір факторингу № 25-08/ФК-25, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» передало ТОВ «Юрконсалт груп плюс» право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1/237111078 від 10.03.2021. Відповідно до розрахунку заборгованості сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Юрконсалт груп плюс») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 33 200,00 грн, із яких: заборгованість за сумою позики - 4 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 28 080,00 грн та заборгованість за комісією - 1 120,00 грн. Тому позивач просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 33 200,00 грн, а також відшкодувати понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в сумі 6 000,00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Під час підготовки справи до розгляду судом установлено, що відповідач [PERSON] правом подання відзиву у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк не скористався. Жодних заяв або клопотань суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Також, під час розгляду вказаної цивільної справи суд ураховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій, покладено на кожну із сторін. Аналізуючи заявлені позовні вимоги та їх правове обґрунтування, суд дійшов висновку, що першочерговому дослідженню під час розгляду даної справи та ухвалення рішення підлягає питання укладення договору позики № 79237396 від 06.04.2024 з метою встановлення моменту можливого виникнення цивільних прав та обов`язків у сторін та визначення їх обсягу. Статтею 1054 Цивільного кодексу України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). На підтвердження факту укладення між ТОВ "Партнер фінанс" та відповідачем [PERSON] договору позивачем надана суду копія договору позики № 1/237111078 від 10.03.2021, який підписаний позичальником особистим підписом (а.с. 24-27). Також відповідачем [PERSON] 10.03.2021 підписано паспорт споживчого кредиту, у якому наведена інформація щодо укладення договору про споживчий кредит та викладено умови кредитування (а.с. 28-31). Аналізуючи умови наданого позивачем договору, суд установив, що відповідно до п. 1 за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцеві проценти та інші платежі за договором у порядку та строки, передбачені договором, зокрема Графіком платежів. Сума позики визначена сторонами у розмірі 4 000,00 грн строком на 365 днів (п.п. 1.2., 1.4. договору). Комісія за видачу позики складає 28 % від суми позики, що еквівалентно 1 120,00 грн (п. 1.5. договору). Проценти за користування позикою становлять 2 % на день від суми позики, що в загальному розмірі становить 28 080,00 грн (п. 2.1. договору). Умовами договору позики визначено, що кошти надаються товариством у готівковій формі шляхом передачі позичальнику. Визначення договору позики надано законодавцем у статті 1046 Цивільного кодексу України, відповідно до якого за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як установлено судом, умови договору від 10.03.2021 передбачають надання позики готівкою шляхом передачі позичальнику, тобто у даному випадку відповідачем. Відповідно до п. 3 договору позикодавець надає позику шляхом передачі готівкових коштів позичальнику. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він отримав від позикодавця суму позики у повному обсязі у дату підписання цього договору. Таким чином, позивачем надані суду належні, допустимі і достатні докази на підтвердження фактичного надання відповідачеві [PERSON] визначеної умовами договору позики. Підстави заміни кредитора у зобов`язанні регламентовані статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). У свою чергу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Особливою формою відступлення права вимоги є договір факторингу, правове регулювання якого визначено Главою 73 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1081 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнер фінанс» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» був укладений договір факторингу № 28122023, відповідно до умов якого ТОВ «Партнер фінанс» передало ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1/237111078 від 10.03.2021, що підтверджується даними реєстру прав вимоги від 28.12.2023. 17 квітня 2025 року між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» був укладений договір факторингу № 17-04/ФК-25, відповідно до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1/237111078 від 10.03.2021, що підтверджується даними реєстру прав вимоги від 17.04.2025. 25 серпня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ТОВ «Юрконсалт груп плюс» був укладений договір факторингу № 25-08/ФК-25, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» передало ТОВ «Юрконсалт груп плюс» право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1/237111078 від 10.03.2021, що підтверджується даними реєстру прав вимоги від 25.08.2025. Відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Юрконсалт груп плюс») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 33 200,00 грн, із яких: заборгованість за сумою позики - 4 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 28 080,00 грн та заборгованість за комісією - 1 120,00 грн. Зазначений розрахунок заборгованості за договором позики що відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були допущені порушення укладеного договору споживчого кредиту із первісним кредитором, внаслідок чого утворилась заборгованість з погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договорів факторингу права вимоги повернення боргу набув позивач по справі, який має право вимоги стягнення боргу у судовому порядку. Наведені висновки суду підтверджують наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості зі сплати основного боргу у сумі 4 000,00 грн, зі сплати процентів у сумі 28 080,00 грн, комісії у сумі 1 120,00 грн, а всього - 33 200,00 грн, відповідно, позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов таких висновків. На підтвердження понесення позивачем судових витрат до суду надані копії договору про надання правничої допомоги № 45714110 від 10.12.2025, додаткової угоди № 3552609570 від 12.12.2025 до договору про надання правової допомоги № 45714110 від 10.12.2025, детальний опис наданих послуг від 12.12.2025, акту № 3552609570 від 12.12.2025 про підтвердження факту надання правничої допомоги у розмірі 6 000,00 грн. За змістом частин першої шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Ураховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. Докази понесених судових витрат на правничу допомогу подано стороною позивача у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат на правову допомогу. Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved