Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

15 жовтня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовна заява мотивована тим, що ПрАТ Харківенергозбут має ліцензію з постачання електричної енергії. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, та є однаковими для всіх споживачів. За адресою: [ADDRESS] , згідно Договору від 01.01.2019 побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ Харківенергозбут є [PERSON] . Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на її ім`я. У відповідності до інформації № 446143989 від 03.10.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої за допомогою додатку Реєстр нерухомості, відповідач є власницею житлового будинку за вказаною адресою від 01.02.2006 р., на підставі договору іпотеки, р№146 видано: 01.02.2006, видавник: приватний нотаріус ХМНО Гриценко Є.В. Таким чином згідно переданих, від оператора системи розподілу АТ Харківобленерго даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.10.2021 по 01.06.2025, Постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 23 723,72 грн. Вказаний борг відповідачем не сплачено, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою від 21.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16 грудня 2025 року від відповідача до суду надійшла заява про визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, та про розстрочення виконання відповідачем рішення суду. Так, відповідач зазначає, що не має суттєвих заперечень проти викладених в позовній заяві обставин і погоджується з ними, у зв`язку з чим вважає позов обґрунтованим і повністю його визнає до початку розгляду справи по суті. З огляду на визнання [PERSON] позову ПрАТ «Харківенергозбут», [PERSON] просить суд повернути Позивачу ПрАТ «Харківенергозбут» 50 відсотків сплаченого ним при поданні позову судового збору а саме 1 211 грн. 20 коп. і відобразити це в рішенні суду за результатами розгляду справи. Також, зазначає, що Із жовтня 2002 року [PERSON] постійно та безперервно проживає за адресою: [ADDRESS] . Через проблеми зі здоров`ям, про які йтиметься нижче (а також через відсутність в цьому потреби), [PERSON] багато років не відвідувала належного їй будинку [ADDRESS] . Однак, із початком повномасштабного нападу російської федерації на України, [PERSON] намагалася максимально допомогти всім, хто цього потребував: харків`янам, що втратили житло, біженцям зі звільнених раніше окупованих територій, командированим у Харків військовим. У зв`язку з цим, у будинку [ADDRESS] протягом часу з 2022 по зараз часто проживають люди, перебіг використання якими електроенергії [PERSON] і справді не відслідкувала. Однак, необхідно відзначити, що й Позивач АТ «Харківенергозбут» не вжив жодних заходів досудового врегулювання спору та не повідомляв [PERSON] про наявність в неї заборгованості з оплати вартості його послуг. Тож, хоч у виникненні спору беззаперечно повністю винна лише Відповідач [PERSON] , вона просить суд не вважати її вину умисною та не характеризувати ступінь її вини як найвищий. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд можу врахувати тяжке фізичне захворювання відповідача, а також членів його сім`ї та матеріальний стан. Сім`я [PERSON] наразі складається з 2 (двох) осіб: вона сама і її чоловік [PERSON] 75-річний пенсіонер, ветеран праці. Нажаль, тяжка багаторічна праця призвела до низки професійних легеневих хворіб та інших хронічних захворювань [PERSON] . На даний момент має поганий стан здоров`я та хворіє. На підтвердження вказаних обставин є повний набір медичної документації. У листопаді 2020 року [PERSON] зі скаргами на дискомфорт в області шиї неодноразово зверталася до ДУ «Інститут радіології та онкології ім. С. П. Григор`єва НАМНУ» (надалі «Інститут радіології та онкології), а також до ендокринологічного відділення Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 2 Філії «Центр охорони здоров`я» ПАТ «Укрзалізниця», де без особливих аналізів одразу був діагностований вузловий зоб: щитовидна залоза була дифузно збільшена до розмірів струми 1 ст., щільно-еластичної консистенції, з наявністю в правій долі каменистої щільності вузла 1,5 см і діаметрі, безболісна при пальпації, рухома при ковтанні, клінічний еутириоз. Попередній діагноз Cr gl. Theroideae було підтверджено даними ультразвукового дослідження, аналізом гормонів щитовидної залози, даними ТАПБ. Гістологічне дослідження виявило папілярний рак щитоподібної залози. Всі медичні документи на підтвердження описаних обставин у [PERSON] є в наявності. Враховуючи наведене, просить суд розстрочити виконання судового рішення за наслідками розгляду цієї справи судом про стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «Харківенергозбут» заборгованості в сумі 23 723 грн. 72 коп. на рік рівними платежами по 1 976 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість) грн. 97 коп. в місяць. 04 березня 2026 року від позивача до суду надійшло заперечення на заяву позивача про розстрочення виконання рішення суду. Так, позивач зазначає, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Більш того, відповідач з моменту утворення заборгованості до теперішньго часу не здійснює оплати за послуги з постачання електричної енергії. Розуміючи наявність заборгованості, [PERSON] не зверталась до ПрАТ «Харківенергозбут» на врегулювання спору у досудовому порядку шляхом укладення з Товариством договору про реструктуризацію до виникнення спору у судовому порядку. На даний час, позивач не має фінансової можливості відстрочувати та/або розстрочувати виконання зобов`язань своїх контрагентів, оскільки його фінансовий стан погіршується внаслідок несвоєчасних розрахунків за спожиту електроенергію. Тому просить суд, у разі ухвалення рішення по даній справі на користь позивача не розстрочувати виплат боргу на виконання рішення суду. В судове засідання, призначене на 04.03.2026 о 14:50 сторони не з`явилися, представник позивача подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач будучи належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Перевіривши матеріали справи, вившивши додані докази та доводи сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки: Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг, які надає позивач. За адресою: [ADDRESS] , згідно Договору від 01.01.2019 побутовим споживачем електричної енергії, що постачає ПрАТ Харківенергозбут є [PERSON] . Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на її ім`я. У відповідача утворилася заборгованість з оплати послуг за спожиту електроенргію у період з 01.10.2021 по 01.06.2025 у сумі 23 723,72 грн. Вказаний факт не є спірним та визнається обома сторонами. Згідно ч.4 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до пункту 13 розділу XVII цього Закону, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Відповідно до п. 6 ч.1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017, предметом регулювання якого, крім іншого, згідно статті 2, є також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії, індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до частин першої третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України з обов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно положень статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, законодавцем встановлено дві підстави настання відповідальності боржника за прострочення зобов`язання: на підставі договору (неустойка: штраф, пеня); та на підставі закону - відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України (індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми). За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Харківенергозбут» підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розстрочення судового рішення суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони, суд який розглядає справу може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Згідно ч.3, ч.4 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізично їособи -тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч.5ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Виходячи з наведеного, та наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, якими є те, що відпоідач є пенсіонером, має захворювання, що підтверджується відповідними документами, до складу її сім`ї входить вона та її чоловік, який також є пенсіонером, ветераном праці та має захворювання, що підтверджено документально, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців, що не суперечитиме вимогам ст.435 ЦПК України. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачеві підлягає поверненню з државного бюджету 50% від суми сплаченого судового збору при поданні позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved