Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом, який мотивує тим, що 21.11.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та відповідачем було укладено електронний Договір №5125036 про надання споживчого кредиту. Сума кредиту складає 35 000,00 грн, строк кредиту 360 днів з 21.11.2024 року по 16.11.2025 року із періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Договір №5125036 від 21.11.2024р. був підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «65220». ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало. Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулось через систему іРay.ua, та за інформацією вказаною в листі ТОВ «ПЕЙТЕК», відповідно до договору №5125036 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 35 000,00 грн, шляхом зарахувань кредитних коштів на платіжну картку відповідача [NUMBER] . ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало. Згідно розрахунку заборгованості за Договором №5125036 від 21.11.2024р. у період з 21.11.2024 року по 31.07.2025 року включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 78 100,27 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, спрямовані на оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 1 522,51 грн. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Кредитором 31.07.2025р. між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''ФІНТРАСТ КАПІТАЛ'' (далі - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»), як фактором, було укладено Договір факторингу №31/07/2025, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору №5125036 від 21.11.2024р. перед позивачем не сплачена і становить 168 400, 26 грн, яка складається з: - 34 999,99 грн - сума заборгованості з тіла кредиту; - 78 100,27 грн - сума заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором; - 37 800,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими позивачем за 108 календарних днів; - 17 500,00 грн штрафні санкції. У зв`язку з цим просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі, яка складає 168 400, 26 грн та судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 25.12.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. Цією ж ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 21.11.2024р. на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «ТАСКОМБАНК», у сумі 35 000,00 грн, за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК». 29.01.2025 року від АТ «ТАСКОМБАНК» надійшла витребувана ухвалою суду інформація. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, в позові просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву суду не надав. З заявами та клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність учасників справи. Розглянувши клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 21.11.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (первісний кредитор) та відповідачем [PERSON] укладено Договір №5125036 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі Договір) (а.с. 86-99). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 35 000,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. З довідки від 01.08.2025 вих. №20250801-383, наданої ТОВ «ПЕЙТЕК» ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», вбачається, що ТОВ «ПЕЙТЕК» повідомив ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», що відповідно до договору №03012024-1 від 03.01.2014 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта, а саме: 21.11.2024 о 10:06:18 на суму 35 000,00 грн, номер картки [NUMBER] (а.с.83). Згідно інформації АТ «ТАСКОМБАНК» від 22.01.2026р., наданої на виконання ухвали суду від 25.12.2025р., на ім`я [PERSON] в банку оформлено віртуальну банківську платіжну картку № [NUMBER] , яка існує тільки в цифровій формі, без фізичного носія та на неї 21.11.2024р. здійснено переказ коштів на суму 35 000,00 грн (а.с. 113-114). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5125036 від 21.11.2024р., передбачено та зазначено такі умови: дата платежу, сума платежу за розрахунковий період (гривня), в тому числі погашення основної суми кредиту, проценти за користування кредитом та комісія за обслуговування кредиту (а.с. 98 зворот). Відповідно до реквізитів Договору №5125036 від 21.11.2024р., укладеного між сторонами, відповідач підписав договір, паспорт споживчого кредиту, інформаційне повідомлення за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «65220» (а.с. 69-70, 99). Враховуючи зазначене, той факт, що Договір між первісним кредитором та відповідачем укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, відповідно до вимог чинного законодавства України, він вважається укладеним належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства. Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором №5125036 від 21.11.2024р. у період з 21.11.2024 року по 31.07.2025 року включно Первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 78 100,27 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора, спрямовані на оплату тіла кредиту розмірі 0,01 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у сумі 1522,51 грн (а.с. 73-77). В даному випадку часткова оплата відповідачем процентів за користування кредитом, є підтвердженням волевиявлення відповідача на добровільне виконання умов Договору, серед іншого, зазначених п. 4.2 та п. 5.4.1. Договору. Враховуючи зазначене, станом на 31.07.2025 року загальна сума заборгованості відповідача за Договором №5125036 від 21.11.2024р. склала: тіло кредиту - 34 999, 99 грн, заборгованість за процентами - 78 100,27 грн, штрафні санкції 17 500,00 грн, загальною сумою 130 600,26 грн. Окремо треба зауважити, що Первісний кредитор не здійснював нарахування штрафних санкцій за Договором на період, визначений п. 6 Перехідних та прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про споживче кредитування». Умовами Договору, передбачено, що відповідно до п. 5.1.3. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Клієнта але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 31.07.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №31/07/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача (а.с.56-65). Ціна продажу за договором становить 2 851 827, 59 грн (п. 3.3 договору факторингу). Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025 року (а.с. 66) ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передав, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» прийняв реєстр боржників кількістю 2166, після виконання фактором пункту вимог 1.2 договору факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників, і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025р., листом від 01.08.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» про те, що в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані Новому кредитору - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS повідомлень (а.с. 71). Враховуючи вищезазначене, відповідачу належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. У даній справі, відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором було здійснено шляхом укладення Договору факторингу про відступлення ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» належне йому право вимоги. Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025р. та Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025р. (а.с. 81-82) перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №5125036 від 21.11.2024р. на загальну суму 130 600,26 грн, яка складається з: тіло кредиту - 34 999, 99 грн, заборгованість за процентами - 78 100,27 грн, штрафні санкції 17 500,00 грн. Рішення №251124/1 змінено найменування позивача із ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» ЄДРПОУ 44559822 на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» ЄДРПОУ 44559822 (а.с. 44). Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договором №5125036 від 21.11.2024р. строк кредиту 360 днів: з 21.11.2024 року по 16.11.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від №31/07/2025 від 31.07.2025р., строк дії Договору №5125036 від 21.11.2024р. не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01.08.2025 року по 16.11.2025 року (108 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 37 800,00 грн (34 999,99 грн * 1% = 350 грн*108 календарних дні) (а.с. 78-79). У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору №5125036 від 21.11.2024р., а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 115 900,27 грн (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 78 100,27 грн грн, проценти нараховані ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у сумі 37 800,00 грн). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором №5125036 від 21.11.2024р. загальною сумою 168 400, 26 грн, яка складається: - 34 999,99 грн - сума заборгованості з тіла кредиту; - 78 100,27 грн - сума заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором; - 37 800,00 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими позивачем за 108 календарних днів; - 17 500,00 грн штрафні санкції. Так, відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (тут та надалі - у редакції, чинній станом на дату укладення кредитного договору) передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України). У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі ст. 1082 ЦКУ боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). З розрахунків заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач у повному обсязі кредит не повернув. Доказів проведення повного розрахунку за отриманим кредитом з позивачем чи з первісним кредитором матеріали справи не містять. Отже, відповідач умови кредитного договору порушив та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитом не повернув. ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі договору факторингу, який відповідачем не оспорювався. Суд, здійснивши перевірку розрахунків заборгованостей за кредитом, арифметичних чи логічних помилок та неузгодженостей не виявив. Заборгованість за процентами нарахована правильно, виходячи з процентної ставки, що була узгоджена сторонами у договорі (1 % в день). Проценти нараховані позивачем у межах строку кредитування, встановленого договором, та не перевищують суму процентів, нарахованих за ставкою, визначеною умовами кредитного договору. Відповідач наведене у позовній заяві не спростував, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористався, доказів сплати заборгованості за кредитним договором позивачеві, або належних доказів на спростування отримання кредиту - до суду не надав. Аналізуючи вищезазначені норми права та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав останнім, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2 422,40 грн (а.с. 1). З урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 2 422,40 грн. Крім того позивач просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, на підтвердження яких надав відповідні докази. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У відповідності до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Представник позивача Столітній М.М. на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу надав до суду: копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АІ №2076684; копію рахунку на оплату замовлення №14113-22/12-2025 від 22.12.2025р; копію акту №14113 прийому-передачі робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 22.12.2024р.; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.09.2020р серії КС № 9422/10, копію договору №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024р., укладеного між ТОВ ''ФК ''ФІНТРАСТ УКРАЇНА'' та адвокатом Столітнім М.М., копію заявки №14113 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024р., відповідно до якого загальна вартість наданої правової допомоги становить 10 000 грн. Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які він має понести після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; договір про надання правничої допомоги; акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), заявку на виконання доручення до договору тощо. Такі докази завчасно були направлені відповідачці. Здійснюючи розподіл витрат на правничу допомогу у даній справі суд зазначає, що фактично справа розглядалася без участі сторін; по цій справі відбулося лише два судових засідання; така категорія справ є розповсюдженою, а позовні заяви шаблонними; спір є нескладним у правозастосуванні; відповідач жодних заперечень проти позовних вимог до суду не надавав та є слабшою стороною у правовідносинах з фінансовою установою (позивачем); сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сукупності зі сумою боргу, що стягуються судом у результаті задоволення позову, можуть бути надмірним фінансовим тягарем для відповідача. Крім того, суд ураховує, що такі види робіт як складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо та участь у судових засіданнях, які в цілому оцінені в договорів між позивачем та адвокатом, але фактично не надавалися, адже відповідач відзив не подавав, а судове засідання проведено за відсутності сторін. З наведених підстав суд уважає, що пред`явлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу є дещо завищеним, та суд частково відмовляє позивачеві у відшкодуванні здійснених ним витрат на правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн та, відповідно, стягує з відповідача на користь позивача вказану суму у рахунок понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved