Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подачі до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данилової Олени Олександрівни, заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , строком на 3 (три) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується складеним відповідним актовим записом № 76 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2025 року . Після смерті [PERSON] , залишилося наступне спадкове майно: 1.1/3 частки квартири, загальною площею - 29.7 кв.м., житлова площа - 16,9 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; 2. Гаражний бокс № [NUMBER], загальною площею - 18,10 кв.м., що знаходиться в ГБК «Лівобережний» за адресою м. Києва, вул. Пантелеймона Куліша (Челябінська), буд. 2 ; 3. Земельна ділянка (кадастровий номер: 3221484600:04:004:0050), площею 2,4501 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходить за адресою Київська обл., Васильківський р-н., с/рада Лосятинська; 4. Земельна ділянка (кадастровий номер: 3221280401:01:005:0047), площею 0,6000 га, цільове призначення - для колективного садівництва, що знаходить за адресою [ADDRESS]; 5. Земельна ділянка (кадастровий номер: 3221484601:01:031:0027), площею 0,3500 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходить за адресою [ADDRESS] ; 6. Земельна ділянка (кадастровий номер: 3221484601:01:031:0026), площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходить за адресою [ADDRESS] . Наявність вище зазначеного майна зареєстрованого за спадкодавцем на праві приватної власності та підтверджується копією відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (квартиру) №68015144 від 14.09.2016 року; копією свідоцтва про право на спадщину (гараж) за законом серії ВМІ №216560 від 24.07.2009 року;. копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (на земельну ділянку площею 2,4501 га) №20933296 від 25.04.2014 року; копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (на земельну ділянку площею 0,6000 га) №76300641 від 20.12.2016 року; копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (земельна ділянка площею 0,6000 га) № НВ-3207823482016 від 29.11.2016 року; копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (земельна ділянка площею 0,3500 га) №НВ-3202271442014 від 15.02.2014 року; копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (земельна ділянка площею 0,2500 га) №НВ-3202271432014 від 15.02.2014 року . Як зазначає позивачка [PERSON] за своє життя не склав заповіту з метою розпорядження майном, що належить йому на праві приватної власності, на випадок його смерті. У випадку відсутності заповіту, спадкування майна має відбуватися за законом відповідно до глави 86 ЦК України. [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 2 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2025 року. [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1379 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2025 року. [INFO] померла донька [PERSON] - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 6507 відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2016 року. Як зазначає позивач у позовній заяві [PERSON] - [PERSON] , спадщину не приймав і наміру не мав. 22.07.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Даниловою Оленою Олександрівною було відмовлено мені, [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у відкритті спадкової справи та прийнятті заяви на вступ у спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини. [PERSON] за своє життя не склав заповіту з метою розпорядження майном, що належить йому на праві приватної власності, на випадок його смерті. У випадку відсутності заповіту, спадкування майна має відбуватися за законом відповідно до глави 86 ЦК України. Позивач стверджує, що пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [INFO] своєї бабусі [PERSON] з поважних причин, оскільки в даний період перебував на лікарняному та в подальшому в нього скалилися важкі життєві обставини. Зі спадкоємців першої черги залишилася тільки, [PERSON] , та син, [PERSON] , який не прийняв спадщину. Як стверджує позивач днем відкриття спадщини за померлим [PERSON] , є [INFO] , тобто дата його смерті, а тому саме з цього дня має розпочинатися перебіг 6-місячного строку на прийняття спадщини. З огляду на це, закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, припадає на 12.07.2025 року , позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данилової Олени Олександрівни лише 22.07.2025 року . Відповідно пропустила 6-місячний строк на прийняття спадщини. У встановлений шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори, оскільки після смерті чоловіка, [PERSON] , яка настала [INFO] , їй було морально надзвичайно важко звернутися до нотаріуса в установлені законом строки. Ця втрата стала глибоким потрясінням. Втрата близької людини потребувала часу для психологічного відновлення та прийняття ситуації. З метою покращення психічного стану звернулася за допомогою до фахівця у сфері психологічної підтримки та психотерапії. Протягом довготривалого часу, а саме з січня 2025 року, проходила індивідуальні консультаційні сесії з психологом, спрямовані на стабілізацію мого емоційного стану, подолання гострої реакції на втрату чоловіка та адаптацію до нових життєвих обставин, працюю з психологом і по теперішній час. Обставини емоційного та психологічного стану (після смерті чоловіка) підтверджуються висновком психолога від 29.07.2025 року. Крім того, необхідні для оформлення спадщини документи зберігалися не за місцем проживання померлого, а в іншому місці, що додатково ускладнило процес їх пошуку та отримання, та померлий був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується його витягом з реєстру територіальної громади № 2025/004248947 від 28.04.2024 року. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025року провадження у зазначеній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового засідання. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 р приватного нотаріуса КМНО Данилова Олена Олександрівна (м. Київ, вул. Воскресенська, буд.12, прим.163 А ) надати копію спадкової справи, що була заведена після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 р., закрито підготовче провадження у даній справі . Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Третя особа в судове засідання не з`явилась , повідомлена належним чином, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу без участі третьої особи , та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав відзив на позовну заяву з прохання слухати справу за його відсутності та постановити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив поновити строк про прийняття спадщини та не заперечував проти винесення рішення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] про що складено відповідний актовий запис № 76 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2025 року. Після смерті [PERSON] , залишилося наступне спадкове майно: 1.1/3 частки квартири, загальною площею - 29.7 кв.м., житлова площа - 16,9 кв. м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; 2. Гаражний бокс № [NUMBER], загальною площею - 18,10 кв.м., що знаходиться в ГБК «Лівобережний» за адресою м. Києва, вул. Пантелеймона Куліша (Челябінська), буд. 2 ; 3. Земельна ділянка (кадастровий номер: 3221484600:04:004:0050), площею 2,4501 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходить за адресою Київська обл., Васильківський р-н., с/рада Лосятинська; 4. Земельна ділянка (кадастровий номер: 3221280401:01:005:0047), площею 0,6000 га, цільове призначення - для колективного садівництва, що знаходить за адресою [ADDRESS]; 5. Земельна ділянка (кадастровий номер: 3221484601:01:031:0027), площею 0,3500 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходить за адресою [ADDRESS] ; 6. Земельна ділянка (кадастровий номер: 3221484601:01:031:0026), площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходить за адресою [ADDRESS] . Наявність вище зазначеного майна зареєстрованого за спадкодавцем на праві приватної власності та підтверджується копією відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (квартиру) №68015144 від 14.09.2016 року; копією свідоцтва про право на спадщину (гараж) за законом серії ВМІ №216560 від 24.07.2009 року;. копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (на земельну ділянку площею 2,4501 га) №20933296 від 25.04.2014 року; копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (на земельну ділянку площею 0,6000 га) №76300641 від 20.12.2016 року; копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (земельна ділянка площею 0,6000 га) № НВ-3207823482016 від 29.11.2016 року; копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (земельна ділянка площею 0,3500 га) №НВ-3202271442014 від 15.02.2014 року; копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (земельна ділянка площею 0,2500 га) №НВ-3202271432014 від 15.02.2014 року . Як зазначає позивачка [PERSON] за своє життя не склав заповіту з метою розпорядження майном, що належить йому на праві приватної власності, на випадок його смерті. У випадку відсутності заповіту, спадкування майна має відбуватися за законом відповідно до глави 86 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [INFO] [PERSON] , який був чоловіком позивача, у встановлений законом строк позивач не звернулася до нотаріального органу за отриманням свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки після смерті чоловіка, [PERSON] , яка настала [INFO] , позивачу було морально надзвичайно важко звернутися до нотаріуса в установлені законом строки. З метою покращення свого психічного стану звернулася за допомогою до фахівця у сфері психологічної підтримки та психотерапії. Протягом довготривалого часу, а саме з січня 2025 року, проходила індивідуальні консультаційні сесії з психологом, спрямовані на стабілізацію мого емоційного стану, подолання гострої реакції на втрату чоловіка та адаптацію до нових життєвих обставин, працюю з психологом і по теперішній час. Обставини емоційного та психологічного стану (після смерті чоловіка) підтверджуються висновком психолога від 29.07.2025 року, який долучається до даної позовної заяви. 22.07.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Даниловою Оленою Олександрівною було відмовлено, [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій, зокрема у відкритті спадкової справи та прийнятті заяви на вступ у спадщину після смерті мого чоловіка, [PERSON] , у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини. Копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.07.2025 року. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данилова О.О. у своїй заяві зазначила , що 22 липня 2025 року , до мене на прийом з`явилась гр. [PERSON] , з проханням відкрити спадкову справу та прийняти заяву про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , нотаріусом булшо винесено Постанову по відмову у зв`язку з пропущеним термінои для прийняття спадщини , окрім цього , в заяві вказано , що жодних спадкових справ не відкривалось , а матеріалши та копії спадкової справи відсутні в провадженні приваного нотаріуса. При цьому спадкоємці першої черги не подавали заяв про прийняття спадщини за законом, а в судовому засіданні [PERSON] повідомив суд , що не претендує на спадкове майно , та підтримував позовні вимоги позивача. Суд у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 дійшла наступного правового висновку: «з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо». Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. В даному випадку саме смерть чоловіка стала початком перебігу строку для прийняття спадщини і тим самим відліком часу з якого я перебувала у душевних стражданнях. Додатковою поважною причиною є те, що необхідні для оформлення спадщини документи зберігалися не за місцем проживання померлого, а в іншому місці, що в сукупності з психологічним станом заявниці створило об`єктивні, непереборні труднощі для своєчасного звернення до нотаріуса. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій У рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 01.05.2024 року по справі № 760/29760/23 суд зазначив, що в обґрунтування поважності причин пропуску строку Документ сформований в системі «Електронний суд» 30.07.2025 9 для прийняття спадщини позивач вказує на те, що позивач дуже болісно пережив смерть матері, оскільки цій події передувала інша не менш важка - смерть батька. З урахуванням введення на території України правового режиму воєнного стану, постійних обстрілів, в тому числі на території міста Києва, повітряних тривог та блекаутів та, як наслідок, здійснення нотаріусами своїх обов`язків з урахуванням низки особливостей, у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасного звернення до нотаріуса після смерті особи, що також може вважатись поважною причиною та підставою для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. У зв`язку з цим позивач не зміг реалізувати своє право на отримання спадщини вчасно. Стороною позивача, доведено, що [PERSON] , перебувала після смерті чоловіка у стресовому стані, смерть чоловіка [INFO] стала для неї серйозним психологічним потрясінням, що об`єктивно унеможливило своєчасне звернення до нотаріуса. Душевні страждання після смерті доньки, пізніше після смерті чоловіка принесли сильні душевні переживання, через позивач не віддавала собі відлік часу, що підтверджується матеріалами справи та було встановлено в ході судового розгляду. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та наведені стороною позивача причини пропуску строку звернення за оформленням спадкових прав, суд вважає їх поважними, оскільки встановлено, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме через обставини емоційного та психологічного стану (після смерті чоловіка) підтверджуються висновком психолога від 29.07.2025 року, та фактом того , що необхідні для оформлення спадщини документи зберігалися не за місцем проживання померлого, а в іншому місці, що додатково ускладнило процес їх пошуку та отримання, та як мій померлий був зареєстрований за іншою адресою . Таким чином, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, виходячи з чого суд вважає за доцільне визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини строком на два місяці з моменту набрання рішення законної сили. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приймаючи до уваги надання позивачем доказів на підтвердження обставин, які об`єктивно та істотно перешкодили реалізації ним права на прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, приходить до висновку, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: partial