Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач звернулась в суд з цивільним позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання вагітної дружини і досягнення дитиною трирічного віку. Вимоги мотивує тим, що сторони з 25.05.2025 року перебувають у шлюбі, від якого у них спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, однак на час подання позовної заяви вона перебуває на 16-17 тижні вагітності. Зазначає, що подружні відносини з відповідачем погіршились з вересня 2025 року. Вказує, що на даний час подружжя морально віддалилось одне від одного, перестали мати спільні погляди на сім`ю, майбутнє, взаємні обов`язки. Будь які спори щодо поділу майна між подружжям відсутні. Щодо суми аліментів на утримання під час вагітності і до досягнення дитиною трирічного віку вважає достатньою та адекватною таку у розмірі 1/5 частини заробітку (грошового забезпечення) відповідача. З врахуванням викладеного, вважає, що збереження шлюбу і примирення з відповідачем не є можливим. З огляду на вказане, просила позов задовольнити, а після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою від 19.01.2026 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. В матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25.05.2025 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.05.2025 року, актовий запис № 1001. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась в суд з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги пояснення позивача, які викладені у позовній заяві, відсутність її згоди на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, прохання позивача про те, щоб після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] », є законним та обґрунтованим. Щодо стягнення аліментів на утримання позивача під час вагітності та досягнення дитиною трирічного віку розмірі 1/5 частини доходів щомісячно з дня подання позовної заяви, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1090 від 20.12.2025 року, [PERSON] станом на 20.12.2025 року перебуває на 15-16 тижні вагітності. Згідно долученої до матеріалів справи відповіді КНП «Гадяцька міська центральна лікарня» Гадяцької міської ради № 01-17/38 від 08.01.2026 року встановлено, що [PERSON] , яка зареєстрована в с. Хитці, Миргородського р-ну, перебуває на обліку з приводу вагітності в КНП «Гадяцька МЦЛ». Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. В силу вимог ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до Постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 27.05.2020 року в справі № 712/4702/19, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В силу вимог ч. 1 ст. 85 СК України право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Відповідачем, в свою чергу, не надано будь-яких доказів на підтвердження неможливості надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання на період вагітності і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що аргументи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому позов слід задовольнити, розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в період вагітності та до дня досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/5 частини доходів [PERSON] , щомісячно, починаючи з 15.01.2026 року. Зі змісту норми ч. 1 та ч. 2 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача та держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги, а саме по 1331 грн. 20 коп.

Outcome: approved