Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

08.01.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 2529,98 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем в період з травня 2022 по листопад 2025 року (включно) за адресою: [ADDRESS] було спожито природний газ на загальну суму 2529,98 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачами. Вказує, що постачальник звернувся до Шевченківського районного суду м.Львова з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою від 09.01.2025 у справі №466/57/25 постачальнику було відмовлено у видачі судового наказу. Зазначає, що компанія, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» від 19.10.2018 № 867 і є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 та ст. ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» від 30.09.2015 № 2500 визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. Боржником постачальнику була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 20.10.2020 року. На умовах договору позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природнього газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до діючих тарифів. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ №119/4.3.1-76257-2025/220000365 від 09.10.2025 в сумі 2516,05 грн, яка залишилась незадоволеною відповідачем. Позивачем в період з травня 2022 року по листопад 2025 року включно було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 2529,98 грн. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності. Проти заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ...» на території України. Боржником постачальнику була надана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 20.10.2020 року. Згідно з довідкою про фінансовий стан, поточний стан рахунку [NUMBER] (сальдо) споживача [PERSON] складає 2529,98 грн. Відповідно до копії вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 09.10.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» просило [PERSON] сплатити основну заборгованість у сумі 2516,05 грн (станом на момент пред`явлення вимоги). Оскільки станом на даний час заборгованість за спожитий природній газ не сплачена, позивач звернувся до суду з цим позовом. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 2, 3 ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо. На підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В порядку досудового врегулювання спору ТзОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на адресу відповідача [PERSON] направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ від 09.10.2025, згідно якої постачальник звернувся до відповідача із проханням в найкоротший строк сплатити основну заборгованість, однак така залишилася без виконання. На підтвердження заборгованості [PERSON] за спожитий природний газ позивачем долучено до матеріалів справи довідку про фінансовий стан по рахунку споживача [NUMBER] , згідно якого заборгованість відповідача за об`єктом, що знаходиться адресою: [ADDRESS] , за період 05.2022 11.2025 (включно) складає 2529,98 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності позовних вимог є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved