Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №8286961 від 14 вересня 2024 року в розмірі 34876,00 гривень. В позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ») вказує про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») та відповідачем [PERSON] 14 вересня 2024 року було укладено електронний договір №8286961 про надання споживчого кредиту (далі Кредитний договір) відповідно до якого відповідачеві [PERSON] , ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" надано кредит в розмірі 13400,00 гривень строком на 360 днів, зі сплатою відсотків у порядку та на умовах визначених договором. ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачеві [PERSON] , кредит у сумі 13400,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач [PERSON] зобов`язань згідно умов Кредитного договору не виконував. Станом на 17 жовтня 2025 року заборгованість відповідача за Кредитним договором становила 34876,00 гривень, з яких: 13400,00 гривень - основний борг, 16080,00 гривень - заборгованість за відсотками, а також 5396,00 гривень заборгованість за пенею та штрафами. 17 жовтня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу №17102025 згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і договором № 8286961 про надання споживчого кредиту від 14 вересня 2024 року. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем не сплачена і складає 34876,00 гривень, з яких: 13400,00 гривень основний борг, 16080,00 гривень - заборгованість за відсотками, а також 5396,00 гривень заборгованість за пенею та штрафами. Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за Кредитним договором №8286961 від 14 вересня 2024 року в розмірі 34876,00 гривень, що складається з: 13400,00 гривень - основний борг, 16080,00 гривень - заборгованість за відсотками, а також 5396,00 гривень заборгованість за пенею та штрафами, і понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що отримував від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредит в розмірі 13400,00 гривень. Позовні вимоги визнає, проте вважає, суму боргу завищеною, оскільки він неодноразово сплачував кредитні кошти по мірі своїх можливостей, проте в розмірі меншому ніж було визначено графіком щомісячних платежів. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] цивільного прозову в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 13400,00 гривень основного боргу (тіла кредиту) та 16080,00 гривень відсотків, не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Судом встановлено, що 14 вересня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 8286961 про надання споживчого кредиту (а.с. 6-16, 17-19, 20-23). Договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Зазначений Кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що розміщені на вебсайті/в мобільному за стосунку «Сreditplus». Такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. П. 2 ч. 1 ст. 12 цього Закону визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 1.3, п. 1.4 умов договору №8286961 від 14 вересня 2024 року відповідачеві [PERSON] надано кредит в розмірі 13400,00 гривень строком на 360 днів. Згідно п. 1.5.1 договору № 8286961 від 14 вересня 2024 року стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. договору. Знижена процентна ставка 0,95% в день (п.1.5.2). Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у встановлений договором №8286961 від 14 вересня 2024 року строк не виконував (а.с. 29-37). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 17 жовтня 2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу № 17102025 відповідно до умов якого, право вимоги до боржника [PERSON] за договором № 8286961 відступлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (а.с. 38-42). Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників №2 від 17 жовтня 2025 року, підтверджує факт переходу від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а.с. 43). Відповідно до Витягу з реєстру боржників №2 від 17 жовтня 2025 року до Договору факторингу № 17102025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 34876,00 гривень, з яких: 13400,00 гривень - основний борг, 16080,00 гривень - заборгованість за відсотками, а також 5396,00 гривень - заборгованість за пенею та штрафами (а.с. 45). Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту в сумі 13400,00 гривень та сплаті процентів за користування кредитом відповідно до п. 1.5 договору в сумі 16080,00 гривень. Оскільки, в судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 8286961 від 14 вересня 2024 року, зокрема, в розмірі 13400,00 гривень заборгованості по тілу кредиту, 16080,00 гривень заборгованості по процентах, то з урахуванням положень ст. 206 ЦПК України, та того, що такі вимоги позивача обґрунтовані умовами договору, суд приходить до висновку про задоволення таких позовних вимог позивача. [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний, оскільки підтверджений документально. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку фінансовій установі не повернуті. Тож відповідач не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованості за договором №8286961 про надання споживчого кредиту від 14 вересня 2024 року в сумі 29480,00 гривень, з яких: 13400,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту) та 16080,00 гривень нарахованих відсотків, підлягають до задоволення. Щодо решти позовних вимог, то суд вважає за необхідне зауважити таке. Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь також 5396,00 гривень заборгованості за пенею та штрафами. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжено та діє на час розгляду справи. Згідно розрахунку позивача зазначеного у позовній заяві вбачається, що розрахунок штрафу здійснено у період з 18 жовтня 2024 року по 29 листопада 2024 року, тобто після 24 лютого 2022 року, у період дії воєнного стану (а.с. 29-26). Таким чином, оскільки згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в умовах воєнного стану, що триває в Україні, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, то у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафу в сумі 5396,00 гривень, суд відмовляє. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені судові витрати, що становлять 2662,40 гривень (а.с. 1) судового збору. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 2250,50 гривень (29480,00 гривень х 2662,40 гривень : 34876,00 гривень = 2250,50 гривень). Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору немає. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 15, 16, 20, 205, 207, 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 626, 628, 639, 641, 644 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 206, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial