Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

26 січня 2026 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.11.2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено Заяву-анкету № 002/17777074-SP про приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки в межах проекту «sportbank». Договір укладався в електронній формі за допомогою мобільного застосунку шляхом використання удосконаленого електронного підпису (УЕП). Позивач встановив відповідачу кредитний ліміт, свої зобов`язання за договором виконав, надавши кредитні кошти у безготівковій формі. Відповідач перестав належним чином виконувати умови договору, у зв`язку з чим банк надіслав йому Повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості. Станом на 30.09.2025 року загальна сума заборгованості становить 71 895,77 грн, з яких: строкова заборгованість по основному боргу 39 901,97 грн; строкова заборгованість по процентах 2 721,21 грн; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 29 272,59 грн. Позивач просить стягнути вказану суму та судові витрати. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї. Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Між сторонами виникли договірні відносини з надання споживчого кредиту. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як неодноразово зазначав Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду (зокрема, у постанові від 29.05.2024 р. у справі № 545/1750/21), укладення кредитного договору через інформаційно-комунікаційну систему є правомірним, якщо особа пройшла ідентифікацію та наклала електронний підпис. Згідно зі ст. 526, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи (випискою по рахунку) підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів та факт утворення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 39 901,97 грн і строкових процентах у розмірі 2 721,21 грн. Дана сума підлягає безумовному стягненню з відповідача. Щодо вимоги про стягнення «заборгованості по річним процентам, в т.ч. простроченої у розмірі 29 272,59 грн, суд зазначає наступне. Як вбачається з позовної заяви, банк використав своє право вимагати дострокового повернення суми кредиту та направив позичальнику відповідне Повідомлення-вимогу. Згідно з усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду (постанови у справах № 444/9519/12 від 28.03.2018 р., № 910/4518/16 від 05.04.2023 р., № 202/4494/16-ц від 31.10.2018 р.), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (за ст. 1048 ЦК України) припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове погашення кредиту. Нарахування процентів після зміни строку виконання зобов`язання є безпідставним, оскільки позичальник у цей період не отримує від банку блага у вигляді можливості правомірно не повертати кошти. Після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, банк має право на захист своїх майнових інтересів виключно на підставі ст. 625 ЦК України (стягнення 3% річних та інфляційних втрат), яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки позивач нарахував прострочені річні проценти у розмірі 29 272,59 грн за період після того, як строк кредитування був змінений направленням вимоги про дострокове повернення, ці нарахування здійснені з порушенням норм матеріального права та виходять за межі правомірних очікувань кредитодавця. Заяв щодо стягнення втрат на підставі ст. 625 ЦК України АТ «ТАСКОМБАНК» суду не заявляло. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Щодо стягнення комісії та неустойок, суд констатує, що у наданому розрахунку вказана заборгованість становить 0 грн, тому додаткового правового аналізу щодо нікчемності умов про комісії за розрахунково-касове обслуговування (відповідно до Закону України "Про споживче кредитування") не потребує. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. Оскільки позов задоволено на суму 42 623,18 грн (що становить 59,28% від заявленої суми позову 71 895,77 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 578,25 грн.

Outcome: partial