Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

представник позивача [PERSON] [PERSON] , звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовом, в якому просить: постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 квітня 2008 року у Бібірський міській раді Перемишлянського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 2. Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Стверджує, що можливості зберегти сім`ю немає. Наголошує, що подружні відносини між ними припинилися протягом тривалого періоду часу. Звертає увагу, що з цього часу спільне господарство не ведеться. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте від позивача надійшла заява, в якій останній просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.04.2008 р., між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 22.04.2008 р. про що зроблено відповідний актовий запис за №2. Після державної реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Шлюб зареєстрований Бібрською міською радою Перемишлянського району Львівської області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.07.2011 р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу або наявності встановлених ч. 2 ст. 110 СК України перешкод для розірвання шлюбу суду не надано та судом не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, що має істотне значення. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Стосовно розподілення судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається долученого до матеріалів справи посвідчення серії [NUMBER] , яке видано на ім`я [PERSON] , пред`явник цього посвідчення має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. Згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. За таких обставин, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Outcome: approved