Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

І. Зміст позовних вимог Позивач, ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.12.2020 року між ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» та [PERSON] через інформаційно-телекомунікаційну систему було укладено електронний договір позики №202759. Позивач виконав свої зобов`язання, перерахувавши на банківську картку Відповідача кошти в сумі 5 000,00 грн. Відповідно до умов договору, Відповідач зобов`язався повернути суму позики та сплатити відсотки. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань Відповідачем, станом на дату подання позову утворилася заборгованість у розмірі 24 669,50 грн. Позивач просить стягнути вказану суму, а також судові витрати. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 18 грудня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» (яке 23.06.2025 року змінило назву на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ГЕЛЕКСІ») та [PERSON] був укладений договір позики №202759 в електронній формі. На виконання умов вказаного договору Позивач, за посередництва надавача платіжних послуг ТОВ «ФК «ЕЛАЕНС» (ТМ «ФОНДІ»), здійснив переказ грошових коштів (кредитовий переказ) у сумі 5 000,00 грн на картковий рахунок, вказаний Відповідачем при реєстрації. Факт отримання коштів Відповідачем підтверджується наданою Позивачем довідкою платіжного оператора про успішне проведення транзакції. Таким чином, Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі. Згідно з матеріалами справи та розрахунком заборгованості, сторони погодили такі умови: Сума позики: 5 000,00 грн; Стандартна процентна ставка: 0,01% на день; Розмір комісійної винагороди: 1,9%; Підвищена комісія у випадку прострочення терміну платежу: 3,0%. Судом встановлено, що Відповідач [PERSON] у встановлений договором строк кошти не повернула та нараховані відсотки не сплатила. На момент розгляду справи Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості або підтверджували факт повернення позики чи її частини. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 24 669,50 грн, з яких: Заборгованість за тілом позики - 5 000,00 грн; Заборгованість за процентами та комісійною винагородою - 19 669,50 грн. Суд вважає наданий Позивачем розрахунок заборгованості обґрунтованим, таким, що відповідає фактичним обставинам справи та умовам укладеного між сторонами договору. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно зі ст. 1047 ЦК України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається в письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн. Також, відповідно до статей 133 та 141 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу, підтверджені належними доказами, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на надані договори, акти та детальний опис наданих послуг, витрати в сумі 5 000 грн є обґрунтованими та підлягають відшкодуванню.

Outcome: approved