Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 22.10.2011 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано заочним рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 02.11.2023. Від шлюбу народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу від 24.10.2023 на користь позивачки стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Щодо молодшого сина [PERSON] була домовленість щодо добровільної сплати коштів на його утримання. Проте, починаючи з 2024 року кошти на утримання сина не надає. Син [PERSON] знаходиться повністю на утриманні матері. [PERSON] перебуває на військовій службі, має стабільний високий дохід, працездатний, інших утриманців не має. У зв`язку з викладеним, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила справу слухати за її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов не подав. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , відповідно до якого батьком є відповідач у справі, матір`ю є позивач у справі. Згідно довідки № 91 від 14.11.2025 до складу сім`ї [PERSON] входять: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син), [PERSON] (донька), [PERSON] (син). Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є особою працездатного віку, свій обов`язок щодо участі в матеріальному утриманні сина не виконує. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Таким чином, з врахуванням інтересів та прав дитини на належне фінансове забезпечення, беручи до уваги те, що відповідачем відзив на позов не подано, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, визначивши розмір аліментів на малолітню дитину в розмірі частини всіх видів доходу батька, щомісячно. В той же час, вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягають з огляду на таке. Як зазначено в постанові ВС в складі суддів КЦС від 12.09.2018 № 459/2181/17 суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial