Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за позивачем, як спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 06.10.1976 року було зареєстровано шлюб, укладений між батьками позивача: [PERSON] та [PERSON] . Позивач є сином вказаних осіб. [INFO] батько позивача, помер. Позивач є спадкоємцем по закону після смерті свого батька та прийняв його спадщину. Спадкову справу було заведено на підставі поданої заяви до нотаріальної контори. До обсягу спадкового майна батька позивача належить 1/2 частка на квартиру [ADDRESS] . Так, в даній квартирі 1/2 частка належить матері позивача, [PERSON] , а інша 1/2 частка покійному батьку [PERSON] , оскільки право приватної спільної сумісної власності на квартиру набуте в шлюбі на підставі відповідного свідоцтва про право власності від 29.05.2008 року (квартира була побудована в виді інвестування в будівництво нового житла, а потім набуто право власності). Водночас титульним власником квартири [ADDRESS] є мати позивача, тобто один з подружжя. Однак, оскільки вказане нерухоме майно набуто батьками позивача під час шлюбу, тому належить їм на праві спільної сумісної власності, хоч записано на ім`я одного з пожружжя. Після вивчення поданих документів щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку в указаному майні, нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії з видачі відповідного свідоцтва по причині неможливості встановлення з поданих документів конкретного складу спадкового майна, оскільки таке нерухоме майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а частка покійного не визначена. При цьому нотаріус повідомила, що таке питання має вирішуватись в судовому порядку. На підставі викладеного, наразі позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку батька в належній йому квартирі, оскільки така частка за життя покійного не була визначена. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Полюхович О.І. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, до суду представник позивача Полюхович О.І. подала заяву, в якій просить провести судове засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Територіальна громада міста Вараш в особі Вараської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якому він просив справу розглянути без участі представника Вараської міської ради Рівненської області , за наявними матеріалами у справі, проти позовних вимог [PERSON] заперечень не має. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] , серії [NUMBER] від 15 липня 1977 року, виданого м.Томськ ЗАГС вбачається, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 06 жовтня 1976 року м.Томська підтверджується, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06 жовтня 1976 року, мати позивача після укладення шлюбу отримала прізвище [PERSON] . Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 10 травня 2025 року Вараським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] в м.Вараш Рівненської області. Право приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 06 червня 2008 року по 1/1 за [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №452230799 від 15.11.2025. Із довідки про коло спадкоємців №321/02-14 від 12 грудня 2025 року підтверджується, що після смерті [PERSON] , [INFO] , котрий помер [INFO] , станом на сьогоднішній день коло спадкоємців за спадковою справою 81/2025 складається з [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається з частини першої статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином, 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням наведеного, позивач оформити належним чином спадщину після смерті батька [PERSON] не має можливості, оскільки під час набуття [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність подружжя квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , не було визначено розмір часток кожного із співвласників. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 Цивільного процесуального України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Із змісту позовної заяви вбачається, що відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру позбавляє можливості позивачу отримати свідоцтва про право на спадщину за законом у позасудовому порядку. Таким чином, позивач звернувся до суду із метою захисту свого спадкового права. Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з приписів статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно із частинами першою, другою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Як вбачається із частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з наведених норм матеріального права, 1/2 частина квартири, розташована за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на підставі договору відповідного свідоцтва про право власності від 29.05.2008 року (квартира була побудована в виді інвестування в будівництво нового житла, а потім набуто право власності. За відсутності домовленостей та шлюбного договору між співвласниками щодо розміру частки кожного з них у спільному майні подружжя законом презюмується рівність часток дружини та чоловіка у праві спільної сумісної власності подружжя. У зв`язку з цим правильним є застосування принципу рівності часток співвласників при визначенні часток у спільній сумісній власності подружжя, які не визначені за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, частка співвласника нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , який помер [INFO] , становить 1/2 частки квартири в цілому. За змістом частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 570/997/19, для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Згідно з копією довідки нотаріуса про коло спадкоємців від 12.12.2025, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем спадщини, яка відкрилась у зв`язку із смертю [PERSON] . Враховуючи, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] , і єдиним спадкоємцем першої черги за законом, прийняв у встановленому законом порядку спадщину, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що невизначена частка спадкодавця [PERSON] в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , то необхідно визнати право власності за позивачем на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що залишилася як спадок після смерті його батька [PERSON] , в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved