Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

21 липня 2025 року позивачка звернулася до суду вищезазначеним позовом, в якому просила суд змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, що стягуються з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини: сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення ним повноліття. Припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області області від 20 квітня 2016 року, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року у справі № 509/1112/16-ц розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем [PERSON] . Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище - [PERSON] . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 квітня 2016 року у справі № 509/1113/16-ц з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500.00 гривень щомісячно. На теперішній час позивачка тимчасово проживає разом з дитиною в Німеччині у місці Ландзберг та самостійно виховує дитину. Відповідач сплачує аліменти у встановленій грошовій сумі, але участі у додаткових витратах на неї не бере. Позивачка офіційно не працевлаштована, доглядає малолітню дитину. З часу призначення аліментів у твердій грошовій сумі потреби дитини значно зросли. Вона самостійно несе витрати на комунальні послуги, хоча електроенергія, вода та газ необхідні для проживання дитини в належних умовах. Вартість комунальних послуг на цей час значно зросла. Також значно зросла вартість продуктів харчування, предметів одягу та інших предметів необхідних для нормального духовного розвитку дитини. Збільшився також і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а матеріальний стан позивачки погіршився. Щомісяця вона несе витрати на утримання дитини, а саме: за харчування дитини у шкільному навчальному закладі нею витрачається 1600 грн.; витрати на оплату занять з футболу, репетиторами німецької та англійської мови складають 5400 грн., на сплату оренди квартири витрачається 7500 грн.; витрати на продукти харчування для дитини складають 6000 грн., сплата за інтернет - 500 грн.; витрати на придбання одягу та взуття для дитини складають 5000 грн.; поповнення мобільного рахунку - 380 грн.; витрати на проїзд дитини до навчального закладу - 700 грн. Загалом на утримання дитини за один місяць мною витрачається 27080 грн. Витрати позивачки на утримання дитини значно більші суми аліментів, що стягується з відповідача, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів та способу їх стягнення. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, вимогу щодо зміни способу стягнення аліментів підтримала в повному обсязі, просила суд вимогу задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, у зв`язку з чим суд ухвалює заочне рішення по справі відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01 січня 2023 року для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривень. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім цього, за правилом ч.1 ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Судом встановлено, що позивач та відповідач по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 квітня 2016 року у справі № 509/1113/16-ц з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500,00 гривень щомісячно. Як встановлено судом, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх його доходів, що складатиме лише 25% усіх його доходів та не вплине на погіршення матеріального становища відповідача. Вказані обставини свідчать про наявність передбачених ст.192 СК України підстав для збільшення розміру стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який би відповідав законодавчо визначеному розміру аліментів, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своєї малолітньої дитини, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у визначений позивачем спосіб та розмір, судом не встановлено. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про зміну способу стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені в повному обсязі, судовий збір в розмірі 1211 гривні 20 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved