Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ШУМСЬК АГРО» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 19 лютого 2026 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. 24 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачки [PERSON] адвоката Євтушенка Андрія Сергійовича надійшла заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме про стягнення із позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідачки [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8500 грн. В обґрунтування заявлених вимог представник відповідача вказує на те, що 19 лютого 2026 року Шумським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Західна агровиробнича компанія» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ШУМСЬК АГРО» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі відмовлено. Однак, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, відтак просить стягнути із позивача у користь [PERSON] 8500 грн витрат на професійну правничу допомогу. Сторони в судове засідання не з`явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Проте, 03 березня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» Русина Ю.Ю. надійшли додаткові пояснення у справі. Вважає за необхідне зазначити, що стягнений розмір витрат на правову допомогу не співмірний в першу чергу зі складністю справи, кількістю судових засідань та участь у них представника відповідачки [PERSON] адвоката Євтушенка А.С. Вказує, що представником відповідача по справі не вимагалось вивчення по даній справі масу різних документів, що стосуються Відповідача у даній справі, оскільки об`єкт оскарження один і відповідно доказова база також стосуються виключно одного предмету. Відтак просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу, заявленої представником відповідачки [PERSON] адвокатом Євтушенком А.С. Дослідивши зміст поданої представником відповідача заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. 19 лютого 2026 року Шумським районним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Західна агровиробнича компанія» до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ШУМСЬК АГРО» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі відмовлено. У своєму відзиві на позов, поданому через систему «Електронний суд» 01.12.2025, представник відповідача [PERSON] адвокат Євтушенко А.С. заявляв про намір подати суду додаткові докази на підтвердження витрат, які відповідачка [PERSON] понесла на правничу допомогу. Вказував, що попередній розмір судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, які має сплатити відповідачка у зв`язку із розглядом цього позову в суді першої інстанції становить 15000 грн. Представник відповідача заявляв, що докази розміру судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім того, 19 лютого 2026 року представником відповідачки [PERSON] адвокатом Євтушенко А.С. було подано заяву про стягнення понесених судових витрат, просив стягнути з позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» судові витрати в розмірі 8500 грн. Проте, при винесенні рішення, судом не було вирішено питання про стягнення понесених судових витрат. Адвокатом Євтушенко А.С. на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу додано копії наступних документів: ордеру на надання правничої допомоги від 19 листопада 2025 року серії ВХ №1111366; договору про надання правничої допомоги, укладеного 17.11.2025 між [PERSON] та Адвокатським бюро «Андрія Євтушенка»; додаткової угоди №1 від 17.11.2025 до договору про надання правничої допомоги від 17.11.2025; акту прийняття-передачі наданих послуг від 16.02.2026, відповідно до якого загальна вартість послуг за період з 17.11.2025 по 16.02.2026 становить 8500 грн; квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 16.02.2026 про прийняття від [PERSON] 8500 грн на підставі Акту прийняття-передачі від 16.02.2026. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Євтушенко А.С. своєчасно була подана заява в порядку ч. 8 ст.141 ЦПК України та своєчасно надані суду документи щодо понесених судових витрат після ухвалення судового рішення. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Як вбачається із поданих документів в підтвердження понесених судових витрат, 17 листопада 2025 року між адвокатським бюро «Андрія Євтушенка» та [PERSON] було укладено Договір про надання правової допомоги та Додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги, відповідно до умов яких адвокат приймає на себе доручення клієнта по наданню останньому правничої допомоги у справі №609/1102/25, а клієнт в свою чергу зобов`язується сплатити гонорар за дії адвоката по наданню правничої допомоги і фактичні витрати Адвокатського бюро, понесені ним у зв`язку з виконанням цього договору. Додаткова угода в своє чергу визначає порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокату за надання правничої допомоги. Згідно Акту прийняття-передачі наданих послуг від 16.02.2026, складеного та підписаного сторонами, адвокат виконав наступні роботи: консультація усна 17.11.2025 500 грн; вивчення позовної заяви з додатками 1500 грн; вивчення судової практики, підготовка відзиву на позовну заяву 01.12.2025 3000 грн; вивчення відповіді на відзив 500 грн; підготовка заперечення на відповідь на відзив 1000 грн; підготовка додаткових пояснень 500 грн; вивчення заяви про зупинення розгляду справи 500 грн; підготовка заперечення на заяву про зупинення розгляду справи 1000 грн. загальна вартість послуг за період з 17.11.2025 по 16.02.2026 складає 8500 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 16.02.2026 слідує, що [PERSON] сплатила АБ «Андрія Євтушенка» 8500 грн на підставі Акту прийняття-передачі послуг від 16.02.2026. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц, висвітлено правову позицію щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Крім цього, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованими. У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. Однак, слід зазначити, що спірні правовідносини в цій справі є поширеними, судова практика та законодавства є послідовними, в силу чого формування правової позиції по справі не потребувало значного обсягу часу для підготовки та подання до суду відзиву на позовну заяву, додаткового аналізу і вивчення практики розгляду таких справ, відтак розмір гонорару адвоката не відповідає критеріям дійсної необхідності його понесення та розумності, а при підготовці наданого представником відповідача відзиву у межах даної справи не потребувалось збирання значного об`єму доказів, а також аналізу великої кількості законодавства. Одночасно при вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 року (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 року (справа №922/2685/19), відповідно до яких суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial