Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

ТОВ «Юніт капітал» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, вказавши суду, що відповідно до укладеного договору про споживчий кредит №154016 від 18.09.2024 відповідач отримав визначену суму коштів. Кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначених умовами договору. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем становить 16412,72 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту 9667,00грн., заборгованість по несплаченим відсотках 6244,72 грн.. заборгованість по комісії 501,00грн.. Просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану заборгованість та понесені судові витрати із сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 7000 грн. витрат на професійну правову допомогу. 24.12.2025 ухвалою судді Городоцького районного суду Хмельницької області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. В судове засідання представник позивача не з"явився, в позові сформовано вимогу про слухання справи за відсутності представника позивача, підтримання позовних вимог. Не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.1 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.09.2024 між ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №154016, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 10667 гривень (у розмірі 8000,25 грн. на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі рахунок - Позичальника), 2666,75 грн. на погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини) на строк 84 дні зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 390% річних, комісією за надання кредиту в сумі 2666,75 грн. та комісією за управління та обслуговування кредиту в сумі 100 грн. в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору (п.2.2.1). Відповідно до паспорту споживчого кредиту, який 18.09.2024 підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором 8cd8ade0, у якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному договорі про споживчий кредит № 154016 від 18.09.2024. Згідно із довідкою ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" №3879/30-10 від 30.10.2025 зазначене товариство повідомляє про успішність операції щодо перерахунку 18.09.2024 [PERSON] за кредитним договором № 154016 коштів у сумі 8000,25 грн на картку № [NUMBER] . За клопотанням представника позивача судом витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо встановлення особи, яка отримала спірні 8000,25 грн., власника банківської картки з номером № [NUMBER] . Згідно запитуваної інформації встановлено, що картка № [NUMBER] належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на дану картку було здійснено зарахування переказу в розмірі 8000,25 грн.. Відповідно до картки обліку виконання договору № 154016 ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" розмір заборгованості за кредитним договором №154016 від 1809.2024 становить 16412,72 грн, з яких: 9667,00 грн заборгованості за кредитом, 6244,72 грн заборгованості за відсотками та 501,00 грн заборгованості за комісією. 06.02.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс", як клієнтом, та ТОВ «Юніт капітал», як фактором, укладено Договір факторингу №06022025, за змістом п. 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру №1 від 06.02.2025 за договором факторингу №0602025 від 06.02.2025, укладеного між ТОВ «Юніт капітал» та ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс", клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 766, на загальну суму заборгованості 658921,94 грн. Згідно із витягом з Додатку №1 до Договору факторингу №06022025 від 06.02.2025 (Реєстр боржників) до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 154016 в сумі 16412,72 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 9667,00 грн; заборгованості по відсоткам в розмірі 6244,72 грн; заборгованості по комісії в розмірі 501,00 грн.. Відповідно до платіжної інструкції №250 від 07.02.2025, ТОВ «Юніт капітал» сплатило ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги згідно договору факторингу №06022025 від 06.02.2025, кошти в сумі 658921,94 грн. Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 154016 від 18.09.2024, заборгованість [PERSON] станом на 01 листопада 2025 року становить 16412,72 грн, з яких: 9667,00 грн заборгованості за кредитом, 6244,72 грн заборгованості за відсотками та 501,00 грн заборгованості за комісією. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Із дослідженого судом договору про споживчий кредит № 154016 від 18.09.2024, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс" та [PERSON] , встановлено, що останній укладено в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором be21bba9. Отже, підписання кредитного договору свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити, оскільки відповідачем порушено умови договору про споживчий кредит № 154016 від 18.09.2024, укладеного між ним ТОВ "Фінансова компанія "Кредіплюс", та не виконано взятих на себе зобов`язань, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість у розмірі 16412,72 грн., з яких: 9667,00 грн заборгованості за кредитом, 6244,72 грн заборгованості за відсотками та 501,00 грн заборгованості за комісією. Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. Судом встановлено, що 10.09.2025 року між ТОВ «Юніт капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери» в особі адвоката Соломки Олексія Володимировича укладено договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02. Також, в матеріалах справи міститься протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 відповідно до якого ТОВ «Юніт капітал» погодили з адвокатом вартість надання правових (юридичних) послуг, додаткова угода №25770858968 до договору №10/09/25-02 від 10.09.2025 про надання правничої допомоги по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , копія акту прийому передачі наданих послуг на загальну суму 7000,00 грн. Відповідач не довів суду неспівмірність витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 по справі № 596/2305/18. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: 2422,40 грн. сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн..

Outcome: approved