Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі ПАТ «СГ «ТАС») звернулось до суду з позовом, поданим представником Миц І.В., до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути матеріальну шкоду у порядку регресу у розмірі 113 352 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ПАТ «СГ «ТАС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 7935430. Згідно з полісом забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Dacia Logan», р.н. [NUMBER] . 05.08.2020 о 23.45 год. [PERSON] , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, рухаючись по автодорозі «Львів-Краківець» у напрямку с. Краковець у с. Підрясне Яворівського р-ну Львівської о бл., керуючи транспортним засобом марки «Dacia Logan», р.н. [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Audi», р.н. [NUMBER] . [PERSON] , яка перебувала на задньому сидінні автомобіля забезпеченого транспортного засобу, яким керував відповідач, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження та від отриманих травм померла. Батьки загиблої [PERSON] [PERSON] та [PERSON] 27.11.2020 звернулись до ПАТ «СГ «ТАС» з повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду. На підставі отриманих документів, ПАТ «СГ «ТАС» прийнято рішення про страхову виплату моральної шкоди батькам загиблої, а також на підставі заяв про страхове відшкодування складено відповідні страхові акти та здійснено виплату страхового відшкодування, а саме матері загиблої [PERSON] [INFO] у розмірі 28 338 грн., батькові загиблої [PERSON] 17.01.2023 у розмірі 28 338 грн. Крім того, [PERSON] звернулась до позивача із заявою про страхове відшкодування від 31.05.2023 щодо витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника. ПАТ «СГ «ТАС» складено відповідний страховий акт, а також 27.06.2023 виплачено страхове відшкодування у розмірі 56 676 грн. Враховуючи наведене та те, що вироком Яворівського районного суду Львівської області від 16.05.2022 у справі №944/5302/20 встановлено, що відповідач, на момент вчинення ДТП, перебував у стані наркотичного сп`яніння, відповідно до абз. «а» п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить стягнути з [PERSON] виплачене страхове відшкодування у загальному розмірі 113 352 грн. в порядку регресу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 30.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Миц І.В. в судове засідання не з`явилася, звернулась до суду із заявою про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань до суду не скеровував. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За умовами ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Пунктом 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п. п. 27.3, 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 05.08.2020 о 23.45 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Dacia Logan», р.н. [NUMBER] , в стані наркотичного сп`яніння, по автодорозі «Львів-Краківець» у напрямку с. Краковець Яорівського р-ну Львівської обл., через порушення вимог Правил дорожнього руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Audi», р.н. [NUMBER] , внаслідок чого пасажирка [PERSON] , яка перебувала на задньому сидінні автомобіля марки «Dacia Logan», р.н. [NUMBER] , отримала тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих у дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) травм, [PERSON] [INFO] о 03.00 год. померла у реанімаційному відділенні КМКЛМШД. Наведені обставини встановлено вироком Яворівського районного суду Львівської області від 16.05.2022 у справі №944/5302/20, що набрав законної сили 16.06.2022, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Dacia Logan», р.н. [NUMBER] , була забезпечена полісом №АР/7935430 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленим АТ «СГ «ТАС» (приватне). 27.11.2020 батьки загиблої [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулись до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду. На підставі поданих 08.12.2022 та 09.12.2022 [PERSON] та [PERSON] заяв про страхове відшкодування, позивачем вказаний випадок визнано страховим (страховий акт №0286/17/723 від 12.01.2023) та останнім здійснено виплату відшкодування моральної шкоди у розмірі 28 338 грн. кожному, що підтверджується платіжними інструкціями від 17.01.2023. Крім того, 31.05.2023 мати загиблої [PERSON] звернулась до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про відшкодування витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника. На підставі наведеної заяви та поданих підтверджуючих документів, АТ «СГ «ТАС» (приватне) складено страховий акт №04386/17/723 від 26.06.2023 та здійснено виплату [PERSON] відшкодування у розмірі 56 676 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 27.06.2023. Таким чином, загальна сума здійсненого ПАТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування на користь матері та батька загиблої у ДТП [PERSON] становить 113 352 грн. Натомість за положеннями ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). З урахуванням наведеного, позивач отримав право вимагати в порядку регресу від відповідача як страхувальника, оскільки останній керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння та спричинив ДТП, чим порушив умови укладеного договору та вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ПАТ «СГ «ТАС» до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 113 352 грн. є підставними та обґрунтованими, відтак позов слід задовольнити. Окрім цього, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved