Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

02 липня 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Зарічного районного суду міста Суми з позовом до відповідача виконавчого комітету Єнакієвської міської ради про визначення додаткового строку тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина у вигляді двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] та грошові кошти на рахунку в АТ «Ощадбанк». 20 червня 2025 року позивач звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що нею був пропущений встановлений строк оскільки вона не мала доступу до всіх необхідних документів, так як її мати померла на тимчасово окупованій території і лише 16 червня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми встановив факт смерті [PERSON] . Вважає, що дана обставина є поважною причиною і просить врахувати це при визначенні їй додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми позовну заяву залишено без руху. 22 липня 2025 року позивачем [PERSON] на виконання ухвали суду подано виправлену позовну заяву, у якій зазначено відповідачем Єнакієвську міську раду. Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 28 липня 2025 року передано цивільну справу до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу для розгляду за підсудністю. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року матеріали цивільної справи передано на розгляд за підсудністю Покровського районного суду міста Кривого Рогу. Ухвалою судді від 27 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 24 листопада 2025 року, роз`яснено учасникам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. 10 грудня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 24 грудня 2025 року. Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року судовий розгляд відкладений на 12 січня 2026 року. Ухвалою суду від 12 січня 2026 року за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача Єнакієвську міську раду належним відповідачем виконавчим комітетом Сумської міської ради, розгляд справи відкладено на 03 лютого 2026 року. 03 лютого 2026 року від представника виконкому Сумської міської ради Грицай А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона що виконком Сумської міської ради є неналежним відповідачем, оскільки у даній категорії справ відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування, а тому належним відповідачем у цій справі є Сумська міська рада. Ухвалою суду від 03 лютого 2026 року судовий розгляд відкладений на 16 лютого 2026 року з метою дотримання прав позивача на подання відповіді на відзив. Ухвалою суду від 16 лютого 2026 року за клопотанням позивача замінено неналежного відповідача виконавчий комітет Сумської міської ради належним відповідачем Сумською міською радою, судовий розгляд відкладено на 05 березня 2026 року. 25 лютого 2026 року від представника відповідача Сумської міської ради Грицай А.А. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначає, що викладені в позовній заяві обставини та причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини є поважними, а тому просить суд ухвалити законне й обґрунтоване рішення, не порушуючи майнових прав та інтересів інших осіб, також просила подальший розгляд справи здійснювати за відсутності представника Сумської міської ради. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами. Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). [PERSON] померла [INFO] в місті Єнакієве Донецької області (а.с. 22). Судом встановлено, що Білопільським відділом ДРАЦС у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 18 червня 2025 року складено актовий запис № 08 про смерть [PERSON] та 18 червня 2025 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 22). 24 червня 2025 року державним нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори Кобзар С.М. роз`яснено [PERSON] , що остання пропустила строк для прийняття спадщини і їй необхідно звернутися до суду з заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 9). Крім того, в своєму роз`ясненні державний нотаріус вказала, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 червня 2025 року встановлено факт смерті на тимчасово окупованій території України [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Єнакієве Донецької області, про що видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18 червня 2025 року. Також, зазначила, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22, 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23. Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов`язані з об`єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що мати позивача померла на тимчасово окупованій території, зареєструвати її смерть в органах РАЦС було неможливо через воєнний стан, який триває в країні з 24.02.2022, у зв`язку з чим позивачу необхідно було встановити факт смерті матері в судовому порядку на підконтрольній Україні території. Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилалася [PERSON] суд приходить до висновку, що причини, вказані позивачем, є тими непереборними обставинами, які перешкоджали їй протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, тобто до [INFO] , звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2023 у справі № 638/7337/21. При цьому, суд враховує, що факт смерті був встановлений судовим рішенням в червні 2025 року, свідоцтво про смерть було видано також у червні 2025 року, тобто до цього часу позивач не мала можливості звернутися до нотаріального органу без офіційного підтвердження смерті спадкодавця, а отримавши таку можливість без зволікань звернулася до нотаріуса. Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17, від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, суд приходить до висновку про наявність підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , терміном в один місяць.

Outcome: approved