Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 05.02.2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1508-2290 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua). Кредитний договір, у відповідності до Закону України «Про споживче кредитування», укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А2433 для підписання кредитного договору №1508-2290 від 05.02.2025, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 12000.00 грн.; строк кредитування 365 днів; базовий період 28 днів; комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту; знижена відсоткова ставка 1,00% в день; стандартна відсоткова ставка 1,00% за кожен день користування протягом перших 180 календарних днів; 0,74% за кожен день користування у період з 181 календарного дня і до закінчення строку дії договору. Також, додатковою угодою №1 від 12.03.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 8000.00 грн. Додатковою угодою №2 від 22.03.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1100.00 грн. Додатковою угодою №3 від 23.03.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 2000.00 грн. Додатковою угодою №4 від 24.03.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 600.00 грн. Додатковою угодою №5 від 27.03.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1500.00 грн. Додатковою угодою №6 від 09.04.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 8000.00 грн. Додатковою угодою №7 від 10.04.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 5200.00 грн. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 22.10.2025 утворилась загальна сума заборгованості 49285,20 грн., яка складається із наступного: 13200,00 грн. - заборгованість за кредитом, 15985,20 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 18120,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст..625 ЦК України, 1980,00 грн. - заборгованість по комісії за видачу кредиту. У зв`язку з наведеним, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1508-2290 від 05.02.2025 в сумі 49285,20 грн., з яких: 13200,00 грн. - заборгованість за кредитом, 15985,20 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 18120,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст..625 ЦК України, 1980,00 грн. - заборгованість по комісії за видачу кредиту. Ухвалою суду від 06.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 06.02.2026 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача адвокат Алексенко С.Л. частково заперечував проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. У надісланому на адресу суду відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує на те, що відповідач визнає позов частково на суму 6496,00 грн., та просить розстрочити сплату вказаної суми на три місяці 2496 грн. до 28.02.2026, 2000 грн. до 31.03.2026, 2000 грн. до 30.04.2026. Зазначено, що позивачем неправомірно нараховані відсотки за користування кредитом, за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України та комісією. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1508-2290 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), складають єдиний договір. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А2433. Згідно з умовами кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: - сума кредиту 12000,00 грн.; - строк кредитування - 365 днів; - базовий період - 28 днів; - комісія за видачу кредиту - 15.00 % від суми кредиту; - знижена % ставка 1,00 % в день; - стандартна % ставка 1,00 % в день протягом перших 180 днів, 0,74 % в день з 181 дня і до закінчення дії договору. За умовами договору №1508-2290 від 05.02.2025 року, зокрема п.2.2, кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Відповідно до п.4.1 Договору загальний розмір кредиту становить 12000 грн. Дата надання/видачі кредиту 05.02.2025 (п.4.2 Договору). Базовий період користування кредитом складає 28 календарний день з дня надання кредиту (п.4.8 Договору). Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику, 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 04.02.2026 року. Строк договору може бути продовжений шляхом укладення додаткової угоди (п.4.14 Договору). Відповідно до п.4.10 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми Кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,00% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів з дати укладення та 0,74% за кожен день користування кредитом у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або фактичного повернення всієї суми кредиту. Згідно з п.4.15 Договору реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 3307,57%. Орієнтовна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 52190,77 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту, проценти за користування кредитом (п.4.16 Договору). Також зі змісту договору вбачається, що такий договір підписаний електронним підписом відповідача, якому було надано одноразовий ідентифікатор [NUMBER] , зазначено номер особистого електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Крім того, додатковою угодою від 12.03.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 8000.00 грн. Така угода підписана електронним підписом відповідача, якому було надано одноразовий ідентифікатор [NUMBER] . Додатковою угодою від 22.03.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1100.00 грн. Така угода підписана електронним підписом відповідача, якому було надано одноразовий ідентифікатор А3434. Додатковою угодою від 23.03.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 2000.00 грн. Така угода підписана електронним підписом відповідача, якому було надано одноразовий ідентифікатор А5122. Додатковою угодою від 24.03.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 600.00 грн. Така угода підписана електронним підписом відповідача, якому було надано одноразовий ідентифікатор А1276. Додатковою угодою від 27.03.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 1500.00 грн. Така угода підписана електронним підписом відповідача, якому було надано одноразовий ідентифікатор А9532. Додатковою угодою від 09.04.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 8000.00 грн. Така угода підписана електронним підписом відповідача, якому було надано одноразовий ідентифікатор А4785. Додатковою угодою від 10.04.2025 до договору №1508-2290 від 05.02.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит в сумі 5200.00 грн. Така угода підписана електронним підписом відповідача, якому було надано одноразовий ідентифікатор А8488. На підтвердження факту видачі кредиту позивачем надано довідку №17305 ВІД 30.10.2025, видану ТОВ «ФК «Контрактовий дім», згідно якої позивач здійснив видачу [PERSON] кредитних коштів за договором кредиту № 1508-2290 від 05.02.2025 шляхом перерахування коштів за допомогою платіжної системи EasyPay на картковий рахунок [NUMBER] на загальну суму 38400,00 грн. Факт отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється. Як слідує з розрахунку заборгованості без номера та дати, виданого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (з відміткою «таємниця фінансової послуги») про стан заборгованості за кредитним договором №1508-2290 від 05.02.2025 року, заборгованість [PERSON] становить 49285,20 грн., яка складається з наступного: - 13200,00 грн. - заборгованість за кредитом, - 15985,20 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, - 18120,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст..625 ЦК України, - 1980,00 грн. - заборгованість по комісії за видачу кредиту. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Щодо строку кредитування за договором. Заперечуючи проти позовних вимог про стягнення відсотків, представник відповідача вказав про відсутність підстав для стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору (28 днів). З такими доводами суд не погоджується з таких підстав. Пунктом 1.1 договору передбачено, що Базовий період сплати відсотків - проміжки часу впродовж строку дії договору, не пізніше останнього дня яких у позичальника настає обов`язок сплати процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту). Згідно п.4.8. договору Базовий період складає 28 календарних днів. Перебіг першого Базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого Базового періоду. Перебіг кожного наступного Базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього Базового періоду крім наступного випадку: якщо у поточному Базовому періоді Позичальник не має заборгованості зі сплати процентів, комісії та суми Кредиту (тобто Позичальником здійснено дострокове повернення Кредиту) перебіг Базового періоду припиняється в дату повного виконання грошових зобов`язань Позичальника за Договором. Якщо у Позичальника відсутня будь-яка заборгованість за Договором, то в дату отримання Позичальником додаткових грошових коштів у Кредит у порядку, передбаченому п.4.5 цього Договору, починається перебіг нового Базового періоду, за виключенням випадку якщо у Позичальника наявна заборгованість зі сплати процентів, комісії або суми Кредиту, у такому разі перебіг Базового періоду продовжується відповідно до умов Договору. Перебіг останнього Базового періоду закінчується в останній день строку дії цього Договору. Однак, у пункті 4.14 договору зазначено строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 04.02.2026 року. Продовження Строку кредитування або строку виплати Кредиту в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування та/або строку виплати Кредиту, установлених цим Договором. Строк кредитування може бути продовжений за взаємною згодою Сторін шляхом укладення Додаткової угоди до цього Договору. У такому випадку актуальний Строк кредитування зазначається в останній укладеній Сторонами Додатковій угоді до цього Договору, якою змінювався Строк кредитування. Відповідно до пункту 2.11 Додаткової угоди від 09.04.2025 року сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за Договором становить: 400 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором. Згідно з пунктом 2.11 Додаткової угоди від 22.03.2025 року сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за Договором становить: 410 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором. Пунктом 2.11 Додаткової угоди від 23.03.2025 року сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за Договором становить: 411 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором. Відповідно до пункту 2.11 Додаткової угоди від 24.03.2025 року сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за Договором становить: 412 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором. Згідно з пунктом 2.11 Додаткової угоди від 27.03.2025 року сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за Договором становить: 415 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором. Пунктом 2.11 Додаткової угоди від 09.04.2025 року сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за Договором становить: 428 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором. Відповідно до пункту 2.11 Додаткової угоди від 10.04.2025 року сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за Договором становить: 429 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором. Таким чином, строк кредитування було продовжено за взаємною згодою сторін, шляхом укладення Додаткових угод до Договору, з 365 днів до 429 днів. У п.1.1 кредитного договору зазначено, що Базовий строк це проміжки часу впродовж строку дії договору. Тобто, заявлений строк не є строком кредитування. Таким чином, на думку суду, наведені вище пункти договору не є такими, які б могли призвести до неясності такої умови договору, як строк кредитування, враховуючи при цьому, що п.4.14 спірного договору передбачено, що саме 365 календарних днів є строком кредитування, тобто, строком, на який надається кредит і діє до 04.02.2026 року, а з врахування останньої додаткової угоди до 09.04.2026 року. З огляду на зазначене, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача про те, що строк кредитування за спірним кредитним договором становить 28 днів. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами. 22 листопада 2023 року прийнятий Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2024 року. Вказаним Законом внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування». Зокрема, статтю 8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас, пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %. Згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I «Про споживче кредитування» яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №1508-2290 від 05.02.2025, наданого позивачем, вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані відповідачу за період з 05.02.2025 по 06.10.2025 року 1,00%, з 07.10.2025 по 21.10.2025 року 0,74%. Враховуючи, що кредитний договір укладено 05.02.2025 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням зазначеного, порушень застосування процентної ставки судом не встановлено. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що нарахування позивачем процентів річних на підставі ст.625 ЦК України у період з 07.05.2025 по 18.07.2025 є неправомірним, а тому позовні вимоги в частині стягнення процентів річних на підставі ст.625 ЦК України в сумі 18120,00 грн. задоволенню не підлягають. Крім цього, суми в розмірі 264,00 грн. та 288,00 грн., які 04.06.2025 та 18.06.2025 року були зараховані на сплату процентів річних на підставі ст.625 ЦК України підлягають зарахуванню на погашення суми процентів за кредитом. Щодо стягнення заборгованості по комісії. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Твердження представника відповідача про те, що комісія за видачу кредиту є неправомірною, суд відхиляє, оскільки вказана комісія передбачена частиною другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням зазначеного, заборгованість відповідача зі сплати суми кредиту складає 30613,20 грн., з яких: 13200,00 грн. - заборгованість за кредитом, 15433,20 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, 1980,00 грн. - заборгованість по комісії за видачу кредиту, яка підлягає стягненню на користь позивача. Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення. Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Питання відстрочення і розстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання, врегульовано нормами ст. 435 ЦПК України, відповідно до якої за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. У відзиві зазначено, що відповідачка отримала вказаний кредит з причини хвороби її брата. На даний час вона перебуває у важкому фінансовому становищі та не має можливості відразу сплатити суму заборгованості за кредитом. В клопотанні зазначено про розстрочку виконання рішення суду про стягнення суми боргу в розмірі 6496,00 грн. Однак, з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про стягнення з відповідачки суми заборгованості в розмірі 30613,20 грн, яка відмінна від суми, яку відповідач просить розстрочити, вважаю за необхідне роз"яснити відповідачу, що заявлення вказаного клопотання є передчасним. Відповідач не позбавлена можливості заявити клопотання про розстрочення виконання рішення суду після набрання цим рішенням законної сили. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 62,11% від суми заявлених позовних вимог, тому судові витрати у вигляді судового збору підлягають до сплати відповідачем у розмірі 1504,55 грн.

Outcome: partial