Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

у жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 3471757 від 01.10.2021 року та № 101451826 від 01.10.2021 року в загальному розмірі 194250 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 3471757, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн зі строком користування протягом 30 днів (з можливістю пролонгації/автопролонгації вказаного строку), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит (до 31 жовтня 2021 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,25 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі автопролонгації строку кредитування 5,00 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а також сплатити одноразову комісію за надання кредиту в розмірі 10 % від суми кредиту (в разі пролонгації строку кредитування: на 3 дні комісію за обслуговування кредиту в розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів у розмірі 5 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту). 01.10.2021 року ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 101451826, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн зі строком користування протягом 30 днів (з можливістю пролонгації/автопролонгації вказаного строку), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит (до 31 жовтня 2021 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,25 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі автопролонгації строку кредитування 5,00 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а також сплатити одноразову комісію за надання кредиту в розмірі 10 % від суми кредиту (в разі пролонгації строку кредитування: на 3 дні комісію за обслуговування кредиту в розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів у розмірі 5 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту). 13 січня 2022 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір факторингу №13-01/2022-79, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 3471757 від 01 жовтня 2021 року. 17 січня 2022 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт капітал» договір факторингу №17-01/2022-54, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт капітал» за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 101451826 від 01 жовтня 2021 року. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 3471757 від 01 жовтня 2021 року та з кредитного договору № 101451826 від 01 жовтня 2021 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 194250 грн, у тому числі заборгованість за кредитним договором № 3471757 у розмірі 98625,00 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням 15000 грн, заборгованості за процентами в розмірі 82125,00 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 1500,00 грн., заборгованість за кредитним договором № 101451826 у розмірі 95625 грн, яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням 15000 грн, заборгованості за процентами в розмірі 79125 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 1500,00 грн., Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представниця позивача Ткаченко М.М. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги задовольнити частково, при цьому пояснив, що не згоден з нарахуванням процентів за користування кредитом, оскільки такі розраховані за межами строку кредитування. Вважав, що обидва кредити ним бралися строком на 60 днів, отже проценти повинні нараховуватися саме за цей період. Також заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн., вважаючи такі витрати завищеними та необґрунтованими. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.207ЦК України (в редакції на час укладення договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] з дотриманням положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою 01.10.2021 року кредитні договори № 3471757 та №101451826 в електронній формі, узгодили в ньому всі істотні умови, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином відповідач набув статусу, прав та обов`язків позичальника у вказаних правовідносинах. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також, відповідно до п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, до ТОВ «Коллект Центр» перейшли усі права та обов`язки первісних кредиторів за кредитним договором. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Мілоан» виконало своє зобов`язання щодо надання кредиту відповідачу, що підтверджується копіями квитанції, виписками про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської карти та не заперечується відповідачем. Проте позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за договором про споживчий кредит № 3471757 від 01 жовтня 2021 року становить 98625,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 15000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 82125,00 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 1500,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за договором про споживчий кредит № 101451826 від 01 жовтня 2021 року становить 95625,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 15000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 79125,00 грн, заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 1500,00 грн. Проте суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, а саме в частині нарахування процентів у зв`язку з наступним. Так, як убачається з матеріалів справи, ТОВ «Вердикт Капітал», як проміжний кредитор, також нарахував відповідачу проценти за договором №3471757 за період з 13 січня 2022 року до 10 січня 2023 року в розмірі 31500 грн. За кредитним договором № 101451826 ТОВ «Вердикт Капітал», як проміжний кредитор, також нарахував відповідачу проценти за період з 17 січня 2022 року до 10 січня 2023 року в розмірі 28500 грн. Вказані проценти, що слідує зі змісту позову, а також наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості за кредитним договором, нараховані саме в якості договірних процентів за користування кредитом (поза межами строку кредитування), а не в якості передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 4.2 кредитного договору процентів за порушення позичальником виконання грошового зобов`язання. Зокрема, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» вбачається, що кредитор не нараховував передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України проценти за порушення позичальником грошового зобов`язання. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позов не містить вимоги про застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальником грошового зобов`язання. Тому нараховані проценти за договором №3771757 за період з 13 січня 2022 року до 10 січня 2023 року у розмірі 31500,00 грн, та за договором №101451826 за період з 17 січня 2022 року по 10 січня 2023 у розмірі 28500 грн, не підлягають стягненню, як такі, що нараховані поза межами визначеного договором строку кредитування. В іншій частині суд погоджується з наданим розрахунком, оскільки розрахунок здійснений у повній відповідності з умовами договору № 3471757 та № 101451826, зокрема заборгованість за процентами нарахована в межах встановленого строку кредитування з урахуванням автопролонгації (з 01 жовтня 2021 року по 31 грудня 2021 року та за узгодженими процентними ставками (15000,00 грн х 1,25 % х 30 дн. + 15000,00 грн х 5 % х 60 дн.)), що становить 50 625 грн. та комісія за надання кредиту, відповідно до п.1.5.1 кредитного договору (15000,00 х 10 %), яка становить 1500 грн. Відповідно до вимог ч. 1ст. 141 ЦПК Україниз відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути 1671,45 грн судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог -69 %). Що стосується витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до ч.ч.2-5 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію договору від 01 липня 2024 року №01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», про надання правової допомоги з додатком у вигляді узгоджених тарифів за надані послуги, а також документи, що містять перелік, детальний опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: надання усної консультації, вартість послуги 4000,00 грн (виходячи з потраченого часу - 2 год. та вартості послуги у 2000,00 грн за 1 год. роботи); складання позовної заяви, вартість послуги 15000,00 грн (виходячи з потраченого часу у 5 год. та вартості послуги у 3000 грн за 1 год. роботи). Разом з тим, Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір. Зазначений позивачем розмір вказаних витрат є завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви. При цьому, є необґрунтованим виокремлення адвокатом як самостійного виду адвокатської послуги як надання усної консультації з дослідженням документів, оскільки охоплюється діями адвоката із складання позовної заяви. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що співмірними із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до положень ч.2ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3450,00 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 69 %).

Outcome: partial