Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Кредитна спілка «Самопоміч» звернулась до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 травня 2025 року між Кредитною спілкою «Самопоміч та [PERSON] укладено кредитний договір №19508. За даним договором позивач надав відповідачу кредит в розмірі 38000,00 грн. (тридцять вісім тисяч грн. 00 коп.) на термін 24 місяці із сплатою 60% річних. Згідно договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіків розрахунків, що є невід`ємною частиною договору. Всупереч погодженим умовам договору, відповідач не дотрималася визначеного графіку розрахунків. Незважаючи на численні телефоні звернення, письмові листи про погашення боргу, відповідач свої зобов`язання не виконала. В результаті чого, станом на 07 січня 2026 року заборгованість відповідача становить 45959,20 грн., з яких: 33266,00 грн. - сума неповернутого кредиту, 12693,20 грн. - відсотки за користування кредитом. З огляду на вищевикладене, позивач просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Самопоміч» заборгованість за кредитним договором №19508 від 06.05.2025 року в розмірі 45959,20 грн. та судові витрати в розмірі 3328,00 грн. Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 02.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач не делегував свого представника в судове засідання, подав заяву (вх. №ЕП-194), в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглядати без участі представника Кредитної спілки «Самопоміч». Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідно до ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.05.2025 року між Кредитною спілкою «Самопоміч» та [PERSON] укладено кредитний договір №19508, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 38000,00 грн. на термін 24 місяців, зі сплатою 60% річних. Після підписання 06.05.2025 року кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у фінансової установи виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит. Відповідно до умов договору, відповідач [PERSON] зобов`язана була погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно графіку розрахунку, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.3.1.1 договору, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарних місяці. При цьому відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 07.01.2026 року утворилась заборгованість у розмірі 45959,20 грн., з яких: 33266,00 грн. - сума неповернутого кредиту, 12693,20 грн. - відсотки за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №19508 від 06.05.2025 року. Станом на день розгляду справи судом відповідач [PERSON] не вчинили жодних дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором №19508 від 06.05.2025, чим порушили права та інтереси позивача. Згідно зтст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1049 ЦК України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилались ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами 06.05.2025 року укладено кредитний договір №19508, згідно якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 38000,00 грн. на термін 24 місяці зі сплатою 60% річних. Відповідно до умов договору, відповідач [PERSON] зобов`язана була погашати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом згідно графіку розрахунку, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Однак, відповідачем [PERSON] було порушено зобов`язання, внаслідок чого станом на 07.01.2026 року утворилася заборгованість за кредитним договором №19508 від 06.05.2025 року у розмірі 45959,20 грн., з яких: 33266,00 грн. - сума неповернутого кредиту, 12693,20 грн. - відсотки за користування кредитом,. За загальним правилом (ч.1ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом, крім випадків встановлених цим Кодексом і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності. Отже, судом встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит у розмірі 38000,00 грн. Відповідач [PERSON] отримала кредит, користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість за кредитом. Разом з тим, відповідач [PERSON] належним чином не виконала умови кредитного договору, допустила виникнення заборгованості та у встановлений строк кошти не повернула. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. З урахуванням вимог частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3328,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved