Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №19.12.2024-100002473 від 19.12.2024 року у розмірі 20 520,00 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено кредитний договір в електронній формі, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 12 000,00 грн. строком на 155 днів. Крім тіла кредиту та процентів, договором передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 9% від суми (1 080,00 грн.). Позивач виконав свої зобов`язання та перерахував кошти на банківську картку відповідача, проте відповідач свої зобов`язання виконувала неналежним чином. Позивач вказує, що 25.02.2025 року відповідачем була здійснена часткова сплата на суму 15 600,00 грн., проте заборгованість станом на день звернення до суду становить 20 520,00 грн., що складається з: 12 000,00 грн. - тіло кредиту, 7 440,00 грн. - проценти, 1 080,00 грн.- комісія. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20.10.2025 року справу було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Полтави, оскільки відповідач зареєстрована як внутрішньо переміщена особа у м. Полтава. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 14.11.2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 26.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також зазначено, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 19.12.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 19.12.2024-100002473. Договір було підписано в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором після проходження клієнтом ідентифікації через систему BankID. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Позивачем було перераховано кредитні кошти у розмірі 12 000,00 грн. на банківську картку відповідача, що підтверджується відповідними доказами та не спростовано відповідачем. За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати кредит позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач вказує, що розмір заборгованості становить 20 520,00 грн., що включає: 12 000,00 грн. (тіло), 7 440,00 грн. (проценти) та 1 080,00 грн. (комісія за надання кредиту). Разом з тим позивач сам зазначає, що відповідач 25.02.2025 року здійснила часткову сплату за кредитом на суму 15 600,00 грн. Однак ця сума не була належним чином віднята від основної суми боргу в розрахунках позовних вимог. Крім того, вимога про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 1 080,00 грн. є безпідставною. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором є обов`язком фінансової установи, і виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника, оскільки надання кредиту не є самостійною послугою. Умови договору щодо оплати комісії за послуги, які супроводжують кредит, є нікчемними. Зважаючи на це, правомірна сума нарахованих зобов`язань відповідача до здійснення оплати складалася лише з тіла кредиту (12 000,00 грн.) та процентів (7 440,00 грн.), що в сумі становить 19 440,00 грн. Оскільки відповідач сплатила 15 600,00 грн. в рахунок погашення кредиту, ця сума підлягає безумовному зарахуванню на погашення правомірного боргу. Отже, залишок дійсної заборгованості відповідача становить: 19 440,00 грн. 15 600,00 грн. = 3 840,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу на суму 20 520,00 грн., проте судом задоволено позов лише на 3 840,00 грн. (що становить 18,71% від ціни позову). Оскільки позивач сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн., стягненню з відповідача підлягає сума пропорційно до задоволених вимог, а саме: 453,23 грн.

Outcome: partial