Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представник заявника звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить: встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який мав місце [INFO] у м.Пфорцгейм, Німеччина. Заява обґрунтована тим, що заявник є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Пфорцгейм Німеччина. Судовим рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2025 року №334/8115/25 за заявою [PERSON] встановлено факт неправильності актового запису про народження в частині зазначення дати народження, у порядку виконання рішення суду внесено зміни в актовий запис у зв`язку з цим. Син заявниці [PERSON] . [INFO] , частину свого життя мешкав у м. Запоріжжя, а пізніше переїхав до м. Києва, де був зареєстрований за місцем проживання у Дніпровському районі м. Києва, у зв`язку з початком повномаштабного вторгнення рф на територію нашої держави виїхав у 2022 році за кордон України та тимчасово оселився в країні Євросоюзу Німеччині у м. Пфорцгейм 75180 Carl-Schurz-str.75, хворів на захворювання рак. За інформацією очевидців з Німеччини він помер від хвороби: ракової інтоксікації, переніс ряд оперативних втручань перебуваючи у Німеччині, але зберегти його життя не вдалось, він помер за місцем свого проживання у м. Пфорцгейм 75180 Carl- Schurz-str.75. Заявниці відомо що її син [PERSON] останні роки хворів на онкологічне захворювання та виїдав у Німеччину для лікування у тому числі. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 22 вересня 2025 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м.Пфорцгейм Німеччини, реєстраційний номер № 1514/2025 для подачі до органів соціального забезпечення час смерті встановлено 07.09.2025 року 19 годин по 08 вересня 2025 року 18 годин. Зазначена копія свідоцтва переведена з німецької на українську мову, переклад завірений нотаріальні приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бахматьською Т.М. 16 грудня 2025 року р. № 7435. Однак у заявниці є тільки копія вказаного свідоцтва, оригінал відсутній. Проте для звернення до нотаріуса з зайвою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи необхідно мати на руках саме оригінал свідоцтва про смерть спадкодавця. Смерть [PERSON] , [INFO] , на території України не зареєстрована, що підтверджується відповіддю Віддлілу ДРАЦС у Запорізькій області на адвокатський запит від 02 жовтня 2025 року. Таким чином, заявнику необхідно встановити факт смерті сина та зареєструвати його смерть в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян для прийняття спадщини після померлого [PERSON] . 06.01.2026 року на адресу суду від представника заявника надійшло клопотання про долучення доказів. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. Пояснила, що оригінал свідоцтва знаходиться у сусіда померлого в Германії, саме вказана особа надіслала заявниці через застосунок у телефоні копію вказаного свідоцтва, проте направити оригінал він відмовився. Захисник зверталась до компетентних органів України за допомогою про отримання оригіналу вказаного свідоцтва, однак їй повідомили про значний проміжок часу для виконання її запиту. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відділу, вирішення заяви залишено на розсуд суду. Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст.293 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Факт смерті особи у певний час за відмови органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану у реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням до цих органів або відсутністю документів, які стверджують подію смерті. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 17.12.2025 року Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [INFO] , помер [PERSON] в м.Пфорцгейм Німеччина, на підтвердження чого надано копію свідоцтва про смерть з перекладом з німецької мови на українську мову. Водночас, у матеріалах справи відсутній офіційний документ про реєстрацію смерті [PERSON] , наявна лише копія свідоцтва про смерть від 22.09.2025 року, з перекладом з німецької на українську мову. Як вказано у заяві, заявниця [PERSON] , [INFO] , людина похилого віку, не має змоги виїхати до м.Пфорцгейм Німеччина, для отримання оригіналу свідоцтва про смерть сина [PERSON] . Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст.263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В матеріалах поданої заяви про встановлення факту смерті відсутні докази, що заявниця зверталася до відділу РАЦСі їй було відмовлено, саме у реєстрації факту смерті [PERSON] , [INFO] . Так, представником заявниці долучено до матеріалів справи лист начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області від 06.10.2025 року №41907/06.10-01-33, з якого вбачається, що перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про смерть відносно [PERSON] , [INFO] , не виявлено. 22.09.2025 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану м.Пфорцгейм Німеччина свідоцтво про смерть [PERSON] , час смерті встановлено [INFO] 19 годин по [INFO] 18 годин. Отже, смерть останнього була зареєстрована уповноваженим державним органом м.Пфорцгейм, Німеччина. Заявник через представника [PERSON] , звернулась до суду для встановлення факту смерті сина [PERSON] з метою здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті останнього та для подальшої реалізації спадкових прав. За положеннями статті 49 ЦК України актом цивільного стану є, зокрема, смерть фізичної особи, яка підлягає державній реєстрації відповідно до закону та обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 та п.2 ч.4 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Статтею 317 ЦПК України, встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року №1064. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Подія смерті сина заявниці відбулася на території іноземної держави, яка не відноситься до території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або до тимчасово окупованої території України, а тому в даному випадку Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», не може бути застосований. За пунктом 7 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Чинним законодавством передбачено певний порядок визнання документів, виданих органами іноземних держав на підтвердження факту смерті, а саме: їх легалізація в установленому законом порядку, або такий порядок може бути визначений міжнародно-правовим договором. Статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів поліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази. Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 травня 2022 року у справі №478/1072/21, провадження № 61-1370св22. Заявниця, звертаючись до суду в порядку окремого провадження, просить встановити факт смерті її сина [PERSON] , який помер [INFO] у м. Пфорцгейм, Німеччина, про що уповноваженою особою відповідного органу вказаної держави (посадовою особою відділу цивільної реєстрації актів цивільного стану м. Пфорцгейм, Німеччина), на підставі свідоцтва про смерть, тобто смерть [PERSON] зареєстрована компетентним органом відповідно до законодавства іноземної держави, на території якої й настала смерть сина заявниці. Оскільки свідоцтво про смерть видано на підставі вимог чинного законодавства іноземної держави, на території якої настала смерть особи, тому підстави для встановлення факту смерті [PERSON] в порядку окремого провадження та повторної видачі свідоцтва про смерть відсутні. Зважаючи, що заявницею не надано доказів неможливості відновити свої права у інший спосіб, ніж встановлення факту смерті, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed