Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» 26.12.2025р. звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором кредиту №ДП 0007143 від 22.09.2024р. у розмірі 13 140 грн. та судових витрат, а саме судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. (матеріали позову сформовано та подано через систему «Електронний суд»). В обґрунтування позову вказує, що 22.09.2024 року між ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № ДП 0007143, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 6 000 грн. строком на 98 днів (з 22.09.2024 по 28.12.2024), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1% які нараховується за кожен день користування кредитом та застосовується в межах усього строку кредиту. Денна процентна ставка за цим Договором дорівнює 0,9%. Черговість та дата погашення відбувається згідно Додатку №1 Графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Комісія за надання Кредиту становить 260 грн., яка нараховується одноразово в день підписання цього Договору і не може бути збільшена. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за Кредитом становить 11 813,45 річних та визначається у Графіку платежів. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 11 231,8 грн. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 62xv6ZD2, що був надісланий на вказаний позичальником номер телефону - [NUMBER] ). Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №ДП 0007143 від 22.09.2024р. виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6 000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. 14.10.2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено договір факторингу №14/10/25 року, відповідно до умов якого, Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025 року, право вимоги щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ДП 0007143 від 22.09.2024 року перейшло до ТОВ «Діал Фінанс Груп». Так, відповідно до Реєстру прав вимог №14/10/25 від 14.10.2025 року - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу №14/10/25 від 14.10.2025 року, в тому числі до відповідача в сумі 13 140 грн. з яких 6 000 грн. - заборгованість за кредитом, 5 880 грн. - заборгованість за відсотками, 1 260 грн. - заборгованість за комісією. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №ДП 0007143 від 22.09.2024р. в загальному розмірі 13 140 грн. та судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. по сплаті судового збору та 4 500 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.01.2026р. матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси. 04.02.2026р. матеріали даної позовної заяви надійшли на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа надійшла у провадження судді Скляренко В.М. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.02.2026 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 26.02.2026р. на виконання ухвали від 05.02.2026р. на адресу суду від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» надійшла запитувана судом інформація. В судове засідання представник позивача ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» - Ткаченко Ю.О. не з`явилась, однак 18.02.2026р. подала суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника позивача та одночасно вказала, що позовні вимоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до [PERSON] про стягнення заборгованості підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету відповідача (документ доставлений 13.02.2026р.), а також шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача, викладеної у позовній заяві, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.09.2024 року між ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №ДП 0007143. Пунктом 1 Договору встановлено, що сума кредиту складає 6000 грн. Строк кредитування /Строк договору 98 днів (п. 3 Договору). Кредитодавець надає Кредит у безготівковій формі шляхом перерахування Кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної карти Позичальника, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю (п. 4 Договору), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 1% які нараховується за кожен день користування кредитом та застосовується в межах усього строку кредиту (п. 5 Договору). Денна процентна ставка за цим Договором дорівнює 0,9%. Крім того пунктом 5 Договору визначено, що черговість та дата погашення відбувається згідно Додатку №1 Графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Комісія за надання Кредиту становить 260 грн., яка нараховується одноразово в день підписання цього Договору і не може бути збільшена (п. 10 Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за Кредитом становить 11 813,45 річних та визначається у Графіку платежів (п. 13 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту - 11 231,8 грн. (п. 14 Договору). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 62xv6ZD2, що був надісланий на вказаний позичальником номер телефону - 380687747085) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 11-15, 18-21, 22, 23). Згідно квитанції №42703-55028-40314 від 22.09.2024 р., за посередництвом платіжної установи ТОВ «ПрофітГід» (PSP PLaton), яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» виконало своє зобов`язання та перерахувало на рахунок відповідача [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в розмірі 6 000 грн. (а.с. 24-25). Оскільки відповідач в добровільному порядку та у строки, визначені Кредитним договором №ДП 0007143 від 22.09.2024р. свої зобов`язання не виконав, то станом на 12.12.2025р. останній має заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 13 140 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за кредитом, 5 880 грн. - заборгованість за відсотками, 1 260 грн. - заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором /а.с. 5-6/. 14.10.2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» було укладено договір факторингу №14/10/25 року, відповідно до умов якого, Клієнт відступив Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор прийняв такі Права вимоги за плату на умовах, визначених цим Договором (26 зв.б. -33). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №14/10/25 від 14.10.2025 року, до позивача - ТОВ «Деал Фінанс Груп» перейшло і право вимоги заборгованості за кредитним договором №ДП 0007143 від 22.09.2024 року, укладеним із [PERSON] , на загальну суму заборгованості 13 140 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за кредитом, 5 880 грн. - заборгованість за відсотками, 1 260 грн. - заборгованість за комісією (34-35). Таким чином, ТОВ «Деал Фінанс Груп», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] про погашення наявної в нього заборгованості за кредитним договором №ДП 0007143 від 22.09.2024 року. . Отже, між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов`язання, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК), Закону України «Про споживче кредитування» та положеннями укладеного між сторонами Кредитного договору. Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Кредитному договорі і він користувався кредитними коштами, однак допустив порушення своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також сплати комісії. Наданий позивачем суду розрахунок розміру заборгованості відповідача /а.с. 5-6, 34-35/ про стан заборгованості [PERSON] відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору №ДП 0007143 від 22.09.2024р. Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору №ДП 0007143 від 22.09.2024р. відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 13 140 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 2 422,40 грн. /а.с. 7/. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, то на, підставі ч. 2 с. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд, з урахуванням наданих до справи доказів, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують надання позивачеві правової допомоги на суму 4 500 грн., а отже вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved