Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. за Кредитним договором №1368-9720 від 22.03.2024 в розмірі 43 460 гривень 00 копійок, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 12 000 гривень 00 копійок; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 31 460 гривень 00 копійок. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.03.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1368-9720. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор C8711, для підписання Кредитного договору №1368-9720 від 22.03.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Укладення договору без отримання SMS-повідомлень, входу до особистого кабінету та без введення одноразового коду було б неможливим, що підтверджує свідоме волевиявлення відповідача. Відповідно до умов Кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 12 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка 1,75 % в день; стандартна % ставка 2,50 % в день. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1368-9720 від 22.03.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 10.09.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором №1368-9720 від 22.03.2024 становить 84 200 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 12 000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 72 200 грн. Порядок нарахування зазначеної суми заборгованості відображено в розрахунку сум заборгованості за Кредитним договором. Кредитодавець ухвалив рішення щодо можливості застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальника за нарахованими процентами у розмірі 40 740,00 грн за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором у сумі 43 460 грн. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника неповну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: 43 460 гривень 00 копійок, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 12 000 гривень 00 копійок; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 31 460 гривень 00 копійок. 31.10.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , діючи через представника адвоката Дейнека О.В., подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та заперечення проти заявлених позовних вимог, в якій просив частково задовольнити позов. Представник відповідача заперечував проти заявленого розміру заборгованості, вказуючи, що вимоги позивача у частині стягнення процентів є безпідставними. Зазначала, що умовами кредитного договору передбачено реальну річну процентну ставку на рівні 812,50 %, що, на її переконання, суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів», принципам добросовісності та розумності, а також створює істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Представник відповідача вважає, що умови договору щодо розміру процентної ставки є нікчемними в силу закону, а тому не створюють правових наслідків з моменту укладення договору. З огляду на викладене відповідачка просила суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс», застосувавши наслідки нікчемності умов договору щодо розміру реальної річної процентної ставки, а також покласти судові витрати у справі на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Сторони в судове засідання не з`явилися, попередньо зверталися із заявами про здійснено розгляду справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.113 Розділу V Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Відповідно до наказу ДСА «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України» від 20.08.2019 № 814, у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, складання внутрішнього опису здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (credos.com.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: Договір кредиту (примірний Договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. 22.03.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1368-9720 від 22.03.2024 (Кредитний договір). Як вбачається із змісту Кредитного договору, разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 12000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка 1,75 % в день; стандартна % ставка 2,50 % в день. У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» - зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор С8711 для підписання договору №1368-9720 від 22.03.2024. Укладення договору без отримання SMS-повідомлень, входу до особистого кабінету та без введення одноразового коду було б неможливим, що підтверджує свідоме волевиявлення відповідача. Без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу. Аналогічний висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року, по справі 127/33824/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Умовами Кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем передбачено, що тип процентної ставки за користуванням Кредитом фіксована та процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом. Позивач здійснює лише нарахування по процентам за користування кредитом в строк договору, що погоджений між сторонами та не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору. Проценти за користування кредитом, правове регулювання яких передбачене відповідно ст. ст.ст.1048, 1056 ЦК України, що нараховуються протягом строку договору не є неустойкою (пенею) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржником за договором. Статтею 5 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать такі послуги, зокрема, послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. У відповідності до частини першої статті 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто і в такому разі відповідач має прийняти виконання зобов`язання за Кредитним договором, запропоноване за Позивача третьою особою. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. В подальшому, відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 10.09.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором №1368-9720 від 22.03.2024 становить 84 200 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 12 000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 72 200 грн. Порядок нарахування зазначеної суми заборгованості відображено в розрахунку сум заборгованості за Кредитним договором, який додається до цієї Позовної заяви. Разом із тим повідомляємо, що Кредитодавець ухвалив рішення щодо можливості застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальника за нарахованими процентами у розмірі 40 740,00 грн за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором у сумі 43 460 грн. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника неповну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: 43 460 гривень 00 копійок, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 12 000 гривень 00 копійок; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 31 460 гривень 00 копійок. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк, фінансова установа). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Отже, згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Водночас вимоги договору не можуть суперечити імперативним нормам законодавства, що прямо передбачено статтями 203, 215 ЦК України. Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивачем було визначено та застосовано до відповідача денну процентну ставку у розмірі 2,50 % від суми кредиту. Позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги, посилався на правомірність застосування такої ставки як погодженої сторонами договору. Разом з тим, оцінюючи правомірність нарахованих позивачем процентів, суд виходить із положень Закону України «Про споживче кредитування», який має спеціальний характер та підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець має право встановлювати проценти, комісії та інші платежі, однак їх розрахунок має здійснюватися у спосіб, визначений законом. При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою. Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Отже, закон прямо обмежує максимальний розмір денної процентної ставки, що може застосовуватися кредитодавцем. Це імперативна норма, яка не допускає договірного відступу. Встановлена позивачем денна процентна ставка 2,50 % є такою, що у 1,5 рази перевищує гранично допустимий законом показник, а тому суперечить наведеній нормі закону та не може застосовуватися при визначенні розміру заборгованості. Таким чином, нарахування позивачем процентів за користування кредитом, виходячи з розміру 2,50 % на день, є незаконним, оскільки порушує вимоги пункту 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими лише ті нарахування, які здійснені у межах максимально допустимого розміру 1 % на день, тоді як решта нарахувань підлягає визнанню такими, що ґрунтуються на нікчемній умові договору, і не можуть бути включені до розміру заборгованості. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: у частині стягнення основного боргу та процентів у межах встановленого законом граничного розміру. Нарахування процентів, здійснене виходячи з денної ставки 1,50 %, суд визнає протиправним та таким, що не підлягає стягненню. Враховуючи те, що сума заборгованості (тіло кредиту): 12 000 грн., допустима денна ставка (п. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування»): 1 % на день, кількість днів нарахування: 300 днів, проценти = сума боргу ? 1 % ? кількість днів проценти = 12000 ? 0,01 ? 300, розрахунок 12 000 ? 0,01 = 120 грн на день 120 ? 300 = 36 000 грн. Отже, сума процентів за 300 днів за максимально допустимою законом ставкою 1 % становить: 45 000 грн. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливим стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором №1368-9720 від 22.03.2024, в розмірі 43 460 гривень 00 копійок, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 12000 гривень 00 копійок; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 31 460 гривень 00 копійок., а саме суму яку було заявлено позивачем, оскільки в разі здійснення перерахунку сума заборгованості буде більшою ніж позовні вимоги, а тому суд відхиляє заперечення відповідспс. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційна до задоволених вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню з відповідача. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: approved