Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах: Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Хмельницькій області, Жванецька сільська рада до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову риби. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2024 року , [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 85 КУпАП. Крім того, цією постановою встановлено, що 06.01.2024 року близько 02 год. 00 хв. на річці Збруч [PERSON] здійснював незаконний вилов водних біоресурсів. При цьому виловив: окуня звичайного в кількості 1 шт., щуку звичайну 2 шт., головня європейського 2 шт., білизну звичайну 5 шт., загальною вагою 7 кг.. У зв`язку з незаконним виловом риби, [PERSON] заподіяв шкоду рибному господарству України на загальну суму 21 539,00 грн., яку прокурор просить стягнути з Відповідача на користь Жванецької сільської ради. Ухвалою суду від 06 січня 2026 року відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Прокурор Тустановська Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, виходячи із мотивів позовної заяви. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленним про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання не прибув, причин неявки не повідомляв, відзиву на позовну заяву не подавав. Заслухавши доводи прокурора, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору та приходить до наступного висновку. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.01.2024 року близько 02 год. 00 хв. [PERSON] проводив вилов риби на річці Збруч, поблизу с. Міцівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та зловив 1 окуня звичайного, щуку звичайну 2 шт., головня європейського 2 шт., білизну звичайну 5 шт., загальною вагою 7 кг, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 27, п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», п.п. 1 п. 1 розділу IV «Правил любительського рибальства», затверджених наказом Мінагрополітики від 19.09.2022 № 700 зі змінами, тобто повторно вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП. 06.01.2024 року головним державним інспектором Дюбакіним Д.В. складено протокол №010238 про адміністративне правопорушення від 06.01.2024, складеним відносно [PERSON] за ч. 4 ст. 85 КУпАП. Встановлено, що Відповідачем порушено п.1 розділу ІІІ Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19.09.2022 №700. Згідно відмітки в протоколі №010238 порушник [PERSON] отримав копію такого протоколу та поставив підпис що з протоколом згідний. Відповідно до постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2024 року [PERSON] визнано винним за ч. 4 ст. 85 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу п`ятсот десять гривень, що відповідає тридцяти неоподатковуваним мінімумам доходів громадян, з конфіскацією майна. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29.05.2024 року постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2024 року щодо [PERSON] залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Згідно із Постановою КМУ від 29.09.2023 №1042 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовищаіснування водних біоресурсів», головним спеціалістом відділу іхтіології, регулювання рибальства, меліорації та аквакультури О.Семенець складено розрахунок збитків відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №010238 від 06.01.2024, з якого вбачається, що внаслідок незаконного вилову риби були завдані збитки державним рибним ресурсам на загальну суму 21 539,00 грн. (копія розрахунку додається). 18.06.2024 року Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Хмельницькій області листом № 1-16-17/675-24 повідомлено [PERSON] про необхідність сплати заподіяної шкоди у сумі 21 539,00 грн. заподіяної порушенням законодавства у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Однак, [PERSON] завдані збитки добровільно не відшкодовано, що підтверджується листами Жванецької сільської ради від 03.10.2025 року та листом Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Хмельницькій області. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Приписами п. п. 2, 3 п. 1 розділу IІІ Правил любительського рибальства передбачено, що рибалки мають право добування (вилов) водних біоресурсів відповідно до добової норми улову, у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів, а також знаряддями лову, у місцях та в строки не заборонені цими Правилами та наказами органів рибоохорони; добування (вилов) водних біоресурсів відповідно до добової норми улову, у мінімально дозволених для добування (вилову) розмірах видів водних біоресурсів, а також знаряддями лову, у місцях та в строки не заборонені цими Правилами та наказами органів рибоохорони. Згідно підпункту 8 пункту 3 розділу IІІ цих Правил до обов`язків рибалок належить: відшкодовувати шкоду, заподіяну водним біоресурсам внаслідок порушення цих Правил, у порядку та розмірах, визначених законодавством. Незаконно добуті (виловлені) водні біоресурси у живому та неушкодженому вигляді підлягають поверненню у природне середовище існування, а у випадку їх ушкодження вилученню у порядку, визначеному законодавством (п. 2 розділу VІІ цих Правил). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Статтею 63 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні, серед іншого, в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу, незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Незаконно добуті (зібрані) об`єкти тваринного світу, виготовлена з них продукція, знаряддя правопорушень підлягають безоплатному вилученню в установленому законом порядку. У разі вилучення незаконно добутих живих тварин повинні бути вжиті заходи щодо їх збереження, і за можливості - повернення у природне середовище. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Тобто її розмір не може бути зменшений судом. Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №1042 від 29.09.2023 (Додаток №1 до цієї Постанови), розмір шкоди, заподіяної відповідачем О внаслідок незаконного вилову риби, складає 21 539,00 грн. яка станом на час розгляду справи ним не відшкодована. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки у добровільному порядку шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, відповідачем не спростовано та відшкодовано не було, а тому позов слід задоволити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved