Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит ТУ Ю» звернулося до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.05.2024 між ТОВ «Кредит ТУ Ю» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20240410753358. Відповідно до п. 1.1 договору, позивач зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі, строком на 24 місяці, до 09.05.2026 (включно). Загальний розмір кредиту за Договором складає 25 000,00 грн., що включає суму визначену в п. 1.1 Договору та суму Авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п.3.4. цього Договору. Цільове призначення: на споживчі потреби. Відповідач доручає кредитору в момент такого надання утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню відповідачу. Тобто на рахунок/платіжну картку відповідача зараховується сума кредиту за вирахуванням суми зазначених Авансових процентів (п. 3.4 Договору). Розмір процентної ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом 25% в день; з другого дня користування кредитом до кінця строку на який надається кредит 0,195% в день. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.3 Договору). Пунктом 1.4 Кредитного договору визначено, що строк кредитного договору 24 місяці, строк на який надається кредит: з моменту надання по терміни, визначені Графіком платежів, вказаному у п. 1.5 Кредитного договору, з кінцевим терміном повернення 09.05.2026. Умовами Кредитного договору встановлено, що загальна вартість кредиту для відповідача на дату укладення Договору становить 47133,61 грн. (п. 1.8 Договору). ТОВ «Кредит ТУ Ю» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу кредит у розмірі 25 000,00 грн. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, за весь час дії Договору ним було сплачено: 10.06.2024 2000,00 грн; 15.07.2024 2000,00 грн, у зв`язку з чим станом на 29.10.2025 утворилась заборгованість у розмірі 44946,97 грн., що складається з: заборгованості за основною сумою отриманого кредиту 23965,60 грн; заборгованості по відсотках 16192,37 грн; суми штрафних санкцій 4789,00 грн. Враховуючи вищевикладене представник позивача ТОВ «Кредит ТУ Ю» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Кредит ТУ Ю» заборгованість за кредитним договором в сумі 44946,97 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн. Представник позивача ТОВ «Кредит ТУ Ю» у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] двічі у судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялась належним чином у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, приходить до наступного. Як встановлено судом, 10.05.2024 між ТОВ «Кредит ТУ Ю» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 20240510753358. Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в сумі 20 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі, передбачені Договором. Загальний розмір кредиту за Договором складає 25 000,00 грн., що включає суму визначену в п. 1.1 Договору та суму Авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п.3.4. цього Договору. Цільове призначення кредиту (мета отримання): на споживчі потреби (п. 1.2 Договору). Розмір процентної ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом 25% в день Авансові проценти); з другого дня користування кредитом (включно) до кінця строку на який надається кредит 0,195% в день (поточні проценти). Тип процентної ставки фіксована (п. 1.3 Договору). Пунктом 1.4 Кредитного договору визначено, що строк на який надається кредит: з моменту надання по терміни, визначені Графіком платежів, вказаному у п. 1.5 Кредитного договору, з кінцевим терміном повернення 09.05.2026 (включно). Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за його користування, здійснюватиметься згідно Графіку платежів, який передбачає кількість платежів, їх орієнтовний розмір та періодичність внесення (п. 1.5 Договору). Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника/платіжну картку позичальника [NUMBER] в АТ «ПУМБ» (п. 2.1 Договору). Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки з повернення кредиту на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі. Проценти нараховуються протягом строку на який надається кредит з моменту надання до кінцевого терміну повернення кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору (п. 3.1 Договору). Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кожного платежу, день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується. Розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів у місяці 30, у році 360, тобто метод «30/360» та враховують умови визначені в п. 3.1 Договору (п. 3.2 Договору). Сплата поточних процентів здійснюється позичальником в кожну дату внесення, що визначена в Графіку платежів за період, що передує такій даті внесення (п. 3.3 Договору). Сплата Авансових процентів, що нараховані за період вказаний в п. 1.3 Договору та складають 5000,00 грн., здійснюється позичальником авансом в день отримання кредиту. Для сплати цих процентів на вказану суму кредитор надає позичальнику кредит. При цьому, з ціллю оплати зазначених процентів, позичальник доручає кредитору в момент такого надання утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню відповідачу. Тобто на рахунок/платіжну картку відповідача зараховується сума кредиту за вирахуванням суми зазначених Авансових процентів (п. 3.4 Договору). Прострочення позичальником оплати кредиту (чергового платежу) та/або звернення кредитора до суду про стягнення заборгованості по Договору, не зупиняє нарахування процентів протягом строку, вказаного в п. 1.4 Договору, крім випадку прийняття окремого рішення (п. 3.5 Договору). Позичальник здійснює платежі за Договором у такій черговості: - у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; - у другу чергу сплачується сума кредиту за процентами за користування кредитом; - у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за Договором (п.п. 5.2 Договору). Загальна вартість кредиту для позичальника на дату укладення цього Договору становить 47 133,61 грн. (п. 1.8 Договору). У разі прострочення позичальником строків сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (чергового платежу) останній сплачує кредитору пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми кредиту (суми чергового платежу) та/або процентів за кожен день прострочення. При цьому, нарахована сума не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період , за який оплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу, а сукупна сума пені не може перевищувати половину кредиту (п. 7.2 Договору). Підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він до укладення даного Договору отримав вичерпну інформацію в письмовій формі про умови надання кредиту, а також отримав інформацію необхідну для отримання кредиту, що була надана кредитором за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту); що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.01, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» (п. 8.1.1 Договору). Позивачем додано Паспорт споживчого кредиту від 10.05.2024, Заяву-анкету позичальника від 10.05.2024 та Заяву приєднання до умов Договору Приєднання про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів. ТОВ «Кредит ТУ Ю» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу кредит у розмірі 25 000,00 грн. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, за весь час дії Договору ним було сплачено: 10.06.2024 - 2000,00 грн; 15.07.2024 - 2000,00 грн, у зв`язку з чим станом на 29.10.2025 утворилась заборгованість у розмірі 44946,97 грн, що складається з: заборгованості за основною сумою отриманого кредиту 23965,60 грн; заборгованості по відсотках 16192,60 грн.; суми штрафних санкцій 4789,00 грн. Вказана заборгованість підтверджується випискою по фінансовому кредитному договору №20240510753358 від 10.05.2024. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Пункт 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в строк, встановлений договором, відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В силу ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, підписання кредитного договору №20240510753358 від 10.05.2024 свідчить про те, що [PERSON] всі умови даного договору цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього. Вказаний вище договір був прочитаний та підписаний сторонами. Таким чином, своїми підписами сторони письмово підтвердили та закріпили те, що вони діяли свідомо, були вільні в укладені договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Позиція суддів Верховного Суду з питання «письмової форми» одностайна. Наприклад, у справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. У справі «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» ЄСПЛ наголосив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри (постанова Верховного Суду від 10 вересня 2024 року у справі № 523/4865/18). Верховний суд у постанові по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 зробив такі висновки: до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі N 911/3685/17. Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Крім того, в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Як зазначено вище, [PERSON] здійснив часткову сплату по вищевказаному кредитному договору , а саме 10.06.2024 2000,00 грн; 15.07.2024 - 2000,00 грн., що свідчить про укладення вищевказаного договору та часткова його сплата, яка свідчить про визнання ним боргу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов`язання, відповідач в свою чергу, не виконує зобов`язання в повному обсязі за вищевказаним Договором, у зв`язку з чим має заборгованість з повернення тіла кредиту та відсотків, що передбачено умовами укладеного Кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Встановлено, що у зв`язку з неналежними невиконанням взятих на себе зобов`язань, відповідач має заборгованість за кредитним договором №20240510753358 від 10.05.2024 у розмірі 44946,97 грн., яка складається з: 23965,60 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16192,37 грн. - сума заборгованості по відсотках; 4789,00 грн. сума штрафних санкцій. Звертаючись до суду з вищевказаними вимогами, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, яка виникла у відповідача за порушення умов Договору. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Оскільки відповідач, як встановлено матеріалами справи отримав кредит, вказані кошти в повному обсязі не повернув в строк визначений в договорі, що підтверджується матеріалами справи та даний факт не спростований відповідачем, тому враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит ТУ Ю» є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України «Про судовий збір»). Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, що беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з розглядом справи і рішенням, а у випадках звільнення від сплати цих людей це витрати держави, яку воно несе у зв`язку з рішенням конкретної справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Зазначена сума судового збору була сплачена враховуючи те, що позовна заява позивачем була подана до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», то у відповідності до ЗУ «Про судовий збір», застосовується понижуючий коефіцієнт 0,8, що узгоджується з правовою позицією, висловлену Верховним Судом в ухвалах від 14.12.2021 у справі № 9901/454/21, від 31.01.2022у справі № 316/356/20, від 03.02.2022у справі № 300/1617/21, від 14.02.2022у справі № 560/4216/21, від 15.02.2022у справі № 560/8629/21. Такої правової позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у справі № 916/228/22 ( п. 8.23). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені при зверненні до суду у вищевказаному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved