Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , мотивуючи позовні вимоги тим, що «05.04.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №529808-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний в порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 05.04.2025 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №529808-КС-002 про надання кредиту. 05.04.2025 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №529808-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0189 на номер телефону [NUMBER] , який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 05.04.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №529808-КС-002 про надання кредиту. Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 29 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1% за кожен день користування кредитом. У пункті 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початку календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням до видачі кредиту та дня повернення кредиту, згідно з графіком платежів. У пункті 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у неї станом на 07.01.2026 утворилась заборгованість за договором №529808-КС-002 про надання кредиту в розмірі 98 310,00 грн, що складається з суми прострочених платежів за тілом кредиту - 29 000,00 грн, суми прострочених платежів за процентами - 49 010,00 грн, суми заборгованості за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України - 14 500,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 5 800,00 грн. Тому просять позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №529808-КС-002 про надання кредиту від 05.04.2025, що становить 98 310,00 грн та складається з суми прострочених платежів за тілом кредиту - 29 000,00 грн, суми прострочених платежів за процентами - 49 010,00 грн, суми заборгованості за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України - 14 500,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 5 800,00 грн». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 29.01.2026 відкрив провадження у даній справі та призначив судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження; витребував з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» письмовий доказ у виді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у виді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); письмовий доказ у виді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] , за період з 05.04.2025 (дата видачі кредиту) до 20.09.2025 (дата закінчення терміну кредитування). На виконання вимог ухвали від 29.01.2026 до Вінницького районного суду Вінницької області з АТ КБ «ПриватБанк» подано інформацію щодо [PERSON] . У судове засідання 04.03.2026 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Представник ТОВ «Бізнес Позика» у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку за адресою зареєстрованого місця проживання, заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет (вебадреса сторінки - http://vnr.vn.court.gov.ua). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 04.03.2026 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом установлено, що 05.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», що підтверджується копією пропозиції укласти договір (оферта) №529808-КС-002 про надання кредиту. 05.04.2025 [PERSON] ознайомилася з умовами Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» пропозиції (оферти) укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», повністю та безумовно прийняла їх та акцептувала. 05.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №529808-КС-002 про надання кредиту, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів; строк кредиту - 24 тижні, процентна ставка в день - 1%, фіксована, комісія за надання кредиту - 5 800,00 грн, загальний розмір наданого кредиту - 29 000,00 грн, термін дії договору - до 20.09.2025, що підтверджується копією такого договору. В анкеті клієнта [PERSON] зазначила свій мобільний номер телефону [NUMBER] та номер банківського рахунку/банківської карти для перерахунку коштів [NUMBER] , що підтверджується копією такої анкети. На підтвердження факту укладення кредитного договору до позову долучено Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та Паспорт споживчого кредиту, у якому визначені істотні умови укладеного з [PERSON] договору. Згідно з копією листа АТ КБ «ПриватБанк» від 04.02.2026, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту [NUMBER] . На підтвердження факту отримання та користування кредитними коштами [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 29.01.2026 надало суду виписку від 04.02.2026 за період з 05.04.2025 до 20.09.2025 по картці, з якої убачається зарахування 05.04.2025 коштів на картку [PERSON] у сумі 29 000,00 грн. Згідно з наданим ТОВ «Бізнес Позика» розрахунком заборгованості за договором №529808-КС-002 про надання кредиту від 05.04.2025, укладеним між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] , заборгованість останньої станом на 07.01.2026 становить 98 310,00 грн, що складається з суми прострочених платежів за тілом кредиту - 29 000,00 грн, суми прострочених платежів за процентами - 49 010,00 грн, суми заборгованості за процентами відповідно до ст. 625 ЦК України - 14 500,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 5 800,00 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України , позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині другій статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У Законі України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У нормах статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Як убачається з договору №529808-КС-002 про надання кредиту від 05.04.2025 він підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Установлено, що нарахування процентів та комісії кредитором здійснювалося за умовами договору №529808-КС-002 про надання кредиту від 05.04.2025, з якими відповідач [PERSON] ознайомилася та погодилася. У постанові ВП ВС від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) зазначено, що Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Отже, оскільки долучені до позовної заяви докази підтверджують надання коштів [PERSON] , отримання і використання таких коштів останньою, нарахування процентів та комісії, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ТОВ «Бізнес Позикак» не повернуті, тобто відповідачем не виконано договірні зобов`язання, суд вважає позовні вимоги у частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, за процентами та комісією обґрунтованими та такими, що слід задовольнити. Водночас позивач при розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №529808-КС-002 про надання кредиту від 05.04.2025 вказує про наявність у [PERSON] заборгованості за процентами відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 14 500,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. З 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який діє і до даного часу. У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки договір №529808-КС-002 про надання кредиту укладений 05.04.2025, тобто після 24.02.2022, а тому нараховані проценти відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 14 500,00 грн не можуть бути стягнуті з відповідача [PERSON] за прострочення виконання (невиконання) зобов`язань за договором №529808-КС-002 про надання кредиту від 05.04.2025. Враховуючи викладене, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» слід задовольнити частково, а саме: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №529808-КС-002 про надання кредиту від 05.04.2025 у загальному розмірі 83 810,00 грн, що складається з суми прострочених платежів за тілом кредиту - 29 000,00 грн, суми прострочених платежів за процентами - 49 010,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 5 800,00 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, доказів на спростування встановлених судом обставин не надала. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2 269,71 грн (83 810,00 ? 2 662,40 / 98 310,00) слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial