Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі ТОВ "БІЗПОЗИКА") Лебідь Каріна Віталіївна через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 10 лютого 2025 року між ТОВ "БІЗПОЗИКА" та [PERSON] укладено Договір №525568-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ "БІЗПОЗИКА" 10 лютого 2025 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №525568-КС-001 про надання кредиту, який відповідач в той же день прийняв (акцепт) на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "БІЗПОЗИКА" направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6335, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ "БІЗПОЗИКА" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 30000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 процентів за кожен день користування кредитом. Сторони в п. 3 Договору кредиту, погоджено «Графік платежів», відповідно до котрого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. ТОВ "БІЗПОЗИКА" свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 30000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу боржник лише частково сплатив заборгованість за договором №525568-КС-001 про надання кредиту, розрахунок та розмір якої зазначені у розрахунку заборгованості за договором № 525568-КС-001 позичальника [PERSON] , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором №525568-КС-001 на загальну суму 36855,17 грн. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у неї станом на 07.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором № 525568-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 58377,35 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 23877,60 грн; суми прострочених платежів по процентах - 20057,52 грн.; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України - 14442,23 грн. З врахуванням наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "БІЗПОЗИКА" заборгованість за договором №525568-КС-001 про надання кредиту від 10 лютого 2025 року, що становить 58377,35 грн, а також судовий збір в розмірі 2662,40 грн. Ухвалою судді від 09 лютого 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано в АТ КБ "Приватбанк" інформацію про картковий рахунок відповідачки. До суду 24.02.2026 року надійшла інформація від АТ КБ "Приватбанк" на виконання вищезазначеної ухвали суду, відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту. У судове засідання представник позивача не з`явилася. У позовній заяві просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 09.02.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 10 лютого 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір № 525568-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до якого, кредитодавець надає позивачильнику грошові кошти в розмірі 30000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позивальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правил про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 1 процент за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 6000 грн. Сторонами відповідно до умов договору кредиту погоджено, що кредит надається строком на 24 тижні, до 28.07.2025. Даний договір підписаний електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора UA-6335. 10.02.2025 року [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 525568-КС-001 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Отже, договір про надання кредиту було укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору про надання кредиту № 525568-КС-001від 10.02.2025, що акцептована відповідачем 10.02.2025 року шляхом підписання електронним підписом відповідача. [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість останньої перед кредитором ТОВ «Бізнес Позика» станом на 06.01.2026 року за Договором № 525568-КС-001про надання кредиту становить 58377,35 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 23877,60 грн; суми прострочених платежів по процентах 20057,52 грн., заборгованість по відсоткам за ст. 625 ЦК України 14442,23 грн. Вказані обставини підтверджуються: Пропозицію (оферта) на укладення договору про надання кредиту договір № 525568-КС-001від 10.02.2025; Договором № 525568-КС-001про надання кредиту від 10.02.2025; Анкетою клієнта від 08.01.2026 року; Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика»; розрахунком заборгованості за кредитом у гривні; паспортом споживчого кредиту; візуальною формою послідовності дій клієнта; Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 525568-КС-001про надання кредиту від 10.02.2025; Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) від 10.02.2025 року щодо укладення договору № 525568-КС-001про надання кредиту від 10.02.2025; інформацією АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів (виписку) по банківській картці [PERSON] за період з 10.02.2025 року по 28.07.2025 року. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Встановлено, що відповідачка здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 36855,17 грн, що свідчить про визнання відповідачкою умов цього договору, в тому числі, порядок обчислення відсотків за користування кредитними коштами. Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14-ц вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором, що становить 58377,35 гривень. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до ст.525 ЦК України,одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідност. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК Українипередбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1ст. 625 ЦК Українизазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як зазначено вище відповідачка не надав суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв`язку з чим несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем у справі суду надано не було. Разом з цим, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, беручи до уваги вищезазначене, слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 14442,23 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, позовні вимоги ТОВ "Бізнес Позика" є обґрунтованими, а тому із [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 43935,12 грн. з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 23877,60 грн.; сума прострочених платежів по процентах 20057,52 грн. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 2003,74 (43935,12 : 58377,35 х 2662,40 = 2003,74) грн.

Outcome: partial