Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У вересні 2025 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором № 104052550 від 03.04.2024 у загальному розмірі 44064,94 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 03 квітня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 104052550, за умовами якого ТОВ «Мілоан» надало Відповідачці 10000,00 гривень, шляхом переказу на картковий рахунок. Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідачки в особистому кабінеті через веб-сайт або мобільний додаток та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який було введено нею, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 24 вересня 2024 року ТОВ «Мілоан» відступило на підставі договору факторингу № 112-МЛ/Т право вимоги за кредитним договором № 104052550 від 03.04.2024 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" та, відповідно, останнє набуло права вимоги до [PERSON] . Згідно реєстру боржників від 29.09.2024 до Договору факторингу № 112-МЛ/Т від 24.09.2024 та розрахунку заборгованості, сума боргу Відповідачки перед ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" становить 44064,94 грн. та складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9600 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків- 28500 грн; прострочена заборгованість за комісією - 1000 грн; сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 4964,94 грн. Відповідачці було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості за вих. № 23930708/6606 від 12.08.2025. Посилаючись на невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 104052550 від 03.04.2024 та набуття ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги за вказаним договором, представник позивача просить суд задовольнити позов. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Заяв, клопотань, відзиву та заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні до суду не подавала. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, встановив наступні обставини: 03 квітня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] булоукладено договір про споживчий кредит № 104052550, відповідно до якого Товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 10000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Пунктом 1.3. договору визначено, що кредит надається строком на 345 днів. Повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом має здійснюватись Позичальником зі встановленою періодичністю згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору). Дата остаточного погашення - 14.03.2025. Денна процентна ставка - 1,99%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 124569,83 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 78575,00 грн. Комісія за надання кредиту - 1150,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,50 відсотків. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 547,50 річних, протягом решти періоду - 912,50 відсотків. У разі простроченая Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, Позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу дати платежу, вказаної в Графіку платежів, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення. Пеня не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Договір підписано Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора 975618. На підтвердження виконання свої зобов`язань за Договором в частині надання кредитних коштів Позивачем надано суду платіжне доручення № 86190963 від 03.04.2024. Згідно вказаного платіжного доручення, ТОВ «Мілоан» як платник, банк платника "ПриватБанк", було перераховано [PERSON] на банківську картку «Mastercard» № [NUMBER] грошові кошти в сумі 10000,00 грн із призначенням платежу: кредитні кошти від ТОВ "Мілоан" згідно договору 104052550. Із матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2024 року ТОВ «Мілоан» відступило на підставі договору факторингу № 112-МЛ/Т право вимоги за кредитним договором № 104052550 від 03.04.2024 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" та, відповідно, останнє набуло права вимоги до [PERSON] . Згідно реєстру боржників від 29.09.2024 до Договору факторингу № 112-МЛ/Т від 24.09.2024 та розрахунку заборгованості, сума боргу Відповідачки перед ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" становить 44064,94 грн. та складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9600 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 28500 грн; прострочена заборгованість за комісією - 1000 грн; сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання - 4964,94 грн. Відповідачці було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості за вих. № 23930708/6606 від 12.08.2025. Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі - Закон №675),пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675). Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З урахуванням викладених обставин, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] . На підтвердження виконання свої зобов`язань за Договором в частині надання кредитних коштів Позивачем надано суду платіжне доручення № 86190963 від 03.04.2024. Дослідивши вказане платіжне доручення, суд встановив, що воно не відповідає критеріям належності та достовірності, яким повинні відповідати засоби доказування у цивільному процесі, з огляду на таке. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Абзацом 14 п.3 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджене Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (це Положення розроблене відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 75), передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про операцію. Пунктами 43, 48, 51, 52 Положення №75 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг. У первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі. Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку. Повно та всебічно дослідивши копію платіжного доручення № 86190963 від 03.04.2024, встановлено, що на підставі вказаного документа не можна встановити дійсні обставини справи щодо перерахунку ТОВ «Мілоан» Відповідачці грошових коштів як кредитних в сумі 10000,00 грн, оскільки платіжне доручення не містить таких обов`язкових реквізитів первинного документа як: найменування банку, від імені якого складений документ, посаду особи, відповідальної за здійснення операції та правильність її оформлення (у платіжному дорученні відсутній підпис працівника банку, відповідального за здійснення операції, а також штамп (печатка) відповідної банківської установи про проведення банком означеної операції) та особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (будь яких підписів, в тому числі електронних цифрових, платіжне доручення не містить). При цьому, замість підпису відповідальної особи та печатки АТ КБ "ПриватБанк", який був банком платником, міститься печатка та підпис ТОВ "Мілоан", який є платником. У цьому контексті суд звертає увагу на те, що у дослідженому платіжному дорученні замість означених обов`язкових реквізитів для здійснення відповідної банківської операції, у платіжному дорученні зазначено відповідно «Mastercard» та 516875XXXXX3839, а також має містити усі відкриті цифри (номер рахунку), а не їх частину), що є об`єктивною перешкодою для здійснення будь-якою банківською установою такої грошової операції. Крім того, судом встановлено, що ані кредитний договір, ані графік розрахунків як додаток до нього, не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «Мілоан» мало перерахувати кредитні кошти в сумі 10000,00 грн відповідачці, зокрема, і того, що зазначений у платіжному дорученні. При цьому, суд ураховує, що Заява на тримання кредиту від 03.04.2024, містить реквізити платіжної картки теж у форматі 516875*39 та не містить підпису Відповідачки. В матеріалах справи відсутні докази, що рахунок, на який згідно вказаного платіжного доручення здійснювалося перерахування коштів, належить саме [PERSON] . Так само і відомості про щоденні нарахування та погашення за Договором, що по суті є розрахунком заборгованості, були сформовані самим ТОВ «Мілоан», а тому, вони не можуть вважатися беззаперечним належним доказом виконання ТОВ «Мілоан» своїх зобов`язань за договором, щодо надання відповідачці кредиту. Таким чином, додане до позовної заяви платіжне доручення, що завірене лише підписом уповноваженої особи і печаткою ТОВ «Мілоан», із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним і достовірним доказом надання Відповідачці кредитних коштів на виконання умов саме кредитного договору. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відтак, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодного первинного документу, який би засвідчив, що ТОВ «Мілоан» як позикодавцем були перераховані грошові кошти Відповідачці у розмірах, що передбачені кредитним договором, а Відповідачка ці кошти отримала. За змістом ст.84 ЦПК України учасник справи у разі саме неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, представник Позивача у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, а також не подав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, що узгоджується із положеннями ч.4 ст.12 ЦПК України. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування останній кредитних коштів, а отже і обставин видачі кредитних коштів, з метою доведення виконання умов договору про споживчий кредит, а також фактичного користування Відповідачкою кредитними коштами, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову. Відмовляючи у задовленні позову, суд не стягує з Відповідачки на користь Позивача судові витрати.

Outcome: dismissed