Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 04.11.1997 року державним нотаріусом Димитрівської державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] , зареєстрованого у реєстрі за №2372 на частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , крім того встановити факт, що жила площа частини жилого будинку [ADDRESS] , який набутий у спадщину на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.1997 року виданого державним нотаріусом Димитрівської державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] , зареєстрованого у реєстрі за №2372, складає 24,5 кв. м. Обґрунтовуючи вимоги заявник вказала, їй на праві спільної часткової власності належить будинок, що розташований в [ADDRESS] , який перейшов у власність після смерті [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За вказаним свідоцтвом про право на спадщину за законом спадкоємцем майна померлого значиться [PERSON] . У жовтні 2025 року заявник вирішила здійснити реєстрацію належного їй майна у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мирноградської міської ради із відповідною заявою, вона отримала рішення від 13.10.2025 р. № 81307141 про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки у свідоцтві про право на спадщину за заповітом її прізвище та ім`я вказано як [PERSON] , тоді як вона [PERSON] . Окрім того, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом вказано, що загальна площа успадкованої частини будинку становить 51,2 кв.м. та жилої - 59,1 квадратних метри. І тому державний реєстратор прав на нерухоме майно не може однозначно тлумачити опис об`єкта нерухомого майна. Вказані розбіжності в написанні прізвища та імені, а також помилка в житловій площі будинку, які зазначені в свідоцтві про право на спадщину за заповітом створюють заявнику перешкоди в реєстрації права власності на належне їй майно. Відповідно до ухвали суду від 09.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні; викликано в судове засідання свідка [PERSON] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд заяви у її відсутність, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Представник Виконавчого комітету Миргородської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності заявника та заінтересованої особи. За правилами ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , місце народження місто Димитров Донецької області, місце проживання [ADDRESS] . (а.с. 6-7) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке складене російською мовою, вказано, що народилася " [PERSON] [INFO] », актовий запис № 346, складений 02.09.19467 (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] 24.02.1990 року уклав шлюб з [PERSON] , після одруження подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.10). Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НБ 0965189 виданого державним нотаріусом Димитрівської державної нотаріальної контори від 04.11.1997 р., зареєстрованого в реєстрі за № 2372, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з: однієї другої частини жилого будинку з відповідними надвірними спорудами, розташованого за земельній ділянці Димитрівської міської Ради народних депутатів, площею 800 кв.м., за адресою [ADDRESS] . На означеній земельній ділянці знаходиться жилий будинок, позначений у плані літерою А-1, одна друга частина якого складається з: веранди 1-І, прихожої 1-2, кладової I- 3, кухні 1-4, жилих кімнат Т-5. 1-6 та відповідних споруд та побудов сараю Б-І, уборної В-І, літньої кухні Г-І, Д-1, гаражу Е-І, паркану № І, сараю 3-І, водопроводу І, загальною площею 51,2 кв.м., в тому рахунку жилою -59,1 квадратних метри. (а.с. 12) Відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок [ADDRESS] , власником частини квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Всього по квартирі [ADDRESS] загальна площа 51,2, житлова 24,5, допоміжна -26,7, загальна 51,2. (а.с. 14-17) 13.10.2025 державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Мирноградської міської ради Левченко С.Г. було відмовлено в проведені реєстраційних дій, з тих підстав, що заявником було подано заяву 09.10.2025, в якій заявником та суб`єктом права є [PERSON] , а у свідоцтві про право на спадщину, посвідченому державним нотаріусом Димитрівської державної нотаріальної контори Довгалем С.В. 04.11.1997 р.. реєстровий № 2372 зазначено, що спадкоємцем є [PERSON] . Також у свідоцтві зазначена загальна площа об`єкту 51,2 кв. м, а житлова 59,1 кв. м, що не дає змоги реєстратору однозначно тлумачити опис об`єкта нерухомого майна. (а.с. 23) За повідомлення Донецького обласного державного нотаріального архіву від 26.11.2025 року № 586/01-15 всі нотаріальні справи Мирноградської (колишньої Димитрівської) державної нотаріальної контори за період з 1990 по 2000 рік включно, прийняті на зберігання до 2014 року, залишилися в архівосховищах Донецького обласного державного нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. (а.с. 25) Допитаний в судовому засіданні 04.02.2026 свідок [PERSON] , вказав, що він являється чоловіком заявника [PERSON] , він проживав разом з дружиною в будинку [ADDRESS] . Вказаний будинок дістався дружині у спадок і йому відомо, що через допущені помилки в свідоцтві про право на спадщину не може відбутися його реєстрація, також вказав, що приблизна житлова площа будинку складає 25 кв.м. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок про те, що: «…у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21, від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22. В ухвалі Верховного Суду від 25.09.2025 у справі № 947/20044/23 вказано, що у порядку окремого провадження підлягає встановленню факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті, а не у будь-яких документах (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19. Касаційний суд підкреслює, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів може бути, зокрема, зумовлене: (а) помилкою у вказівці прізвища, ім`я, по батькові особи, тобто коли особа мала паспортний документ, але в договорі вказано інше прізвище аніж в паспортному документі. В такому разі існує можливість вирішити це питання в позасудовому порядку; (б) отриманням після укладення договору паспортного документу, в якому вказане інше прізвище аніж в договорі. В цьому випадку відсутня можливість вирішити це питання в позасудовому порядку. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши свідчення свідка, суд дійшов висновку, що розбіжності в написанні прізвища та ім`я в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 04.11.1997 року, в якому прізвище та ім`я спадкоємця вказано « [PERSON] », а в паспорті громадянина України та свідоцтві про народження, свідоцтві про одруження « [PERSON] » виникли у зв`язку з перекладу з російської мови, що підтверджується дослідженими і проаналізованими судом доказами. Також в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 04.11.1997 року була допущена арифметична помилка щодо житлової площі квартири, а саме вона вказана 59,1 кв. м., тоді як згідно технічного паспорту на садибний житловий будинок житлова площа складає 24,5 кв.м. Судом встановлено, що внести зміни та виправлення до документа, в якому виявлені неточності, немає можливості, оскільки всі нотаріальні справи Мирноградської (Димитрівської) державної нотаріальної контори за період з 1990 по 2000 рік, прийняті на зберігання до 2014 року, залишилися в архівосховищах Донецького обласного державного нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній, тому вирішити це питання в позасудовому порядку не вбачається за можливе. Наявна розбіжність в написанні прізвища, ім`я спадкоємця та житлової площі будинку в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, перешкоджає заявнику в реалізації права на реєстрацію права власності, іншим способом підтвердити такий факт не представляється можливим, а тому належність правовстановлюючого документа заявнику підлягає встановленню в судовому порядку. За наведених обставин, заява [PERSON] , заінтересована особа Виконавчий комітет Миргородської міської ради Донецької області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved