Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16770,94 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та 9000,00 грн витрат на правову допомогу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 24.01.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2855123. Зазначений договір був укладений в електронній формі відповідно до вимог чинного законодавства України із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно умов договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 7000,00 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський картковий рахунок позичальника. Нарахування процентів за договором здійснювалося на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом відповідно до умов договору. 17.05.2023 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило право вимоги за договором № 2855123 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», а 23.05.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відступило право вимоги на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». Таким чином, позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2855123. Станом на день звернення до суду відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредитні кошти та проценти не повернув. Внаслідок чого утворилась заборгованість за договором № 2855123 від 24.01.2022 у розмірі 16770,94 грн, з яких: тіло кредиту - 5840,40 грн, проценти - 10930,54 грн. Загальний розмір заборгованості становить 16770,94 грн. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» вимушене звернутись із даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав. Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02.02.2026 відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у його відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що 24.01.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2855123, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти. Договір підписано електронним підписом відповідача, електронний підпис відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2855123 від 24.01.2022 заборгованість позичальника за договором становить: 16770,94 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5840,40 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 10930,54 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн. - Заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн. - Заборгованість за комісіями - 0,00 грн. - Інфляційні збитки - 0,00 грн. - Нараховані 3% річних - 0,00 грн. 17.05.2023 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» уклали договір № 17052023 відступлення прав вимоги. 23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2855123. У відповідності до умов зазначених договорів позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором № 2855123. Відповідачем, незважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано доказів на спростування обставин укладення між сторонами договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредитування, погодження всіх істотних умов договору. Аналізуючи подані позивачем електронні докази, що містяться в матеріалах справи в електронному вигляді та сформовані через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість та доказове значення, оскільки вони подані у встановленому процесуальним законом порядку, взаємно узгоджуються між собою та підтверджують обставини укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, переходу права вимоги до позивача та виникнення заборгованості. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачем заборгованості за ним, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Оскільки, відповідачем не надано доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат: Щодо стягнення з відповідача судового збору у розмірі 2662,40 грн. та судових витрат у розмірі 9000,00 грн., які понесені у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Із електронних матеріалів справи, сформованих та поданих через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, вбачається, що між позивачем та особою, яка надавала правничу допомогу, укладено договір про надання правничої допомоги, а також подано документи, що підтверджують факт надання послуг та їх вартість у розмірі 9000,00 грн. Вказані документи містяться у матеріалах справи в електронному вигляді та подані у встановленому процесуальним законом порядку. Ці витрати не викликають у суду сумнівів, а тому відшкодування понесених ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрат на правову допомогу слід стягнути з відповідача. Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved