Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.04.2021 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладено Договір № 279879-КС-001 про надання кредиту. Позивач надав відповідачу кредит у сумі 12 000,00 грн строком та на умовах, визначених договором, зі сплатою процентів у розмірі 0,91359497 % за кожен день користування кредитом, що нараховуються на залишок заборгованості. Грошові кошти перераховано на банківську картку відповідача, чим позивач виконав свої зобов`язання. Відповідач належним чином умови договору не виконав, здійснив лише часткове погашення заборгованості. Станом на 30.10.2025 заборгованість за договором становить 12 735,11 грн, з яких: 8 424,79 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 4 310,32 грн - прострочені проценти; штрафні санкції та комісія не нараховувалися. Враховуючи наведене просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Ухвалою суду від 01.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.04.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 279879-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 12 000,00 грн, строком на 16 тижнів, термін дії договору до 28.07.2021 на умовах сплати процентів за користування кредитом. В матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. З візуальної форми послідовності дій клієнта встановлено, що [PERSON] 07.04.2021 підписав одноразовим електронним ідентифікатором паспорт споживчого кредиту та Договір. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням від 07.04.2021 № 26582. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 30.10.2025 у [PERSON] наявна заборгованість за Договором № 279879-КС-001 про надання кредиту, яка становить 12735,11 грн, з яких 8424,79 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 4310,32 грн - сума прострочених платежів по відсотках. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Тобто, відповідач не спростував докази, надані банком щодо цього факту. [PERSON] користувався кредитними коштами та виконував свої зобов`язання за кредитом неналежним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. У зв`язку із тим, що відповідач отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в договорі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення із [PERSON] заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved