Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Позивач ТОВ Споживчий центр» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 15.05.2025 укладено кредитний договір (оферти) № 15.05.2025-100001042. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 2000,00 грн строком на 189 днів, до 19.11.2025. Між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 20.05.2025 та 27.05.2025 було укладено додаткові угоди до договору № 15.05.2025-100001042, врезультаті сума кредиту [PERSON] становить 6000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, натомість відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість в розмірі 18810,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн, по процентах в розмірі 8550,00 грн, комісії 420,00 грн, додаткової комісії 840,00 грн, неустойки 3000,00 грн, чим порушуються права позивача. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 15.05.2025-100001042 від 15.05.2025 у розмірі 18810,00 грн та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 09.02.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про розгляд справи належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд даної справи. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно, всебічно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ст.3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Судом встановлено, що відповідно до п.3.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 15.05.2025, за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти та комісію. Згідно п.3 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 15.05.2025, кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредитна лінія; строк, на який надається кредит - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів - встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. 15.05.2025 [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е721 підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 15.05.2025. Згідно вказаної Заявки: кредитор ТОВ «Споживчий центр»; позичальник [PERSON] відповідно до умов кредитного договору № 15.05.2025-100001042 від 15.05.2025 позичальнику надається кредит на наступних умовах: сума кредиту 2000,00 грн; строк, на який надається кредит 189 днів з дати його надання; дата повернення кредиту 19.11.2025; процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом; комісія, пов`язана з наданням кредиту 7% від суми кредиту та дорівнює 140,00 грн, комісія за обслуговування заборгованості - 140,00 грн у кожному з наступних 2 чергових періодів та неустойки 30,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Крім того, у вказаній заявці зазначено, що позичальник підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 15.05.2025-100001042 від 15.05.2025 з якими попередньо уважно ознайомився. 20.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено додатковий договір, за яким сторони домовились про збільшення суми кредиту, в результаті додаткового договору сума кредиту становить 5000,00 грн, другий транш кредиту на суму 3000,00 грн. Перерахування здійснювалось на рахунок споживача картку [NUMBER] хх-хххх-6185. Комісія пов`язана з наданням кредиту 7% , що дорівнює 210,00 грн.; комісія за обслуговування кредиту 350,00 грн.. 27.05.2025 сторони уклали додатковий договір, за яким домовились про збільшення суми кредиту на 1000,00грн, в результаті загальна сума кредиту становить 6000,00 грн. Перерахування здійснювалось на рахунок споживача картку [NUMBER] хх-хххх-6185. Комісія пов`язана з наданням кредиту 7% , що дорівнює 70,00 грн.; комісія за обслуговування кредиту 420,00 грн.. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 20223-1391-217599129 від 15.05.2025, № 20228-1391-218948674 від 20.05.2025, № 20235-1391-221245559 від 27.05.2025 ТОВ «Споживчий центр» через надавача платіжних послуг платника: ТОВ ФК «Контрактовий дім» здійснив перерахунок коштів на платіжну картку № [NUMBER] у сумі 2000,00 грн, 3000,00 грн. та 1000,00 грн. призначення платежу: видача за договором кредиту № 15.05.2025-100001042. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 15.05.2025-100001042 від 15.05.2025, заборгованість [PERSON] за даним кредитним договором складає 118810,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн, по процентах в розмірі 8550,00 грн, комісії 420,00 грн, додаткової комісії -840,00 грн, неустойки - 3000,00 грн. При цьому, доказів погашення відповідачем [PERSON] вищевказаної заборгованості позивачу ТОВ «Споживчий центр», матеріали справи не містять. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 15.05.2025-100001042 від 15.05.2025 в обумовлені договором строки та має заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн, по процентах в розмірі 8550,00 грн, комісії 420,00 грн та додатковій комісії 840,00 грн, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією на загальну суму 15810,00 грн підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення неустойки, суд вважає, що ця вимога не є правомірною. Так, ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України та який діє на даний час. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Вимоги позивача щодо стягнення пені є безпідставними оскільки з системного аналізу як приписів п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом спору свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття «ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». У даній справі неустойку, яку позивач просить стягнути з відповідача є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником в розумінні ст. 549 ЦК України, а тому відповідач звільняється від їх сплати на період воєнного стану. З огляду на викладене, у задоволенні позову в частині стягнення неустойки необхідно відмовити. Доводи позивача в частині вимог про стягнення неустойки суд вважає необгрунтуваними, та такими, що висновки суду не змінюють. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № НА00004884 від 23.01.2026, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково на 84,05 %, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2237,75 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial