Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

06.02.2026 до суду надійшов позов [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Герасимчук О.О., до відповідача [PERSON] , який позивачка мотивує тим, що з відповідачем вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2001 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові один до одного, різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Вважає, що їх шлюб має формальний характер. Просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 09.02.2026відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, від представника позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, зокрема через оголошення про виклик на веб-сайті судової влади України. Суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, відзиву на позовну заяву або зустрічного позову у встановлений законом строк суду не подав. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, у тому числі у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2001. Шлюб зареєстровано Бурчацькою сільською радою, Михайлівського району, Запорізької області, Україна, актовий запис - 3. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони припинили подружні відносини. Згідно з ч.1 ст.21, ч.1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.1 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні відносини подружжя, які припинили подружні відносини, не підтримують подружні стосунки, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, зокрема позивачки, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між сторонами слід розірвати.Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати зі сплати судового збору за подання позову в сумі 1331,20 грн. Крім того, згідно з ст.137,141 ЦПК України за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами також витрати на правничу допомогу, зокрема, у разі задоволення позову вони покладаються на відповідача. Разом з тим, підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу суд не знаходить. В даному випадку суд виходить з того, що відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п.2 ч.2,3,4 ст.137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд вважає, що в порушення вищевказаних вимог діючого законодавства позивачка та її представник не надали суду доказів розміру витрат на правничу допомогу, зокрема, детального опису виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, доданий до позовної заяви договір про надання правової допомоги б/н від 02.02.2026 вказує на те, що адвокат прийняв на себе зобов`язання з надання правової допомоги клієнту у вигляді збору та аналізу інформації, документів та матеріалів, що стосуються справи; наданні консультацій та роз`яснень з правових питань, що стосуються справи; складанні необхідних у справі процесуальних документів, копіюванні документів; виконанні погоджених сторонами окремих доручень клієнта у справі; представництві інтересів клієнта у справі. Також в договорі зазначено, що гонорар адвоката складає 6000,00грн., який підлягає сплаті клієнтом на банківську картку адвоката. Однак жодних належних документів (акту виконаних робіт тощо) із детальним описом фактично наданих послуг, витраченим на них часу, їх вартості, а також належних та допустимих доказів сплати позивачкою на банківську картку адвоката відповідних сум суду не надано. Подання одного лише договору про надання правової допомоги, в якому до того ж відсутній детальний опис наданих адвокатом послуг з витраченим на це часом, їх вартість, не свідчить про те, що позивачка фактично понесла витрати на правничу допомогу. У зв`язку з цим в стягненні з відповідача на користь позивачки витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: approved