Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

ТОВ «Українські фінансові операції» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4780831 від 01.07.2024 у розмірі 114 975,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Крім того, представник позивача просив суд в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України; роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Свої вимоги мотивує тим, що 01.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4780831. У кредитному договорі сторони погодили всі істотні умови, зокрема щодо розміру кредиту, строку кредитування, відсотків за користування кредитом. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та у повному обсязі, а саме надало позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами. 27.02.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» уклали Договір факторингу № 27/02/2025, за умовами якого до ТОВ «Українські фінансові операції» перейшли права вимоги до [PERSON] за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4780831 від 01.07.2024 . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою суду від 11.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 12.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що пунктом 1.4.1 Договору № 4780831 встановлено ставку 1,5 % на день, що прямо суперечить ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки вказаним Законом передбачено максимальний розмір денної процентної ставки - 1 %. Відповідач зазначив, що він готовий добровільно сплатити суму фактично отриманого кредиту у розмірі 18 000 грн. та відсотки за користування кредитом у розмірі облікової ставки Національного банку України (на даний момент - 13 % річних) за весь період договору (360 днів), тобто 2308 грн. Таке рішення є справедливим, розумним і пропорційним, повністю відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності. Крім того, відповідач зазначив, що відсутність платежів за кредитом була зумовлена не ухиленням від виконання зобов`язань, а об`єктивними обставинами, які стали наслідком специфіки онлайн-кредитування та поведінки первісного кредитора. Кошти були отримані відповідачем дистанційно, через смартфон, без будь-якої персональної консультації чи чіткої інструкції щодо порядку та умов погашення. Як прямо зазначено самим позивачем, первісний кредитор не є кредитною установою, а тому не забезпечив належного інформування споживача про істотні умови договору, порядок нарахування відсотків та механізм доступу до персонального кабінету. У подальшому відповідач був фактично позбавлений можливості контролювати стан заборгованості, оскільки не мав доступу до мобільного додатку або веб-кабінету, що унеможливило відслідковування нарахованих відсотків та строків платежів. Про накопичення будь-яких надмірних сум йому не повідомляли, попереджень або вимог щодо сплати заборгованості в розумних розмірах не надходило. Під час отримання коштів відповідачу було повідомлено, що повернення можливе протягом року в будь-який момент, без необхідності здійснення щомісячних платежів, тоді як інформації про фактичне застосування 538,75 % річних йому не надавали. Такий розмір відсоткової ставки є незаконним, економічно необґрунтованим та абсолютно неадекватним для будь-якого споживчого кредиту, що ще раз підтверджує відсутність належного інформування з боку кредитодавця. Таким чином, відсутність платежів не була зумовлена небажанням сплачувати кошти, а стала наслідком неналежного, непрозорого та нечесного інформування первісним кредитором щодо умов кредитування, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та принципам добросовісності. Щодо стягнення штрафу та пені, відповідач звернув увагу на пункт 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України (в редакції Закону № 2120-IX від 15.03.2022, який діє весь період воєнного стану та 30 днів після його закінчення, у якому вказано, що позичальник звільняється від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання; неустойка (штраф, пеня), нарахована з 24 лютого 2022 року, підлягає списанню. Оскільки воєнний стан триває, нарахування штрафів у розмірі 9 000 грн. є незаконним і підлягає повному скасуванню. Отже, відповідач просив відмовити ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у задоволенні позову в повному обсязі, а у разі часткового задоволення позову, просив визнати недійсною умову п. 1.4.1 Договору № 4780831 в частині встановлення ставки 1,5 % на день та стягнути лише суму фактично наданих коштів (18 000 грн.) та відсотки за користування кредитом у розмірі облікової ставки Національного банку України (13 % річних), що становить 2308 грн., відмовити у стягненні штрафів, пені та всіх інших нарахувань. 12.12.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що позичальник, підписуючи цей договір підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», актуальними на дату укладення Договору, редакція, яких розміщена на Веб-сайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Так, позичальник не скористався правом, передбаченим п. 5.3.2. Договору, відмовитись від укладення Договору без пояснення причин, лише у випадку виконання наступних необхідних умов: а) письмово повідомити про це Товариство не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту підписання та отримання примірника (оригіналу) цього Договору. Таке повідомлення направляється Клієнтом Товариству на електронну адресу або рекомендованим чи цінним листом за адресою місцезнаходження Товариства, що вказані в Договорі; б) протягом семи календарних днів з дати направлення Товариству повідомлення, відповідно до попереднього підпункту Договору, повернути Товариству загальну суму кредиту, одержану згідно з цим Договором, та сплатити проценти за період з дня одержання кредитних коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою в цьому Договорі. При цьому, у випадку неповернення Клієнтом загальної суми кредиту та/або процентів за їх користування у зазначений строк, відмова Клієнта від Договору вважається такою, що не здійснювалась (не реалізована) і цей Договір продовжує діяти на умовах, передбачених ним. Відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем. Крім того, представник позивача зазначив, що відповідачем не надано доказів повного та належного виконання зобов`язань за Договором № 4780831 від 01.07.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Щодо облікової ставки НБУ, то її застосування є неприйнятним та таким, що суперечить змісту договірних зобов`язань. 12.01.2026 до суду надійшли заперечення відповідача, у яких він зазначив, що процентна ставка 1,5 % на день суперечить ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка встановлює граничний розмір процентів - не більше 1 % на день. Крім того, звернув увагу, що він не заперечує факт укладення договору в електронній формі та не оспорює сам механізм електронного підписання шляхом одноразового ідентифікатора. Однак предметом спору є не факт існування договору, а законність та зміст його умов, зокрема щодо строку кредитування та нарахування процентів. Отже, доводи позивача щодо технічної можливості укладення договору не спростовують позицію відповідача та не мають вирішального значення для оцінки спірних умов договору. Відповідач не заперечує укладання договору, проте не погоджується з твердженням позивача, що договір було укладено саме в тій редакції, яка долучена позивачем до матеріалів справи. Спір між сторонами стосується не факту договору, а його істотних умов, зокрема: строку кредитування; періоду та порядку нарахування процентів; обсягу відповідальності позичальника. Відповідач стверджує, що редакція договору, з якою він фактично ознайомлювався та на яку надавав згоду, передбачала строк кредитування 30 календарних днів, що є типовою умовою для короткострокових онлайн-кредитів. Водночас позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що відповідач був ознайомлений саме з тією редакцією договору, на яку наразі посилається позивач; отримав повний текст договору із зазначенням строку, заявленого позивачем; надав акцепт саме цієї редакції договору шляхом одноразового ідентифікатора. Відсутність таких доказів унеможливлює визнання доведеним строку кредитування, заявленого позивачем, а отже позбавляє правових підстав для нарахування процентів за період, що перевищує 30 календарних днів. Усі сумніви щодо змісту договору, відповідно до принципів захисту прав споживачів, підлягають тлумаченню на користь відповідача. Крім того, відповідач надав альтернативний, правомірний розрахунок - із застосуванням облікової ставки НБУ (13 % річних), що відповідає принципам справедливості та пропорційності. Нарахування штрафів і пені після 24.02.2022 є прямо забороненим законом, а тому будь-які вимоги в цій частині є незаконними та такими, що задоволенню не підлягають. Представник ТОВ «Українські фінансові операції» надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що 01.07.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4780831 за допомогою ІТС, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний застосунок «Credit7». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 55398 01.07.2024 о 22.16. год., який, згідно з п.п.9.7.1. Договору, направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений у цьому Договорі /а.с.21-31/. Умовами Договору передбачено, що сума кредиту становить 15 000,00 грн., строк кредитування 360 днів, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.2., 1.3., 1.8). Відповідно до п.п. 1.2.1. Договору, за взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору). Відповідно до п.п. 1.3.1., 1.3.2. Договору, строк кредитування, а також термін (дата) повернення (виплати) кредиту, встановлені Договором, можуть бути змінені (продовжені) за письмовою згодою Сторін, шляхом підписання Сторонами додаткового договору до цього Договору. Ініціювання Клієнтом продовження строку кредитування/строку Договору відбувається без змін умов цього Договору в бік погіршення для Клієнта. У Клієнта наявне право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Згідно з п. 1.4. Договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки дорівнює 1.5%. Відповідно до п.п. 1.4.2. Договору, знижена процентна ставка становить 0,30% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: Якщо Клієнт до 30.07.2024 року (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Денна процентна ставка за цим Договором у разі використання Клієнтом права на Знижену процентну ставку дорівнює 1.4%. Відповідно до п.п. 1.4.3. Договору, розмір процентів за користування кредитними коштами протягом строку дії Договору, може бути змінений у бік зменшення для Клієнта у випадку та на умовах визначених в п. 1.4.2. Договору, зокрема у випадку отримання Клієнтом знижки на стандартну процентну ставку. Згідно з п. 2.1., 2.2. Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) Товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 01.07.2024 або 02.07.2024. Згідно з п. 4.4. Договору, у разі затримання Клієнтом сплати процентів та/або частини кредиту (якщо таке повернення (виплата) частини кредиту передбачена Графіком платежів) щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу Клієнта, зазначену в Договорі (або окремо надану Клієнтом Товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контакті дані Клієнта, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені Клієнтом), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання Клієнтом повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку Клієнт повинен здійснити повне дострокове повернення (виплату)кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня одержання від Товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду Клієнт усуне порушення умов цього Договору, така вимога Товариства втрачає чинність. Пунктом 6.3.Договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф: у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Фактом невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань Клієнтом є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановлені Договором (Графіком платежів/новим графіком платежів). Відповідно до п. 9.9.Договору, підписуючи цей Договір, Клієнт підтверджує, зокрема що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) про фінансову послугу та про її надавача у визначеному законодавством обсязі, достатньої для прийняття Клієнтом свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання, та яка розміщена на Вебсайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», актуальна на дату укладання Договору редакція яких розміщена на Вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором /а.с.33-35/. 05.07.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали Додатковий Договір до Договору № 4780831, який підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором /а.с.36-37/. Згідно з умовами Додаткового договору, сума кредиту, яка надається згідно з цим договором, складає 3000,00 грн. (п. 1.3. Додаткового договору). Відповідно до п. 1.4. Додаткового договору, сума кредиту на дату укладення цього Додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених клієнтом за Договором, складає 18 000,00 грн. Відповідно до п. 1.5. Додаткового договору, строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п. 1.3 Договору. Відповідно до п. 1.6. Додаткового договору, за користування кредитом нараховуються проценти на умовах, встанволених п. 1.4. Договору. Відповідно до п. 2.1. Додаткового договору, Товариство протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Додаткового договору надає кредит (додаткову суму) у безготівковій формі шляхом перерахування коштів додаткової суми кредиту за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Дати надання додаткової суми кредиту: 05.07.2024 або 06.07.2024. Відповідно до п. 3.2. Додаткового договору, усі інші умови Договору, не змінені цим Додатковим договором, залишаються дійсними та незмінними, і Сторони підтверджують за ними свої зобов`язання. Крім того, 30.10.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали Додатковий договір про прощення (анулювання) частини боргу за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4780831 від 01.07.2024, який підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором /а.с.30/. Згідно з умовами вказаного договору, клієнт зобов`язується погасити частину основного боргу за Договором у сумі 9000,00 (дев`ять тисяч гривень 00 копійок) у термін до 31.10.2024. Товариство звільняє Клієнта від обов`язку сплатити решту частину основного боргу за Договором у сумі 9000,00 (дев`ять тисяч гривень 00 копійок). Решта зобов`язань Клієнта за Договором припиняються з моменту виконання Клієнтом умов, зазначених у п.2 Додаткового договору. Підписуючи цей Додатковий договір, Клієнт підтверджує що він належним чином повідомлений про свій обов`язок задекларувати (відобразити у річній податковій декларації) прощену основну суму боргу за Договором, яка дорівнює розміру частини прощеної основної суми (тіла) кредиту (підпункт «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України), та з цього доходу самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір з цього доходу (п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України). У випадках передбачених законодавством Товариство включає суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь Клієнта, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Згідно з повідомленням директора ТОВ «ПЕЙТЕК», між Товариством та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір про надання плдатіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № 03012024-1 від 03.01.2024. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 01.07.2024 в сумі 15 000,00 грн. та 05.07.2024 в сумі 3000,00 грн. /а.с.46/. Згідно з розрахунку заборгованості за Договором № 4780831 від 01.07.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за період з 01.07.2024 по 27.02.2025 загальна заборгованість складає 92 115,00 грн, з яких: 18 000,00 грн. - тіло кредита, 65 115,00 грн. - проценти за користування кредитом /а.с.57-60/. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 4780831 від 01.07.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за 118 календарних днів за період з 28.02.2025 по 25.06.2025 сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами складає 31 860,00 грн. /а.с.55-56/. 27.02.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» уклали Договір факторингу № 27/02/2025 /а.с.61-63/, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1. п. 1 договору). Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2 та надходження Ціни продажу у повному обсязі. Відповідно до п. 3.3. Договору факторингу, ціна продажу за Договором становить 2 161 034,10 грн. 27.02.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» підписали Акт прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало ТОВ «Українські фінансові операції» право вимоги за кредитними договорами щодо 3557 боржників на суму 61 002 206, 19 грн. /а.с.77/. Додаток №1 до Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 (реєстр боржників) містить відомості про боржника [PERSON] , кредитний договір № 4780831, загальна сума заборгованості 92 115,00 грн. /а.с.53-54/. Відповідно до Платіжних інструкцій №5, № 1028 від 27.02.2025, платник - ТОВ «Українські фінансові операції» здійснило переказ коштів на рахунок отримувача - ТОВ «Лінеура Україна» як сплату за договором факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 /а.с.73/. Відповідно до повідомлення ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», 28.02.2025 об 11.08 год. на мобільний номер боржника [NUMBER] відправлено текстове повідомлення (SMS - повідомлення) такого змісту: 27.02.2025 права вимоги за Вашим договором відступлено та Ваші персональні дані передано ТОВ "Українські фінансові операції", ЄДРПОУ 40966896, ; e-mail: control@smartcredit.com.ua. Повідомляємо, що з 27.02.2025 Ви зобов`язані погашати заборгованість за Вашим договором ТОВ "Українські фінансові операції"» /а.