Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2018 року у справі №686/11297/18 на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] [INFO] , з 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини. В обґрунтування вимог посилається на те, що на підставі судового наказу від 04.06.2018 у справі №686/11297/18 з нього стягуються аліменти на дитину від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . 14 листопада 2024 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1970, від якого [INFO] народилася дитина [PERSON] , актовий запис № 448. На теперішній час позивач із дружиною та новонародженим сином проживають разом у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця проживання особи № 1025 від 30.06.2025. На даний час [PERSON] не працює, весь свій час приділяє дитині, виконує обов`язки по догляду за новонародженим сином. Позивач звертає увагу на те, що з жовтня 2024 року роботодавцем ТОВ «Хмельницькхліб» нараховується заробітна плата у розмірі 20 100,00 гривень після відрахувань усіх податків, зборів, обов`язкових платежів, останній отримує 15 477,00 гривень, з яких відраховуються аліменти у сумі 7 738 гривень 50 копійок на утримання сина від першого шлюбу. Тобто, після відрахування усіх податків та стягнення суми аліментів позивачу залишаються кошти у розмірі 7 738 гривень 50 копійок, яких недостатньо для утримання його дружини та новонародженого сина. Так, у зв`язку із народженням дитини у другому шлюбі, на думку позивача, погіршився його матеріальний стан, як платника аліментів по судовому наказу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 червня 2018 року у справі № 686/11297/18, а тому виникла необхідність у зміні в сторону зменшення раніше встановленого розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частки від заробітку/доходу, щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 18.09.2025 року справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги з викладених у позові підстав. Відповідачка та її представник заперечували щодо задоволення позову. Суд, заслухавши учасників судового процесу, перевіривши та оцінивши зібрані докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.09.2013 року. 26 лютого 2018 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/2485/17 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 04 червня 2018 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у справі № 686/1 1297/18 видано судовий наказ, на підставі якого стягнуто з [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи [NUMBER] , який проживає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі частки від заробітку/доходу, щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.05.2018 року і до досягнення ним повноліття. 11 червня 2018 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВИ № 56572937 на підставі наведеного вище судового наказу. Згідно з наказом № 105-К від 19.07.2024 року [PERSON] з 20 липня 2024 року працює водієм автотранспортних засобів на підприємстві ТОВ «Хмельницькхліб». 02 травня 2025 року заступником начальника відділу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Герасимчуком С.А. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та з квітня 2025 року підприємством ТОВ «Хмельницькхліб» здійснюються щомісячні відрахування на аліменти по виконавчому провадженню № 56572937 у розмірі 7 738,50 грн. із заробітної плати позивача, про що свідчать наявні в матералах справи докази. 14 листопада 2024 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1970, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.11.2024 року. Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.03.2025 року, від другого шлюбу у позивача народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 448, внесений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства / фактичного місця проживання особи № 1025 від 30.06.2025 підтверджується, що позивач на теперішній час разом із дружиною [PERSON] та новонародженим сином проживають у квартирі [ADDRESS] . На даний час [PERSON] не працює, що підтверджується відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, видане уповноваженою особою органу пенсійного фонду України 10.09.2025 року. Так, з матеріалів справи встановлено, що заробітна плата, яку отримує позивач у ТОВ «Хмельницькхліб» є його єдиним джерелом доходу, з якого він сплачує аліменти на першу дитину та забезпечує дружину та новонародженого сина. Судом на підставі довідки про доходи ТОВ «Хмельницькхліб» від 10.03.2026 року також встановлено, що з квітня 2025 року по лютий 2026 року після відрахувань усіх податків, зборів, обов`язкових платежів, в тому числі аліментів, [PERSON] отримав 97603,71 грн. Окрім того, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №24831 від 06.03.2026 року за позивачем обліковується заборгованість зі сплати аліментів згідно судового наказу №686/11297/18 від 04.06.2018 р. станом на 01.01.2026 року у загальному розмірі 134334,28 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину встановлені ст. 181 СК України, згідно до вимог якої способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що утримання дитини жодним чином не має здійснюватися за рахунок погіршення утримання іншої дитини, так як права дітей є рівними. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також суд зазначив, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно із іншою (постанова Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У пункті 23 Рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» (заява №63566/00 від 25 жовтня 2000 року, «Суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94, Серія A, N 303-A, параграф 29). Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відсутності наявності законних підстав для зменшення в даному випадку розміру аліментів, що стягується з позивача на користь відповідачки на утримання їхнього сина, на підставі судового наказу від 04.06.2018 року у справі №686/11297/18, оскільки зміна сімейного стану позивача є самостійною, не залежною від зміни його матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, водночас позивачем не доведено суду обставин щодо погіршення його матеріального стану, а обставини на які посилається позивач, зокрема, про добровільне утримання ним також малолітнього [PERSON] та дружини [PERSON] , не є визначальним для правильного вирішення цієї справи. Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»). Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»). Аналізуючи зазначені норми процесуального та матеріального права, роз`яснення Верховного Суду України, правові висновки Верховного Суду України та Верховного Суду, застосовуючи Європейську конвенцію з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, з`ясовуючи вказані обставини справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, та оцінюючи належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів, на предмет пропорційності співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою у контексті конституційного принципу верховенства права та права на справедливий розгляд, та

Outcome: dismissed