Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У серпні 2025 року через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» звернулося до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 42090 грн. 63 коп. та стягнення витрат по сплаті судового збору. Зокрема, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що [PERSON] є власником об`єкту нерухомості за адресою [ADDRESS] та є споживачем послуг філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № [NUMBER] . Як зазначено позивачем, облік постачання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою [ADDRESS] по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на [PERSON] здійснюється відповідно до умов публічного договору від 02.12.2022 року №2023975/20230103/МА та чинних тарифів з врахуванням вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих комунальних послуг від 22.11.2018 року №315 щодо перерозподілу обсягів споживання по комерційному приладу обліку на споживачів, в яких не встановлено розподільні вузли обліку води. За твердженнями позивача, за період з 01.09.2023 року по 31.01.2024 року нарахування здійснювалось на одну особу. Позивач зауважив, що відповідно до п. 28 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2019 року №690 передбачено, що у разі коли кількість осіб у житловому приміщенні багатоквартирного будинку, які фактично користуються послугами, не відповідає кількості осіб, що зареєстровані у цьому приміщенні, виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, яка здійснює розподіл обсягів послуг, можуть прийняти рішення щодо встановлення фактичної кількості осіб (споживачів) та проведення відповідних нарахувань. Позивач зазначив, що на виконання вказаних вимог законодавства Філією «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», Управлінням «Водозбут» проведено обстеження за адресою [ADDRESS] , за наслідками якого було складено Акт від 19.02.2024 року №36/10 у якому зафіксовано, що за вказаною вище адресою згідно інформації ОСББ в квартирі мешкають 2 особи. В подальшому, Актом від 09.01.2025 року №75/Л підтверджено факт проживання 2 осіб. Позивач вказав, що нарахування за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2024 по 30.04.2025 роки за адресою [ADDRESS] здійснювались із розрахунку на 2 осіб. Але, в подальшому, згідно листа Голови правління ОСББ «Шота» від 27.05.2025 року за адресою [ADDRESS] проживає 1 особа та з цього часу нарахування проводилися на 1 особу. За твердженнями позивача, нарахування відповідачу за надані послуги водопостачання здійснювалися відповідно до норм та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 16.12.2020 року № 2499, від 22.12.2021 року № 2841, а відповідач, в свою чергу, користувалася такими послугами. Окрім вказаного, позивач зауважив, що 04.07.2025 року відповідачці було встановлено прилад обліку, відповідно до Акта №388/ОП. Як зазначено позивачем, споживачка [PERSON] плату за надані водоканалом послуги здійснювала не в повному обсязі, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість у розмірі 42090 грн. 63 коп. за період з 01.09.2023 року по 30.06.2025 року, що підтверджується розрахунком суми боргу, з огляду на що, позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 05.09.2025 року у справі №521/15039/25 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. 06.11.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від відповідача у даній справі за вх.№73966 надійшов відзив на позовну заяву, у якому [PERSON] вказала, що не визнає позовні вимоги у повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. Зокрема, за доводами відзиву на позов, відповідач зауважила, що наявна у матеріалах справи роздруківка заборгованості за водоспоживання жодним чином не підтверджена належними та допустимими доказами; по кількості осіб, які проживають в житловому приміщенні, яке належить відповідачці доводи позивача не відповідають дійсності; розрахунок заборгованості за споживання води не враховує наявність приладу обліку №102015124 (повірений 23.02.2023 року, опломбований Водоканалом 04.07.2025 року, відповідно до Акта №388/ОП), який встановлено з моменту приймання будинку в експлуатацію. Відповідачка зазначає, що з 2023 року ОСББ передало на баланс Водоканалу пристрій обліку споживання води, позивачем присвоєно споживачу води відповідний особовий номер, на адресу споживача періодично надходять відповідні рахунки на оплату за спожиті послуги. Таким чином, на переконання відповідача, позивач підтвердив той факт, що у нього на балансі перебуває пристрій обліку води, який встановлено в помешканні відповідачки. Відповідачка зауважила, що саме по встановленому в її квартирі приладу обліку вона сплачує надані їй послуги. 13.01.2026 року через підсистему «Електронний Суд» до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №1896), у якому відповідач просить суд прийняти додаткові заперечення проти позову та долучити надані документи до матеріалів справи; розглянути клопотання про визнання доказів недопустимими; задовольнити позовну заяву частково, а саме: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» борг у сумі 1119 грн. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи. Зокрема, за доводами відзиву на позов, поданого представником відповідача, останній наголосив на тому, що [PERSON] є добропорядним споживачем комунальної послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та сплачувала гроші за отримані послуги, але у зв`язку з непорозумінням з позивачем та невірного нарахування об`єму питної води, за який необхідно сплачувати, у неї виникла заборгованість. Так, як вважає представник відповідача, про рішення щодо встановлення фактичної кількості осіб ТОВ «ІНФОКС» не повідомив відповідача, та представник позивача не надав докази про направлення відповідачу рекомендованим листом актів № 36/10 від 19.02.2024 року та 75/Л від 09.01.2025 року про кількість мешканців, які користуються комунальною послугою. Відтак, на переконання представника відповідача, надані акти є недопустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» при наявності претензій щодо надання комунальної послуги складається акт за участю споживача та виконавця комунальної послуги, якщо одна із сторін не прибуває для складання акту, то акт підписується одною стороною із залученням 2 споживачів (ч. 6 ст. 27 Закону). Представник відповідачки наголосив, що відповідач сплачувала за отримані комунальні послуги централізоване водопостачання та водовідведення, але із-за невірного (необґрунтованого) нарахування щодо об`єму водопостачання та кількості осіб проживаючих у квартирі виникла невелика заборгованість. Відповідач неодноразово зверталася до філії «Інфокс Водоканал» з заявами щодо перерахунку плати за надані комунальні послуги, але отримував відписки, що нарахування проводиться відповідно до діючого законодавства та не пояснив чому нараховуються на 1 особу по 64м3, 83 м3 120 м3 питної води коли норма на 1 людина складає 6,697 м3. Крім того, як вказав представник, вказані фактичні об`єми питної води у м3 не відповідають обсягу постачання води які зазначені у рахунках на оплату послуг споживачем [PERSON] (особовий рахунок [NUMBER] ). Одночасно з цим, відповідачем до суду було скеровано клопотання про визнання Актів №36/10 від 19.02.2024 року та 75/Л від 09.01.2025 року недопустимими доказами, аргументоване тим, що про рішення щодо встановленої кількості осіб, які проживають у приміщенні відповідачки, ТОВ «Інфокс» [PERSON] не повідомив. При цьому, як вказано відповідачем, листом голови правління ОСББ «Шота» щодо неправильного застосування кількості мешканців у кв. [ADDRESS] , філію «Інфоксводоканалу» було 27.05.2025 року повідомлено про проживання у кв. [ADDRESS] однієї особи, що підтверджено відповідними підписами сусідів. З огляду на вказане, відповідачка вважає, що надані позивачем на підтвердження розрахунку заборгованості акти про чисельність мешканців квартири, які користуються водопостачанням, не відповідають вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та складені з порушенням порядку, передбаченого Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, з огляду на що, потребують визнання їх судом недопустимими доказами. 11.02.2026 року від представника позивача до Хаджибейського районного суду міста Одеси надійшли додаткові пояснення (вх. №9083), у яких позивач, посилаючись на обставини, зазначені нею у позові щодо нарахування норм споживання води на кількість осіб, які проживають у відповідному помешканні, зауважила, що п. 28 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2019 р. № 690 передбачено, у разі коли кількість осіб у житловому приміщенні багатоквартирного будинку, які фактично користуються послугами, не відповідає кількості осіб, що зареєстровані у цьому приміщенні, виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, яка здійснює розподіл обсягів послуг, можуть прийняти рішення щодо встановлення фактичної кількості осіб (споживачів) та проведення відповідних нарахувань. За доводами позивача, враховуючи наведені вище норми Правил, нарахування за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2024 року по 30.04.2025 року за адресою [ADDRESS] здійснювались із розрахунку на 1 особу, відповідно до Актів №36/10 від 19.02.2024 року та 75/Л від 09.01.2025 року (Акти укладено в одноособовому порядку, оскільки сусіди відмовляються від підпису), а згідно листа Голови правління ОСББ «Шота» від 27.05.2025 року за адресою: [ADDRESS] проживає 1 особа, з огляду на що, саме з цього часу нарахування проводилися на 1 особу. Одночасно з цим, позивач зауважив, що законодавством не встановлено чітких вимог щодо такого Акту. Стосовно врахувань показань приладу обліку, позивач вказав, що вузол розподільного обліку було прийнято на абонентський облік відповідно до Акту 388/ОП від 04.07.2025 року, а тому, з цього часу нарахування відповідачу за послуги з водопостачання та водовідведення проводяться з урахуванням приладу обліку відповідача та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 №315 (Методика № 315). Відтак, на переконання позивача, нарахування за послуги водопостачання та водовідведення відповідачу проводяться відповідно до норм чинного законодавства. Додаткові пояснення долучено до матеріалів цивільної справи. В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи позовної заяви, з мотивів, викладених письмово, наполягала на їх задоволенні. Вказала на запитання суду, що у розрахунку заборгованості, фактичне використання води споживачкою розраховане з урахуванням показань комерційного вузла обліку, який встановлено на вводі до житлового будинку. Також пояснила, що заборгованість у разі відсутності у споживачів будинку приладів обліку розраховується пропорційно між такими співвласниками, незалежно від визначеної відповідної норми споживання води. Відповідачка [PERSON] заперечувала проти позовних вимог позивача, з мотивів, викладених у відзивах на позовну заяву. Позовні вимоги визнала частково. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг потребують часткового задоволення, з відмовою в іншій частині, з огляду на таке. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Згідно Заяви-приєднання №2023975/20250708/М8 до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, [PERSON] приєдналася до договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал». За п. 3 ч. 1 вказаної заявки зазначено, що кількість осіб, які фактично користуються послугами 1; ч. 2 заявки передбачено, що приміщення споживача обладнане вузлом (вузлами) розподільного обліку централізованого водопостачання: 102015124,ЕТ 1,5, показання: 273, місце встановлення санвузол; дата останньої періодичної повірки, міжповірочний інтервал 01.01.2023. З Акту №36/10 від 19.02.2024 року, складеного представником управління «Водозбут» Т. Лещенко в односторонньому порядку, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] згідно інформації ОСББ в квартирі мешкають 2 особи. Згідно Акту №75/Л від 09.01.2025 року, складеного представником управління «Водозбут» в односторонньому порядку, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] згідно інформації ОСББ в квартирі мешкають 2 особи підтвердили самі власники. Згідно листа від 27.05.2025 року Голова правління ОСББ «ШОТА.» - Шоляк М.І. повідомив начальника абонентського відділу Хаджибейського району, що за адресою: [ADDRESS] проживає одна людина. Згідно Акту №866/Л від 04.06.2025 року, складеного представником абонентського відділу Хаджибейського району Управління «ВОДОЗБУТ» старшим контролером С. Калугіною, споживачем за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Даним актом встановлено, що водолічильник №102015124 не опломбовано службою «ВОДОЗБУТ» та за вказаною адресою мешкає одна людина. Від укладення договору споживачка відмовилася, зазначила, що не згодна із заборгованістю. Акт складено в односторонньому порядку, споживач від підпису відмовилася. Також вказаним актом встановлено, що водопостачання та водовідведення у квартирі централізовані; у приміщенні санвузла встановлено п/о холодної води: ЕТ-1,5И№102015124; показання 00267 м. куб. робочий; І квартал 2023 року, на з`єднанні пломба R15508822, яка не є пломбою «Водозбут». Відповідно до Акту №388/ОП від 04.07.2025 року, складеного представником абонентського відділу Хаджибейського району Управління «ВОДОЗБУТ» старшим контролером [PERSON] прийнято на облік вузол розподільного обліку (заводський номер 102015124), пломба І2023, пломба штуцерного з`єднання00499831; показання лічильника 00273, технічний стан робочий, рік випуску 2014; на абонентський облік. Зазначений акт підписано представником «Інфокс» та власником квартири [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] споживачем якого є [PERSON] за період з 01.09.2023 року по 30.06.2025 року за адресою [ADDRESS] , рахується заборгованість у розмірі 42090 грн. 63 коп. Відповідно до наявного у матеріалах справи Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки лічильника води крильчастого, заводський номер 102015124, останній було повірено 23.02.2023 року Державним підприємством «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації». Також у матеріалах справи наявні рахунки на оплату за червень 2024 року, травень 2024 року, квітень 2024 року, грудень 2024 року, листопад 2024 року, жовтень 2024 року код особового рахунку [NUMBER] , відповідно до яких, станом на грудень 2024 року заборгованість споживачки з 01.09.2023 року становить 27250 грн. 10 коп. Згідно наявних у матеріалах справи банківських квитанцій, наданих відповідачкою, вбачається, що [PERSON] , особовий рахунок [NUMBER] , за період 08.2023 08.2023 року, , сплатила 1579 грн.; за жовтень 2024 року 100 грн.; за вересень 2024 року 100 грн., за серпень 2024 року 100 грн., за листопад 2024 року 100 грн., за липень 2024 року 100 грн., за червень 2024 року 100 грн., станом на грудень 2023 року 1501 грн. 30 коп., за січень 2025 року 200 грн., за грудень 2024 року 200 грн., за лютий 2025 року 200 грн., за березень 2025 року 200 грн., за травень 2025 року 200 грн., за квітень 2025 року 200 грн. При цьому, зазначені платіжні інструкції містять призначення платежу: холодна вода, показання лічильника. За контррозрахунком сторони відповідача заборгованість останньої перед позивачем складає 1118 грн. 99 коп., з урахуванням наявних оплат, в тому числі за період серпня 2023 року, який не входить до розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами правовідносин, зокрема, доказів сплати відповідачем боргу за надані позивачем послуги, матеріали цивільної справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім заборгованості за договором про надання послуг з водопостачання та водовідведення. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. У постанові Верховного Суду від 19.10.2021 року в справі №628/1475/19 зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні». У даному разі судом встановлено, що між сторонами даної справи виник спір щодо заборгованості за спожиті відповідачкою послуги водопостачання та водовідведення. Так, як встановлено судом, згідно Заяви-приєднання №2023975/20250708/М8 до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, [PERSON] приєдналася до вказаного публічного договору від 02.12.2022 року №2023975/20230103/МА про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал». За п. 3 ч. 1 вказаної заявки зазначено, що кількість осіб, які фактично користуються послугами 1; ч. 2 заявки передбачено, що приміщення споживача обладнане вузлом (вузлами) розподільного обліку централізованого водопостачання: 102015124,ЕТ 1,5, показання: 273, місце встановлення санвузол; дата останньої періодичної повірки, міжповірочний інтервал 01.01.2023. Одночасно з цим, судом встановлено, що [PERSON] є власником об`єкту нерухомості за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №570340551101. Також судом встановлено, що споживачу було присвоєно особовий рахунок платника № [NUMBER] , для розрахунків - № [NUMBER] . Також з матеріалів справи встановлено, що за розрахунками позивача, у відповідача наявна заборгованість за період з вересня 2023 року по червень 2025 року у загальному розмірі 42090 грн. 63 коп., яка накопичилася, за доводами позивача, у зв`язку із тим, що прилад обліку води споживачці було опломбовано лише 04.07.2025 року. Відтак, зважаючи на те, що у різні періоди за загальною нормою споживання, визначеною Методикою постачальником було враховано кількість осіб, які проживають у житловому приміщенні, за відповідачкою рахується заборгованість у зазначеному вище розмірі за користування послугами водопостачання та водовідведення. В свою чергу, відповідачка, заперечуючи щодо позовних вимог, вказала суду про те, що у її помешканні наявний прилад обліку води з 2023 року, остання заперечує щодо нарахування їй витрат за користування водопостачанням з розрахунку на двох осіб, які мешкають у її помешканні, оскільки вона мешкає одна, зазначила, що сплачує за послуги водопостачання за показаннями приладу обліку води. Відтак, у даному разі перед судом, під час розгляду даної справи, постають наступні питання: яким чином споживачка у спірний період мала сплачувати за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення (за приладом обліку, або із розрахунку середньонормового споживання)?; якщо за середньонормовим споживанням, то за яку кількість осіб, які проживають у помешканні, споживачка мала сплачувати відповідні кошти? Щодо першого питання, суд зазначає, таке. Основні засади правовідносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені в Законі України «Про житлово-комунальні послуги». До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення із оплати житловою-комунальних послуг. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно дост.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, за змістом ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Відповідно до п.п. 32-34 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05липня 2019 року №690, вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами. Плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затверджених уповноваженим органом тарифів та обсягу спожитих послуг або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідних послуг, яка визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Пунктами 37, 38 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (п. 39 Правил). У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Аналогічний висновок щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі №904/7183/17 та в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року в справі № 750/12850/16. Так, у даній справі, сторонами не заперечується той факт, що житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, а тому між сторонами наявні фактичні договірні правовідносини. Крім того з виписки, наданої Управлінням «Водозбут» за період з вересня 2023 року по червень 2025 року по боржнику [PERSON] , вбачається, що вона частково здійснювала оплату за надані послуги з водопостачання, що свідчить про визнання нею факту надання позивачем житлово-комунальних послуг. Також у даній справі судом встановлено, що згідно Заяви-приєднання №2023975/20250708/М8 до індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, [PERSON] приєдналася до договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення ТОВ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал». За п. 3 ч. 1 вказаної заявки зазначено, що кількість осіб, які фактично користуються послугами 1; ч. 2 заявки передбачено, що приміщення споживача обладнане вузлом (вузлами) розподільного обліку централізованого водопостачання: 102015124,ЕТ 1,5, показання: 273, місце встановлення санвузол; дата останньої періодичної повірки, міжповірочний інтервал 01.01.2023. Згідно Акту №866/Л від 04.06.2025 року, складеного представником абонентського відділу Хаджибейського району Управління «ВОДОЗБУТ» старшим контролером С. Калугіною, споживачем за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Даним актом встановлено, що водолічильник №102015124 не опломбовано службою «ВОДОЗБУТ» та за вказаною адресою мешкає одна людина. Від укладення договору споживачка відмовилася, зазначила, що не згодна із заборгованістю. Акт складено в односторонньому порядку, споживач від підпису відмовилася. Також вказаним актом встановлено, що водопостачання та водовідведення у квартирі централізовані; у приміщенні санвузла встановлено п/о холодної води: ЕТ-1,5И№102015124; показання 00267 м. куб. робочий; І квартал 2023 року, на з`єднанні пломба R15508822, яка не є пломбою «Водозбут». Відповідно до Акту №388/ОП від 04.07.2025 року, складеного представником абонентського відділу Хаджибейського району Управління «ВОДОЗБУТ» старшим контролером [PERSON] прийнято на облік вузол розподільного обліку (заводський номер 102015124), пломба І2023, пломба штуцерного з`єднання00499831; показання лічильника 00273, технічний стан робочий, рік випуску 2014; на абонентський облік. Зазначений акт підписано представником «Інфокс» та власником квартири [PERSON] . Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690, зокрема, їх розділом «Порядок обліку послуг» встановлено, що опломбування і розпломбування (за необхідності) здійснюється згідно з Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженим наказом Мінрегіону від 12.10.2018 року № 270 (п. 5 пп. 6 ст. 23 Правил); обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку здійснюються відповідно до частин другої - четвертої статті 6 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та умов договору. Несанкціоноване втручання у роботу вузлів розподільного обліку забороняється. Якщо встановлено факт несанкціонованого втручання (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, зокрема порушення цілісності пломб) в роботу вузла розподільного обліку води, зазначений вузол вважається таким, що вийшов з ладу. Датою початку несанкціонованого втручання в роботу вузла розподільного обліку може бути: дата виходу з ладу, зафіксована автоматично таким вузлом обліку; дата повідомлення про несанкціонований вплив на вузол обліку; перший день після дати припинення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); дата останньої контрольної перевірки виконавцем комунальної послуги, але не більше ніж 12 місяців до дати виявлення факту несанкціонованого впливу на вузол обліку. На час відсутності у споживача вузла розподільного обліку у зв`язку з проведенням повірки засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, ремонту для цілей розподільного обліку обсяг спожитих послуг визначається відповідно до Методики розподілу (п. 1-4 ст. 27 Правил). Як встановлено судом у даній справі, прилад обліку було опломбовано за актом №388/ОП від 04.07.2025 року, складеним представником абонентського відділу Хаджибейського району Управління «ВОДОЗБУТ» старшим контролером [PERSON] прийнято на облік вузол розподільного обліку (заводський номер 102015124), пломба І2023, пломба штуцерного з`єднання 00499831; показання лічильника 00273, технічний стан робочий, рік випуску 2014; на абонентський облік. Зазначений акт підписано представником «Інфокс» та власником квартири Юлією Ситніковою. Водночас, перед тим, як прилад обліку було прийнято позивачем, відповідно до Акта №866/Л від 04.06.2025 року, складеного представником абонентського відділу Хаджибейського району Управління «ВОДОЗБУТ» старшим контролером С. Калугіною, водолічильник №102015124 не опломбовано службою «ВОДОЗБУТ» та за вказаною адресою мешкає одна людина. Від укладення договору споживачка відмовилася, зазначила, що не згодна із заборгованістю. Акт складено в односторонньому порядку, споживач від підпису відмовилася. Також вказаним актом встановлено, що водопостачання та водовідведення у квартирі централізовані; у приміщенні санвузла встановлено п/о холодної води: ЕТ-1,5И№102015124; показання 00267 м. куб. робочий; І квартал 2023 року, на з`єднанні пломба R15508822, яка не є пломбою «Водозбут». Відповідно до Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 12.10.2018 року № 270, цей Порядок встановлює процедуру прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання (ст. 1 Порядком). Відповідно до п. 2 ст. 4 вказаного Порядку прийняття на абонентський облік вузлів обліку здійснюється: вузла розподільного обліку - виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами. Разом з тим, відповідно до 47 Правил, визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договір у порядку і випадках, визначених законом (у тому числі з урахуванням рішення співвласників багатоквартирного будинку щодо обраної моделі договірних відносин у багатоквартирному будинку); 2) своєчасно вживати заходів для усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням послуг, що виникли з його вини; 3) забезпечувати цілісність обладнання вузлів обліку послуги відповідно до умов договору та не втручатися в їх роботу; 4) за власний рахунок проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) оплачувати надані послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором; 6) дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; 7) допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) виконавця або його представників у порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства (не допускати втручання у внутрішньобудинкові системи централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, їх переобладнання) під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договором, але не вище розміру, встановленого законом; 11) інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 11-1) інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі; 12) надавати виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання послуги з централізованого водопостачання та з постачання гарячої води в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази на підтвердження того, що з моменту встановлення приладу обліку споживачка зверталася до «Водозбуту» з вимогою опломбування такого приладу обліку, суд, з урахуванням вимог Правил, вважає, що розрахунки надходження води до помешкання відповідачки вірно обраховані відповідачем за відповідними нормами без урахування приладу обліку води. Щодо нарахувань позивачем споживачу заборгованості у відповідному розмірі, з урахуванням актів про осіб, які мешкають у помешканні відповідачки, як споживачів водопостачання та водовідведення, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до Постанови НКРЕКП № 2841 від 22.12.2021 були встановлені наступні тарифи: на централізоване водопостачання - 17,916 грн. за 1 м3 з ПДВ (14,93 грн. за 1 м3 без ПДВ); на централізоване водовідведення - 17,244 грн. за 1 м3 з ПДВ (14,37 грн. за 1 м3 без ПДВ). Законом України від 10.01.2002 року № 2918-111 «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», зокрема положеннями ст. 41 передбачено, що облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання за допомогою технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У даному разі, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що за період з вересня 2023 року по червень 2025 року у споживачки виникла заборгованість у розмірі 42090 грн. 63 коп. з урахуванням того, що з вересня 2023 року по січень 2024 року включно нарахування проводилися з розрахунку на одну особу; з лютого 2023 року по квітень 2025 року з розрахунку на двох осіб, травня 2025 року по червень 2025 року з розрахунку на одну особу. При цьому, як встановлено судом, позиція позивача щодо нарахування у вказаному вище розмірі базується на: Акті №36/10 від 19.02.2024 року, складеному представником управління «Водозбут» Т. Лещенко в односторонньому порядку, яким встановлено, що за адресою: [ADDRESS] згідно інформації ОСББ в квартирі мешкають 2 особи; Акті №75/Л від 09.01.2025 року, складеному представником управління «Водозбут» в односторонньому порядку, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] згідно інформації ОСББ в квартирі мешкають 2 особи підтвердили самі власники, а також листі від 27.05.2025 року, наданого Голова правління ОСББ «ШОТА.» - Шоляк М.І. повідомив начальника абонентського відділу Хаджибейського району, що за адресою: [ADDRESS] проживає одна людина. Вказані вище акти, сторона відповідача просить суд визнати недопустимим доказом за відповідно раніше заявленого клопотання. Згідно із ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Згідно Правил № 690, споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що після відкриття провадження у справі, відповідачка зверталася з вимогою до начальника Управління «Водозбут» визнати акти проживання у її помешканні двох осіб недійсними, оскільки окрім неї у відповідній квартирі більше ніхто не проживав. Також судом встановлено, що відповідачка з листом про надання пояснень зверталася до голови ОСББ від 04.06.2025 року, 03.07.2025 року та 02.09.2025 року зверталася до позивача з вимогою про перерахунок нарахувань по особовому рахунку. Водночас, з поданих відповідачкою рахунків на оплату за водопостачання та водовідведення за квітень 2024 року, червень 2024 року, травень 2024 року, грудень 2024 року, листопад 2024 року, жовтень 2024 року, судом встановлено, та останньою не заперечується, що відповідачка знала про нарахування їй заборгованості позивачем за водопостачання та водовідведення, а також була обізнана про такі нарахування враховуючи інформацію про двох осіб, які користуються послугами. Суд зазначає, що відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила в редакції чинній на час спірних правовідносин). Оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених ст. 28 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 6 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Відповідно до ч.7 ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Разом з тим, відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, а саме її п. 2, розд. Х, визначено, що у разі, якщо кількість осіб у житловому приміщенні багатоквартирного будинку, які фактично користуються комунальною послугою, не відповідає кількості осіб, що зареєстровані у цьому приміщенні, то виконавець комунальної послуги та/або виконавець розподілу комунальної послуги може прийняти рішення щодо встановлення фактичної кількості осіб (споживачів) та проведення відповідних нарахувань у відповідності до неї. Для цього виконавець комунальної послуги та/або виконавець розподілу комунальної послуги може скласти акт у довільній формі, який підписується не менш як двома співвласниками цього багатоквартирного будинку. Про складення цього акта виконавець комунальної послуги та/або виконавець розподілу комунальної послуги повідомляє власника (власників) житлового приміщення рекомендованим листом. У даному разі, судом встановлено, що уповноваженою особою позивача хоча і складено спірні акти в довільній формі, проте, доказів підпису спірних актів з боку інших співвласників багатоквартирного будинку, за відсутності власника будинку, а також направлення їх рекомендованим листом відповідачці з боку позивача матеріали справи не містять. Відтак, враховуючи встановлені судом у даному разі обставини, суд виснує про те, що нарахування відповідачці заборгованості за спожиту воду із розрахунку двох осіб споживачів є неправомірним та у період з лютого 2023 року по квітень 2025 року виконавцю слід було розраховувати заборгованість за водопостачання та водовідведення, виходячи з норми на одну особу. З огляду на вказане, розрахунок заборгованості відповідачки перед позивачем, враховуючи сталі величини, які не змінювалися у спірний період з розрахунку на одну особу за воду питну 17,916 грн. за м.куб., за стоки 17,244 грн. за м. куб., абонплата 36, 21 грн. при визначеній нормі на одну особу 6,697 грн. у спірний період з вересня 2023 року по 30.06.2025 року має виглядати так: Вересень 2023 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Жовтень 2023 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Листопад 2023 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Грудень 2023 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Січень 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Лютий 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Березень 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Квітень 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Травень 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Червень 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Липень 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Серпень 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Вересень 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Жовтень 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Листопад 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 36, 21 грн. абонплата, всього 271, 67 грн.; Грудень 2024 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 39, 43 грн. абонплата, всього 274, 89 грн.; Січень 2025 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 39, 43 грн. абонплата, всього 274, 89 грн.; Лютий 2025 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 39, 43 грн. абонплата, всього 274, 89 грн.; Березень 2025 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 39, 43 грн. абонплата, всього 274, 89 грн.; Квітень 2025 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 39, 43 грн. абонплата, всього 274, 89 грн.; Травень 2025 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 39, 43 грн. абонплата, всього 274, 89 грн.; Червень 2025 року 119, 98 грн. вода; 115, 48 грн. стоки, 39, 43 грн. абонплата, всього 274, 89 грн. Таким чином, судом встановлено, що за спірний період відповідачці мало бути нараховано заборгованості загалом 5999, 28 грн. Разом з тим, судом також встановлено, що відповідачка погашала частково борг у розмірі 3301 грн.30 коп., при цьому, судом не враховується оплата за серпень 2023 року, оскільки така оплата не входить до спірного періоду. Відтак, до сплати з відповідача належить заборгованість у розмірі 2697 грн. 98 коп. Разом з цим, суд зауважує, що відповідачкою не надано суду жодних доказів про ініціювання нею відповідного характеру звернення до позивача і з приводу складання відповідних актів, і з приводу отриманих рахунків з нормою нарахування на двох осіб, що свідчило б про неналежне надання послуг, що пов`язане із вирахуванням норми споживання води на кількість осіб, які проживають у помешканні, або ненадання послуг виконавцем їй як споживачу у спірний період. Відтак, враховуючи те, що відповідачем не надано суду докази того, що вона, як споживач, зверталась із заявою про не проживання іншої особи в квартирі чи з претензією про неякісні послуги чи їх відсутність, суд не приймає до уваги клопотання відповідача про визнання недопустимими доказами актів, складених відповідальною особою позивача та відхиляє його. При цьому, суд, розглянувши матеріали справи надав правової оцінки актам №36/10 від 19.02.2024 року та №75/Л від 09.01.2025 року. Окрім цього, суд зауважує, що позивачем на підтвердження нарахованих понаднормових витрат води, які визначені у колонці розрахунку «Факт» суду не наданого жодного належного та допустимого доказу, як то показань комерційного приладу обліку, відповідних актів, складених ОСББ щодо небалансу витраченої води та стоків, тощо. Відтак, у даному разі, судом здійснено розрахунок заборгованості відповідачки виходячи суто з норм споживання води, стоків та абонплати. З огляду на встановлені судом обставини, наявні підстави вважати, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг потребують часткового задоволення, з відмовою в іншій частині, а саме, суд вважає, що із [PERSON] на користь позивача належить стягнути заборгованість за водопостачання та водовідведення у розмірі 2697 грн. 98 коп., у стягненні 39392 грн. 65 коп. слід відмовити. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору 2422 грн. 40 коп. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] належить стягнути суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 155 грн. 03 коп.

Outcome: partial