с.44/. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналогічні положення містить ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Дослідженими матеріалами справи підтверджено факт укладення між ТОВ «Лінеура Україіна» та [PERSON] . Договору про надання кредитних коштів № 4780831 від 01.07.2024, вказаний договір містить всі реквізити сторін, зокрема повну інформацію щодо позичальника [PERSON] та кредитний договір підписаний відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Крім того, факт укладення договору відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував. Отже, уклавши кредитний договір, відповідач був ознайомлений з усіма його умовами, зокрема щодо розміру кредиту, відсоткової ставки за користування кредитом, строку кредитування. Щодо відступлення права вимоги. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України). Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Суд вважає, що позивачем доведено перехід прав вимог до відповідача за кредитним договором № 4780831 від 01.07.2024, що підтверджується копіями Договору факторингу № 27/02/2025, Акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, Додатку №1 до Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 (реєстру боржників), платіжних інструкцій №5, № 1028 від 27.02.2025. Щодо розміру заборгованості. Матеріалами справи підтверджено факт видачі відповідачу кредитних коштів у сумі 18 000,00 грн., зокрема повідомленнями директора ТОВ «ПЕЙТЕК» про успішне перераховання кредитних коштів на платіжну карту клієнта (відповідача). Крім того, відповідач фактично у відзиві на позовну заяву визнав, що він отримав кредит у сумі 18 000,00 грн. та не виконав зобов`язання щодо його повернення. Отже, суд доходить висновку, про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у сумі 18 000,00 грн. Щодо стягнення відсотків, суд зазначає про таке. Відповідно до п.п.1.4.1.,1.4.2. кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом, денна процентна ставка 1,5%. Знижена процентна ставка - 0,30 % за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 1.8. кредитного договору, мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (дата набрання законної сили 24.12.2023), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором № 4780831 від 01.07.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за період з 01.07.2024 по 27.02.2025 загальний розмір заборгованості складає 92 115,00 грн, з яких: 18 000,00 грн. - тіло кредита, 65 115,00 грн. - проценти за користування кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № 4780831 від 01.07.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за 118 календарних днів за період з 28.02.2025 по 25.06.2025 (заборгованіть нарахована після укладення Договору фактрингу), сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами складає 31 860,00 грн. Отже, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за відсотками у розмірі 96 975,00 грн., нараховані за 360 днів строку кредитування, згідно з п. 1.3. кредитного договору. Однак, суд з такою сумою заборгованості за відсотками не може погодитись, виходячи з положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням умов п.п.1.4.1. кредитного договору, яким визначено денну процентну ставку у розмірі 1,5 %, та умов вказаного вище Закону, суд доходить такого висновку: з 01.07.2024 по 19.08.2024 денна процентна ставка застосовується у розмірі 1,5 % та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 13 500,00 грн. (1,5 % х 18 000, 00 грн. х 50 днів); з 20.08.2024 по 25.06.2025 денна процентна ставка застосовується у розмірі 1 % та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 55 800,00 грн. (1% х 18 000,00 грн. х 310 днів). Враховуючи, що відповідач не дотримався умов кредитного договору, які передбачені п.п.1.4.2, підстави для застосування зниженої процентної ставки відсутні. Крім того, доводи відповідача про те, що він укладав кредитний договір строком на 30 днів, не надійшли свого відображення у матеріалах справи. Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками за користування кредитом в межах строку кредитування (360 днів) у розмірі 69 300,00 грн., а всього, з урахуванням тіла кредиту - 87 300,00 грн. Щодо стягнення з відповідача та користь позивача судового збору, то суд враховує, що позов задоволено на 75,9 % (87300 х 100 % / 114 975), та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 838,60 грн. (75,9 % х 2422,40). Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає про таке. З п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: - копію Договору № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024, укладеного між ТОВ «Українські фінансові операції» з однієї сторони та адвокатом Дідух Є.О. з іншої сторони; - копію заявки № 4780831 на виконання доручення до Договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4780831 від 01.07.2024, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] ; - копію детального опису робіт (наданих послуг) № 4780831 від 18.09.2025 у справі за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] ; - копію Акту № 4780831 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) зідно з Договором № 01/08/2024-А від 01.08.2024, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4780831 від 01.07.2024, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] . Крім того, у вказаному акті зазначено вид наданих послуг, а також їх вартість, загальну суму гонорару за надання правової допомоги згідно цього Акту, яка складає 10 000,00 грн.; - копію рахунку на оплату наданих послуг професійної правничої допомоги. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22 вказав на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд,

Outcome: partial