Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника звернулося до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] уклала із Акціонерним Товариством «ОТП Банк» кредитний договір № 2018460958_CARD, який за правовою природою є змішаним договором, а саме: кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг - кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток, в межах якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . 14 березня 2025 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/03/25, за умовами якого право грошової вимоги за вищезазначеним кредитним договором № 2018460958_CARD перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно п. 1.1. Договору факторингу, АТ «ОТП Банк», як первісний кредитор, передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право грошової вимоги, що належить АТ «ОТП Банк», і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між АТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Пунктом 1.3. Договору факторингу передбачено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2018460958_CARD, на суму 12 402,42 грн, з яких: 6 000 грн - загальна сума боргу по тілу кредиту; 6 402,42 грн заборгованість по відсотках. За умовами п. 6.2.3. Договору факторингу право вимоги переходить до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Пунктом 6.2.4 Договору факторингу передбачено, що відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється без згоди боржників. Позивач зазначає, що відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.03.2025 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Покликаючись на норми Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 402,42 гривень та понесені судові витрати. Постановленою 24.10.2025 суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області ухвалою цивільну справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передано за територіальною підсудністю до Христинівського районного суду Черкаської області. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 25.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» в судові засідання не з`явився, у позовній заяві клопотав про розгляд справи за відсутності представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася. Через канцелярію суду 24.02.2026 від [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі. Із пред`явленим позовом не погоджується, оскільки в період кредитування вона мала статус військовослужбовця, тому від сплати відсотків звільняється. До заяви відповідач долучила копію посвідчення учасника бойових дій, довідку №2242/3/25 від 21.03.2026 та копію довідки №384 від 17.11.2017. Ураховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 24.02.2026 судом, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення у справі відкладено до 14 год 30 хв 06.03.2026. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 02 квітня 2018 року відповідач [PERSON] звернулася до АТ «ОТП Банк» із анкетою заявою на отримання кредиту. 02.04.2018 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2018460958, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в загальній сумі 4 578,81 грн на придбання товару у продавця на суму 3 998,89 грн, сплату додаткових послуг банку в розмірі 300 грн та придбання послуг із страхування від нещасного випадку від СК «Арсенал Лайф» на суму 279,92 грн. Тип процентної ставки - 0,01% річних (фіксована). Дата остаточного повернення кредиту визначена договором 02.02.2019. Строк, на який надається кредит, визначений графіком платежів. Повернення кредиту та сплата процентів, відповідно до п. 1.3 Договору здійснюється шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. За умовами пункту 1.4 укладеного правочину датою надання кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Підписанням вказаного договору відповідач уповноважила Банк перерахувати суму на рахунок продавця. До договору про надання споживчого кредиту №2018460958 від 02.04.2018 сторони підписали графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту. 02.04.2018 [PERSON] також підписала Анкету заяву про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 2018460958_CARD, тим самим підтвердивши, що попередньо ознайомилась із усіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця анкета заява. Відповідачу представником АТ «ОТП Банк» видано банківську картку № [NUMBER] , про що свідчить приєднана позивачем до справи розписка [PERSON] . Відповідно до Додатку № 1 до паспорту споживчого кредиту від 02.04.2018, Графіку Платежів та Розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг строк кредитування становить 10 місяців, процентна ставка 0,01 %. На підтвердження факту перерахування первісним кредитором продавцю ТОВ «ДІЄСА», магазин №169 м. Умань, грошових коштів за придбаний [PERSON] товар, позивач надав копію специфікації до кредитного договору № 2018460958 від 02.04.2018, копію видаткової накладеної №11936503 від 02.04.2018 та копію товарного чеку №000000011936503 від 02.04.2018. Вартість придбаної міні печі, колонок та страхування за програмою сукупно становить 3 998,89 грн. Факт укладення кредитного договору, придбання товарів за рахунок отриманих кредитних коштів відповідач не заперечує, доказів на спростування цих обставин суду не надала. Зі змісту виписки з рахунку приватного клієнта [PERSON] в АТ «ОТП Банк» за період із 30.04.2018 по 23.06.2022 вбачається, що відповідач у вказаний період користувався коштами банку, здійснювала погашення заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, за період із 03.04.2018 по 03.03.2025 відповідач використала 20 267,03 грн. За вказаний період їй нараховані відсотки в розмірі 19781,39 грн та 2100 грн штрафу. На погашення заборгованості [PERSON] внесла 29 746 грн власних коштів. Тоді за підрахунками первісного кредитора борг за договором у [PERSON] складає 12 402,42 грн. 14.03.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «ОТП Банк» укладено договір факторингу № 14/03/25, за умовами якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Відповідно до витягу із реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 14/03/25 від 14.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 2018460958_CARD на суму 12 402,42 грн, з яких: 6 000 грн - заборгованість за основною сумою борг та 6 402,42 грн -заборгованість за відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що позивачем підтверджено укладення кредитного договору №2018460958_CARD від 02.04.2018 між первісним кредитором та відповідачем, а також наступне укладення договору факторингу між первісним кредитором та позивачем щодо спірного договору. Таким чином, суд встановив, що позивач, як новий кредитор, набув право вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі Договору факторингу у взаємозв`язку з Реєстром боржників № 2 до Договору факторингу №14/03/25 від 14.03.2025. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При дослідженні Кредитного договору суд встановив, що його сторони узгодили суму кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах. Оскільки [PERSON] не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором як первинному кредитодавцю, так і його правонаступнику у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з неї 6000 грн в рахунок погашення основної суми боргу підлягає задоволенню. При вирішенні юридичного спору в частині стягнення із відповідача заборгованості за процентами в сумі 6 402,42 грн, суд виходить із такого. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно - мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, редакція якого на час виникнення спірних правовідносин передбачає, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. Судом встановлено, що [PERSON] у період із 29.08.2016 по 09.02.2018, з 18.06.2018 по 19.04.2024 проходила військову службу, що підтверджується наданою відповідачем довідкою №2241/3/25 від 21.03.2026, має статус учасника бойових дій. Тобто на період строку кредитування відповідач мала статус військовослужбовця та на неї поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», щодо ненарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом, а тому нараховані первісним кредитором та заявлені до стягнення позивачем проценти стягненню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З огляду на те, що судом задоволено позовні вимоги на суму 6 000 грн, що складає 48,37 % ціни позову, тоді з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1 464,64 грн (3 028 грн * 48,37%). На підставі викладеного та

Outcome: partial