Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

21.11.2025 до Індустріального районного суду міста Дніпра через підсистему «Електронний суд» надійшли додатки до позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, при цьому текст позовної заяви додано як додаток. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 25.11.2025 року позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишено без руху у зв`язку з невідповідністю позовної заяви в системі «Електронний суд» формі документа «Позовна заява». 19.12.2025 року через канцелярію суду від представника позивача на виконання ухвали судді від 25.11.2025 року надійшла позовна заява в новій редакції. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 24.12.2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обгрунтування позову представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначено, що 23.09.2022 року між ТОВ «Міолан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8890408, відповідно до умов котрого відповідачу надано грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 4 000 грн., а останній зобов`язався повернути дані кредитні кошти, сплатити комісію за надання послуг та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. Представник позивача вказує, що відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором №8890408 від 23.09.2022 року у розмірі 16 640,00 грн., з котрих: 4 000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11 880,00 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; 760,00 грн. прострочена заборгованість за комісією. 27.12.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», було укладено Договір відступлення прав вимоги №87-МЛ від 27.12.2022 року. Відповідно до умов даного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №8890408 від 23.09.2022 року, розмір котрої становить 16 640,00 грн., з котрих: 4 000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11 880,00 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; 760,00 грн. прострочена заборгованість за комісією. Вказану суму заборгованості, сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. представник позивача просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал». Представник позивача у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив провести розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із судовими повістками із позначками «адресат відсутній». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судові повістки про виклик відповідача у судове засідання направлялися за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернулися поштові конверти із відмітками «адресат відсутній», а іншої адреси відповідач суду не повідомив, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 23.09.2022 року між ТОВ «Міолан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №8890408. Відповідно до умов даного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. строком на 105 днів з 23.09.2022 року. Відповідно до п.1.3.1., Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 08.10.2022 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 6.01.2023 року (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 08.10.2024 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 06.01.2023 року. Згідно п.1.5. Договору, загальні витрати позичальника за пільговий період складають 1960,00 грн. в грошовому виразі та 1 637 467,00 відсотків річних у процентному значенні, загальні витрати позичальника за кредитом складають 12 760,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 16 760,00 грн. Згідно п.1.5.1 договору, комісія за надання кредиту становить 760,00 грн., що нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п.1.5.2., проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1 200,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до п.1.5.3., проценти за користування кредитом протягом поточного періоду -10 800,00 грн. нарараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 4 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення 83247525 від 29.03.2022 року (а.с. 33 зворотня сторона). 27.12.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», було укладено Договір відступлення прав вимоги №87-МЛ від 27.12.2022 року, відповідно до умов котрого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Кредит Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі, за Договором №8890408 від 23.09.2022 pоку, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 36-40). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №8890408 від 23.09.2022 pоку, станом на дату звернення до суду, а саме, на 27.12.2022 року, позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 16 640,00 грн., з котрих: 4 000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11 880,00 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; 760,00 грн. прострочена заборгованість за комісією. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, яка була чинна на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Відповідно до п.1.5.2., проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 760,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 19,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до п.1.5.3., проценти за користування кредитом протягом поточного періоду -1 200,00 грн. нарараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Строк Договору про споживчий кредит №8890408 від 23.09.2022 року становить 105 днів, тобто до 06.01.2023 року. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору та не сплатив заборгованість у зазначений строк. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, а саме, про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за Договором про споживчий кредит №8890408 від 23.09.2022 року в загальній сумі 16 640,00 грн., з котрих: 4 000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11 880,00 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; 760,00 грн. прострочена заборгованість за комісією. Що стосується відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 8 000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надані суду: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року; акт №Д/3428 наданих послуг від 20.08.2025 року на суму 8 000,00 грн.; детальний опис наданих послуг до акту №Д/3428 від 20.08.2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 року. Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також оскільки відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн. Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Таким чином, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved