Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

І.Зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Процик В.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , аліменти, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а її матір`ю [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла і після її смерті малолітня [PERSON] проживає у сім`ї позивачки [PERSON] , яка фактично опікується нею. Коли малолітній [PERSON] виповнився 1 рік 8 місяців відповідач пішов із сім`ї із того часу участі у її вихованні не приймає, не цікавиться її життям та станом здоров`я, не відвідує за місцем проживання та навчання, телефоном чи через інші засоби зв`язку з дитиною не спілкується, не підтримує із нею родинних стосунків, не вітає з днем народження, що свідчить про те, що [PERSON] самоусунувся від участі у вихованні дочки та повністю відсутній у її житті. Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач тривалий час свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] відповідатиме інтересам дитини. Крім того, позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , аліменти, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.02.2026 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позов не подав, сторона позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі не проводилися. ІІІ. Позиції сторін викладені в судовому засіданні. Представник позивачки [PERSON] адвокат Процик В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . За життя, 16.07.2024 [PERSON] , знаючи про наявність у неї невиліковного захворювання та неможливість самостійно здійснювати догляд за дитиною, передала дочку [PERSON] під опіку [PERSON] , з якою познайомилася під час лікування. З того часу дитина проживає в сім`ї позивачки, яка нею фактично опікується. Відповідач, батько дитини, участі у її вихованні та утриманні узагалі не приймає, у телефонній розмові з представниками служби у справах дітей повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, а тому позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] відповідатиме інтересам дитини. Що стосується позовних вимог у частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки, представник позивачки просив стягувати такі на особистий рахунок дитини, а не на користь позивачки як про те, зазначено у позовній заяві, зважаючи що опіку над малолітньої ще не встановлено. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Кейко Д.О. не заперечувала щодо задоволення позовних вимог посилаючись на обставини викладені у висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Карназей А.І. позовні вимоги підтримала вказавши, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітньої дочки відповідатиме інтересам дитини. Пояснила, що за життя матір малолітньої [PERSON] , користуючись правом наданим їй ч.2 ст. 151 СК України, передала малолітню дочку на виховання позивачки [PERSON] . Наказами служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 21 та № 22 від 04.02.2026 малолітню [PERSON] , [INFO] , постановлено на первинний облік служби у справах дітей, як дитину, яка залишилася без батьківського піклування та тимчасово влаштовано у сім`ю [PERSON] . У подальшому [PERSON] має намір встановити опіку над цією дитиною. ІІІ. Фактичні обставини у справі встановлені судом. Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 29.08.2012, що [PERSON] народилася [INFO] у м.Добропілля, Донецької області, і її батьками є [PERSON] та [PERSON] . 15.04.2016 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим її прізвище змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15.04.2016. 16.07.2024 [PERSON] та [PERSON] звернулися із спільною заявою до заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів Крупецької сільської ради в якій просили надати погодження органу опіки та піклування на супровід малолітньої [PERSON] , [INFO] , з Крупецької територіальної громади Шепетівського району Хмельницької області до Нетішинської територіальної громади Шепетівського району Хмельницької області. Уповноважений [PERSON] , під час супроводу малолітньої, взяв на себе відповідальність за її життя та здоров`я. Відповідно до довідки № 6826-5003402125 від 15.08.2024 виданої Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої зареєстроване по [ADDRESS] , взята на облік внутрішньо переміщеної особи. Законний представник, що супроводжує малолітню особу [PERSON] . Місце перебування: [ADDRESS] . 24.06.2025 у Фюрстенфельдбрук померла [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання Гребенцель, місце народження Добропілля, Україна, що підтверджується свідоцтвом про смерть, переклад якого з німецької на українську мову здійснено 02.09.2025 перекладачем Гавришків Н.М., справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.09.2025 складеного спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради за адресою: [ADDRESS] , за вказаною адресою проживають: [PERSON] , її чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Батько малолітньої [PERSON] , відповідач [PERSON] достовірно обізнаний про перебування дочки у сім`ї [PERSON] , що підтверджується його заявою від 10.04.2025, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В., в який він надав дозвіл на виїзд дитини за межі України у супроводі [PERSON] . Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області № 21 від 04.02.2026, малолітню [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , поставлено на первинний облік служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради, як дитину, яка залишилася без батьківського піклування. Наказом служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області № 22 від 04.02.2026, малолітню [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Добропілля, Донецької області, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , тимчасово влаштовано в сім`ю знайомої [PERSON] . Як убачається з інформації директора Нетішинської гімназії «Ерудит» Нетішинської міської ради Конончук Н. за № 628 від 12.09.2025, [PERSON] , батько учениці [PERSON] протягом 2024-2025 навчального року до класного керівника не звертався, батьківських зборів не відвідував, у шкільному житті дитини участі не брав. Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства Нетішинської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги» за № 510 від 22.09.2025, наданої на запит служби у справах дітей, жодного разу [PERSON] , [INFO] , у супроводі батька до лікаря-педіатра не зверталася. [PERSON] не цікавився станом здоров`я дитини. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] на ім`я начальника служби у правах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Карназей А. від 28.08.2025, він є рідним братом малолітньої [PERSON] . З 2014 року батько вихованням сестри не займається, не цікавиться її здоров`ям, матеріальної допомоги не надає, участі у її житті не приймає. 16.09.2025 службою у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради на адресу [PERSON] направлено запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини, з метою вирішення питання про надання висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області за № 12/12-02-03/25, визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі змісту висновку [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 07.10.2025 не з`явився, у телефонній розмові повідомив, що з 2014 року не займається вихованням та утриманням дочки [PERSON] , зазначив, що на даний час не має постійного місця проживання та має тимчасові заробітки у м.Києві. Повідомив, що в інтересах дитини, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. 09.10.2025 службою у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради на адресу [PERSON] направлено повідомлення про надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Частиною 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 2 статті 151 СК України передбачено, що батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень даних в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Досліджені судом докази вказують на те, що відповідач [PERSON] з 2014 року нехтує потребами своєї малолітньої дочки, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичного догляду, лікування, не спілкується з нею, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, свідомо уникає зустрічей з дитиною. З часу смерті матері дитини, достовірно знаючи, що дочка влаштована у сім`ю сторонньої для неї особи, відповідач [PERSON] не змінив своєї поведінки щодо участі у житті та вихованні дитини. Під час розгляду справи відповідач будь-яких заперечень щодо позову не висловив, що свідчить про відсутність у нього бажання брати участь у її вихованні та змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків. На підставі вищевикладеного, враховуючи винну поведінку відповідача щодо ухилення від виховання дочки, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, суд дійшов висновку, що останнього слід позбавити батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . При цьому суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Щодо позовних вимог у частині стягнення аліментів. Згідно з частинами 2, 3 ст. 166 ЦПК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню малолітньої дитини, хоча за віком та станом здоров`я є працездатним, тобто має фізичну можливість працювати, отримувати певний матеріальний дохід та має можливість брати участь в утриманні своєї дитини, доказів протилежного суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На час розгляду справи малолітня [PERSON] , до вирішення питання про надання їй відповідного статусу та влаштування до сімейних форм виховання таких як: усиновлення, опіка/піклування, прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу, тимчасово влаштована в сім`ю позивачки. Водночас суд звертає увагу на те, що тимчасове влаштування дитини це короткотерміновий захід для порятунку дитини, поки вирішується її доля. Станом на дату ухвалення рішення не визначено опікуна дитини, тобто особи, яка, зокрема, матиме право на отримання вказаних аліментів. А тому, на переконання суду, найбільш доцільним буде стягувати аліменти безпосередньо на користь дитини та зараховувати їх на банківський рахунок дитини відкритий уповноваженим органом опіки та піклування. Такий спосіб стягнення забезпечить охорону прав дитини на утримання та отримання аліментів у свою власність, що відповідатиме положенням ч. 1 ст. 179 СК України. Зважаючи на те, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання дитини, суд вважає, що з [PERSON] на користь та на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.12.2025 і до досягнення нею повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Як убачається з матеріалів позовної заяви позивачем визначено суму понесених судових витрат з яких: 1211,20 гривень витрати понесені на оплату судового збору (за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав), 5500,00 гривень орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу. Понесення витрат на оплату судового збору підтверджується платіжною інструкцією від 04.01.2026 на суму 1211,20 гривень, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Статтею 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, до позовної заяви позивачкою долучено договір про надання правничої допомоги у цивільній справі укладений між адвокатом Проциком В.В. та [PERSON] від 26.12.2025, предметом якого є надання правової допомоги у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідно до п. 4.1 договору клієнт оплачує адвокату гонорар у сумі зазначеній у додатковій угоді. Клієнт або особа, якій доручено здійснити оплату послуг адвоката, сплачує обумовлену суму гонорару в день укладення договору. Разом з цим матеріали справи не містять додаткової угоди до договору чи будь-яких доказів на підтвердження розміру гонорару адвоката. Такі докази не подані стороною позивача до закінчення судових дебатів у справі, заяви про те, що такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду також не зроблено. Враховуючи, що стороною позивача не доведено розміру понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд позбавлений можливості вирішити питання про відшкодування таких витрат. Частинами 1, 6 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved