Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №1325825253103 від 15.09.2023 в розмірі 11 975 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при зверненні до суду в розмірі 2 422 грн. 40 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп. Вимоги позову мотивовані тим, що 15.09.2023 між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №1325825253103 в формі електронного договору, відповідно до умов якого відповідач отримав позику в сумі 4 000 грн. 00 коп. на картковий рахунок на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором, та додатках до нього. Первісний кредитор виконав умови договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти у вказаному розмірі, однак відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати процентів і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс», який набув права вимоги до відповідача на підставі укладеного 22.07.2024 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Віва Капітал» Договору факторингу №22072024. Представник позивача вказує, що загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 11 975 грн. 00 коп., що складається із боргу за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн. 00 коп., заборгованості по процентам в розмірі 7 975 грн. 00 коп. Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, у зв`язку із чим він має заборгованість перед позивачем, представник ТОВ «Діджи Фінанс» і вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 12.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак, згідно змісту позову, просив суд розглянути справу за його відсутності та вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, не надала суду пояснень про причини неявки, відзив на позов до суду не надавала. Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив, позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України , згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2023 на підставі анкети заяви на отримання кредиту, поданої [PERSON] , між нею та ТОВ «ФК «Віва Капітал» було укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1325825253103, відповідно до умов пункту 1.1. якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно пункту 1.2 Договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1325825253103 від 15.09.2023, сума кредитного ліміту складає 4 000 грн. 00 коп., тип кредиту кредитна лінія. Пунктом 1.3 Договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1325825253103 від 15.09.2023 встановлений строк його дії 120 днів, строк повернення кредиту - 13.01.2024 або достроково. Відповідно до пунктів 1.4, 1.4.1, 1.4.2 Договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1325825253103 від 15.09.2023, тип процентної ставки фіксована. Дисконтна процентна ставка становить 2,25 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в пункту 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 14 по 20 день включно. Базова процентна ставка складає 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 днів користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту. Відповідно до пункту 1.7 Договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1325825253103 від 15.09.2023, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору становить 15 800 грн. 00 коп. На умовах пунктів 4.3.1, 4.3.2, 4.3.5 Договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1325825253103 від 15.09.2023 відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом, дотримуватись строків виконання зобов`язань, передбачених цим договором, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором. Вказані умови кредитування відображені в Паспорті Договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1325825253103 від 15.09.2023, який підписано електронним підписом відповідача [PERSON] . Також відповідач була ознайомлена з Графіком платежів, який є Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1325825253103 від 15.09.2023. Як встановлено в судовому засіданні, вказаний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби згідно Закону України «Про електронну комерцію». Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статей 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За викладених обставин, із врахуванням вказаних норм чинного законодавства, суд вважає доведеною обставину укладення між [PERSON] та ТОВ «ФК «Віва Капітал» Договору про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1325825253103 від 15.09.2023. Відповідно до наявних в матеріалах справи письмових доказів, а саме повідомлення ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 24.12.2025 за вих..№32397-1296075602-24122025, 15.09.2023 на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано грошові кошти в розмірі 4 000 грн. 00 коп. Номер карткового рахунку № [NUMBER] був вказаний відповідачем [PERSON] як реквізит банківської карти при зарахування кредитних коштів в анкеті заяві на отримання кредиту від 15.09.2023. Згідно наявних письмових матеріалів справи, 22.07.2024 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Віва Капітал» було укладено Договір факторингу №22072024, за умовами пункту 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пункту 4.1 Договору факторингу №22072024 від 22.07.2024, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання відповідного Реєстру прав вимог. За змістом Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №22072024 від 22.07.2024, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги щодо боржника [PERSON] , номер кредитного договору 1325825253103, сума заборгованості 11 975 грн. 00 коп. Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За таких обставин суд вважає доведеним факт переходу до ТОВ «Діджи Фінанс» прав вимоги до боржників про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вказаними у відповідних Реєстрах боржників, зокрема до [PERSON] . Відповідно до вимог частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається із наданих суду письмових доказів, відповідач [PERSON] в порушення вказаних вище норм чинного законодавства не виконала своїх зобов`язань, передбачених умовами договору, та, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості, має заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1325825253103 від 15.09.2023 в розмірі 11 975 грн. 00 коп., що складається із боргу по тілу кредиту в розмірі 4 000 грн. 00 коп., боргу по відсотках в розмірі 7 975 грн. 00 коп. На підставі вказаних норм чинного законодавства та досліджених письмових матеріалів справи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання відповідачем свого зобов`язання, що випливає з кредитного договору, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача суду надано: договір №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Лівак І.М.; детальний опис робіт (наданих послуг) на підставі договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 17.11.2025, згідно змісту якого загальна вартість робіт наданих послуг і виконаних робіт на підставі договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025 склала 6 000 грн. 00 коп. За викладених вище обставин, приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані представником позивача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, а також враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо позовної вимоги про стягнення витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правничої допомоги в розмірі 6 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved