Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У січні 2026 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 329 195,73 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 13.06.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Разом з тим, 20.03.2020 року, позивач уклала повторний шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . Сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільні діти проживають разом із позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Рішенням Солом`янського районного судум. Києва від 20.03.2019 року стягнуто [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно і до їх повноліття.Виконавче провадження з примусового стягнення аліментів було відкрите у Солом`янському ВДВС№ 60102572. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, утворилась заборгованість станом на 01.01.2026 року в загальному розмірі 329 195,73 грн. Тому, позивач, у зв`язку з відсутністю сплати аліментів з боку відповідача, користуючись своїм правом передбаченим статтею 196 Сімейного кодексу України, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, однак у межах 100 % заборгованості - 329 195,73 грн. Матеріали справи місять заяву представника позивача про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Рішенням Солом`янського районного судум. Києва від 13.06.2019 року шлюб між сторонам розірвано.При цьому, 20.03.2020 року, позивач уклала повторний шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб № [NUMBER] , зареєстрованого 20.03.2020 року Відділом РАЦС м. Нідерштеттен. Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження: серії [NUMBER] , виданим 16 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, та серії [NUMBER] , виданим 02 липня 2014 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві. Рішенням Солом`янського районного судум. Києва від 20.03.2019 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно і до їх повноліття. Виконавче провадження з примусового стягнення аліментів було відкрите у Солом`янському ВДВС№ 60102572. Внаслідок невиконання відповідачем вказаного рішення суду, у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів з серпня 2018 року догрудень 2025 року в загальному розмірі 329 195,73 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості головного державного виконавця Солом`янського ВДВС у м. Києві, виконавче провадження №60102572. Таким чином, із досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу систематичної несплати відповідачем на користь позивача аліментів на утримання дітей, у зв`язку з чим позивач бажає стягнути з відповідача відповідні суми пені. Вказані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України та Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Перевіряючи правильність розрахунків позивача та обраховуючи розмір неустойки за несплату аліментів, суд враховує таке. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер та повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16-ц. З огляду на вказане, загальний розмір пені, заявлений до стягнення, обмежений загальним розміром заборгованості, що становить - 329 195,73 грн. При цьому, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, зокрема щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості, а також щодо розміру існуючої заборгованості та нарахованої позивачем пені за несвоєчасну сплату аліментів. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням позову, його слід стягнути з відповідача в розмірі 2 633,56 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу позивача у сумі 10 000,00 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу позивача у розмірі 3 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved