Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.08.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Р20.00200.004275682, відповідно до якого товариство надало клієнту кредит. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №07072023, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Р20.00200.004275682 від 30.08.2018 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до реєстру боржників №1 до Договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором в сумі 54919,94 грн, з яких: 29515,75 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 7252,43 грн сума заборгованості за відсотками, 18151,76 грн сума заборгованості за комісіями. Враховуючи вказане, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №Р20.00200.004275682 від 30.08.2018 у загальному розмірі 54919,94 грн та судові витрати. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 30.08.2018 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено кредитний договір №Р20.00200.004275682, відповідно до умов п.1.1. договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 49800 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою з обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5.5 % (Маржу Банку). Пункт 1.4 договору вказує, що станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку становить 9.5 %, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15 %. Пункт 1.10. договору зазначає, що за обслуговування кредиту Банком, що включає в себе надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. На підтвердження договірних відносин, позивачем подано паспорт споживчого кредиту, додаток до паспорта споживчого кредиту - Графік щомісячних платежів за кредитним договором, заяву-анкету [PERSON] , заяву №Р20.00200.004275682 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки ПАТ «Ідея Банк» від 30.08.2018, договір добровільного страхування життя №Р20.00200.004275682, ордер-розпорядження №1 про видачу кредиту, підстава: договір №Р20.00200.004275682 від 30.08.2018. Випискою АТ "Ідея Банк" по рахунку за період часу з 30.08.2018 по 07.07.2023 підтверджується, що відповідач використовувала кредитні кошти, а також погашала заборгованість за кредитним договором, що свідчить про дії, спрямовані на виконання умов кредитного договору. Згідно довідки-розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором№Р20.00200.004275682 сума заборгованості відповідача станом на 07.07.2023 становить 54919,94 грн, що складається з: 29515,75 грн заборгованості за основним боргом; 7252,43 заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, 18151,76 грн - заборгованість за комісією. 07.07.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №07072023 у відповідності до умов якого АТ «Ідея Банк» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєсті боржників. Як вбачається з платіжної інстукції №19913 від 11.07.2023 позивачем перераховано и первинному кредитору 15300000 грн за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №07072023 від 07.07.2023. Відповідно до реєстру боржників №1 від 07.07.2023 до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за №Р20.00200.004275682 від 30.08.2018 у розмірі 54919,94 грн, з яких: 29515,75 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7252,43 грн - сума заборгованості за відсотками, 18151,76 грн - сума заборгованості за комісіями. У свою чергу відповідач не долучив докази повернення кредиту в повному обсязі та не сплатив нараховані інші платежі, не спростував розрахунок заборгованості позивача. Частиною 1статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першоюстатті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідач допускав порушення умов повернення грошових коштів, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором, та достатніх для погашення його договірних зобов`язань. Враховуючи, що отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті в повному обсязі, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення отриманої суми кредитних коштів та процентів. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками слід задоволити. Щодо стягнення заборгованості за комісіями суд зазначає наступне. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятоюстатті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальнее настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, щоЗаконом України «Про споживче кредитування`безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинностіЗаконом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12цьогоЗакону. Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи. З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та відповідачем, суд дійшов висновку про те, що останній встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована плата за обслуговування кредиту в розмірі 18151,76 грн. не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Ідея банк» та стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 36768,18 грн. Згідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved