Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Представник «Діджи Фінанс» адвокат Романенко М.Е. звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1305556082099 від 24.02.2026 у розмірі 10882,50 грн, а також судового збору в розмірі 2422,40 грн та 6000,00 грн витрати на професійну правничу (правову) допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачкою умов вказаного кредитного договору. Відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.п.44), але не надала відзиву на позовну заяву у строк, передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зі згоди позивача (а.п.7), суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав. 24.02.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та [PERSON] було укладено договором про надання фінансового кредиту № 1305556082099, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит на споживчі потреби у розмірі 3500,00 грн, строком на 15 днів (з можливістю продовження строку), з кінцевим терміном повернення 11.03.2023, з процентною ставкою, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (в день) - 1,99%, реальна річна процентна ставка 57499,79% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 4544,75 грн (а.п.21-23). Відповідачка [PERSON] погодилася, що підписана анкета-заява разом із орієнтовним графіком платежів, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, становить між нею та товариством договір про надання банківських послуг (а.п.20,24). 04.10.2023 між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу №04102023/2 (а.п.25-26), у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «ФК «Віва Капітал» права вимоги до боржників, у тому числі і за договором про надання споживчого кредиту № 1305556082099 від 24.02.2026, де позичальницею є [PERSON] , що також підтверджується витягом з реєстру боржників до Договору Факторингу №04102023/2 від 04.10.2023 (а.п. 12). Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідачки [PERSON] . Відповідно до умов кредитного договору, позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число, визначене графіком платежів по кредиту, який є невід`ємною частиною договору. Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. Відсотки за користування кредитом, відповідно до умов кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором. ТОВ «ФК «Віва Капітал» свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 1305556082099 від 24.02.2026 виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 3500,000 грн (а.п.30), проте відповідачка у порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результату чого сума заборгованості відповідача станом на дату відступлення прав вимоги становить 10882,65 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 3499,75 грн, заборгованість за відсотками 7382,9 грн, що підтверджується копією розрахунку заборгованості договору про надання фінансового кредиту № 1305556082099 від 24.02.2026 (а.п.13-14). Згідно з п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач зазначив, що ним були вжиті заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення [PERSON] , адвокатської вимоги за вих.№3325417407-АВ про сплату заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 1305556082099 від 24.02.2026 (а.п.33). Однак незважаючи на це, позичальниця не виконала свого обов`язку та не повернула кредит в строки, передбачені договором про надання фінансового кредиту. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Відповідно до ч.1, 3 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання припинила погашення кредитної заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України,боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вищевказаний договір про надання кредиту та відступлення прав вимоги не були визнані у встановленому законом порядку недійсними, а тому у відповідності до положень ст.6, 204, 627, 629, 1083 ЦК України є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України . Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідачка [PERSON] належним чином умов про надання фінансового кредиту № 1305556082099 від 24.02.2026 не виконувала, кредит в установлені строки його повернення не повертала, а тому заборгованість у розмірі 10882,50 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. Позивач поніс витрати на правову допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн, що підтверджується копією договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025 (а.п.17-19), копією додаткової угоди №1305556082099 до договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023 (а.п.29), копією детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом (а.п.15). Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2422,40 грн судового збору, вказаний судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку, що в даному випадку заявлений розмір правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн є розумним та співмірним з виконаним адвокатом обсягом робіт, що підлягає до стягнення з відповідачки на корить позивача. На підставі наведеного ст.6, 204, 512, 514, 516, 525-527, 530, 599, 610-612, 625-629, 1049, 1050, 1054, 1077, 1083 ЦК України,

Outcome: approved