Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд: визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та визначити [PERSON] , додатковий строк тривалістю два місяців з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] була отримана інформація про заповіт та смерть спадкодавця лише у вересні 2025 року. До цього моменту Позивачу не було відомо, що спадкодавець склав заповіт, і об`єктивно не міг знати про це, оскільки спадкодавець проживав в іншому місті, родичі не повідомили про наявність заповіту, який знаходився у батька Позивача - [PERSON] . Саме відсутність інформації про заповіт та інформації про смерть спадкодавця унеможливила [PERSON] подати заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк, тому Позивач просить визнати причини пропуску строку поважними та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. 16 грудня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Матвєєвій Ю.О. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.02.2026 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Савенко Р.В. в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить розглядати справу без участі Позивача та його представника, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач - Київська міська рада в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час судового розгляду справи повідомлений належним чином, в письмовій заяві просить розглядати справу без участі представника, відзиву не надали. Третя особа, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чумак Юлія Петрівна, в судове засідання не з`явилися, про місце, дату і час судового розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 28 вересня 2007 року [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ( [INFO] , місце народження: м. Харків) було складено Заповіт, яким все майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право [PERSON] було заповідано [PERSON] , 1976 року народження, ідентифікаційний номер [NUMBER] , що посвідчений Куштим М.А., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі № 4891. [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) був двоюрідним братом [PERSON] по лінії батька. Після складання Заповіту від 28 вересня 2007 року, що посвідчений Куштим М.А., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі № 4891, оригінал було передано [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), який є рідним батьком [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] намагався зв`язатися з [PERSON] , остання телефонна розмова з ним була орієнтовно в січні 2022 року, оскільки він проживав за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] проживає в Харківській області. З початку повномасштабного вторгнення російської федерації, тобто після 24 лютого 2022 року, [PERSON] на зв`язок не виходив, а інших близьких родичів, які могли б повідомити про його долю, немає. 07 вересня 2025 року до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено адвокатський запит про надання інформації чи реєструвався актовий запис про смерть відносно громадянина України [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ). Згідно із наданою інформацією Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.09.2025 року вих. № 2733/33.10-80, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] про що був складений актовий запис про смерть. Отже, про смерть свого двоюрідного брата [PERSON] , [INFO] , [PERSON] дізнався лише у вересні 2025 року. Враховуючи виявлені обставини, оригінал Заповіту [PERSON] від 28 вересня 2007 року, що посвідчений Куштим М.А., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі № 4891, [PERSON] віддав своєму рідному сину [PERSON] , 1976 року народження, який є спадкоємцем по заповіту. Відповідно до листа від 20.10.2025 року вих. № 41/01-16 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куштим М.А., заповіт, посвідчений 08.09.2007 року Куштим М.А., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 4891 від імені [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] , на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. 28 жовтня 2025 року Позивачем було отримано свідоцтво про смерть [PERSON] серія [NUMBER] , видане Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 27 листопада 2025 року [PERSON] було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Чумак Юлії Петрівни, приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу. Згідно із Постановою приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чумак Ю.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 листопада 2025 року було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статей1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі від сутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Здійснивши тлумачення приписів частини першої статті 1269, частини першої статті 1270, частини третьої статті 1272 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) сформулювала такі висновки щодо застосування зазначених норм права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом, наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування. Резюмуючи, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням конкретних обставин справи, що переглядається, висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Оскільки, [PERSON] , який помер [INFO] , є двоюрідним братом по лінії батька - [PERSON] , тому у відповідності до ч. 1 ст. 1265 ЦК України він є спадкоємцем за законом п`ятої черги. Однак, оскільки є наявний заповіт, [PERSON] не подавав заяву про відкриття спадкової справи. В даній справі був закликаний до спадкування спадкоємець попередньої черги племінник [PERSON] [PERSON] , який у відповідності до ч. 1 ст. 1265 ЦК України є спадкоємцем п`ятої черги за законом. Таким чином, факт усвідомлення Позивачем, який у відповідності до ч. 1 ст. 1265 є спадкоємцем п`ятої черги і був закликаний до спадкування, та необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску позивачем строку для прийняття спадщини. Дослідивши докази по справі, вказані позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини: необізнаність позивачки про наявність заповіту суд вважає поважними, тому вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю два місяці, як достатнього для вчинення зазначеної дії.

Outcome: approved