Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся через систему «Електронний суд» до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 11645,98 грн., а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн, та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №171842 від 19.02.2025, укладеним між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] . Відповідач умови вказаного договору не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка у добровільному порядку відповідачем не погашена. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «Юніт Капітал». Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій визнав позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал», просив зменшити розмір судових витрат на правову допомогу, оскільки вважає його завищеним. Окрім цього, він є пенсіонером та має незначний дохід. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.77, 79, 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 19.02.2025 між ТОВ ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредитний №171842. У договорі сторони узгодили, зокрема, наступне. Відповідно до п.2.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 договору, а позичальник зобов?язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно із п.2.2.1 сума (загальний розмір) кредиту становить 12942,00 грн., який надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10989,34 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №164347 від 18.12.2024 укладеним з кредитодавцем; у розмірі 11.36 грн. на номер рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 1941.30 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 0,10 % річних. Тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, що зазначений в п. 2.6 договору. Розмір процентної ставки незмінний. (п.2.3 договору). Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 200,00 грн. Розмір комісії за правління та обслуговування кредиту не може бути змінено (п.2.4 договору). Комісія за надання кредиту складає 1941,30 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника бо за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено (п.2.5 договору). Загальний строк кредитування за цим договором складає 181 днів з 19.02.2025 (дата надання кредиту) по 19.08.2025. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом: 1 раз на місяць. Конкретні дати вказані в графіку платежів (п.2.6, 2.6.1 договору). Договір підписаний [PERSON] в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 2a14711a, введеним 19.02.2025 о 09:08. [PERSON] також був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту та графіком платежів за договором. На виконання ухвали суду від 06.01.2026 АТ КБ «ПриватБанк» листом від 20.01.2026 повідомило, що у банку на ім`я [PERSON] емітовано банківську картку № [NUMBER] . На рахунок [PERSON] . 19.02.2025 надійшов переказ у розмірі 11,36 грн, що вбачається з наданої банком виписки по рахунку [PERSON] . Тобто відповідач отримав кредитні кошти відповідно до умов договору. Також, між ТОВ «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» 16.04.2025 укладено договір факторингу №16042025, відповідно до якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №171842 від 19.02.2025. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1 ст.1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем надано належні і допустимі докази на підтвердження укладення 19.02.2025 між ТОВ ФК «Кредіплюс» та [PERSON] договору про споживчий кредитний №171842. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст.638 ЦК України). Також, позовна заява містить належні і допустимі докази на підтвердження того, що до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Представник позивача вказує, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав. При цьому, нарахування відсотків здійснювалось виключно первісним кредитором. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №171842 від 19.02.2025, а також розрахунку заборгованості, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 12545,98 грн., яка складається з заборгованості за: тілом кредиту у розмірі 11242,00 грн.; відсотками у розмірі 2,98 грн.; комісії у розмірі 401,00 грн.; штрафних санкціях у розмірі 900,00 грн. При цьому позивач не просить стягнути з відповідача заборгованість за штрафними санкціями у розмірі 900,00 грн. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки, відповідач позов визнав, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, а тому для задоволення позову маються всі законні підстави. З огляду на те, що відповідач позов визнав, суд не входить в обговорення суми заборгованості та правильності її нарахування. Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову: договір про надання правничої допомоги 10/09/25-02 від 10.09.2025, укладений з АБ «Соломко та партнери», додаткову угоду №25770875444 від 11.09.2025 до договору про надання правничої допомоги 10/09/25-02 від 10.09.2025, акт прийому-передачі наданих послуг № 10/09/25-02 від 10.09.2025, довіреність на ім`я адвоката Соломка О.В., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Соломка О.В. З акту прийому-передачі наданих послуг убачається, що вартість складання позовної заяви становить 5000 грн., вартість вивчення матеріалів справи 1000 грн., підготовка адвокатського запиту 500 грн., підготовка клопотання про витребування доказів 500 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (ст. 137 ЦПК України). Суд зауважує, що даний спір є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, а тому суд вважає, що вивчення матеріалів справи та підготовка процесуальних документів по даній цивільній справі не передбачала для адвокатського бюро дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. Відповідач просив зменшити витрати на правову допомогу, оскільки вважає заявлений розмір витрат завищеним. Також відповідач зазначав, що він є пенсіонером, а його дохід не невеликим. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на заперечення відповідача щодо розміру судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу на суму 1000 грн., зважаючи на незначну складність справи, ціну позову, обсяг наданої адвокатом правової допомоги та витрачений ним час по даній справі, а також кількість подібних позовів в провадженні суду. З огляду на визнання позову відповідачем, на підставі ч.1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою, поданою через систему «Електронний суд» (сплачено 2 422,40 грн.), тобто в розмірі 1 211,20 грн., іншу частину сплаченого судового збору слід повернути позивачу з бюджету.

Outcome: approved