Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Кізко Леся Сергіївна діючи в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» використовуючи систему «Електронний суд» звернувся в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №CL-167095 від 01.02.2019 у розмірі 55667,21 грн., а також витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.02.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 19600 грн. терміном на 60 місяців, з кінцевою датою погашення до 31.01.2024, процентна ставка за користування кредитом 84,99% річних. 25.06.2021 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1, у відповідності до умов якого, права вимоги за кредитним договором №CL-167095 від 01.02.2019 перейшло до позивача. Позичальник прийняв на себе обов`язок повернути кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені договором, проте кошти не повернув. Вважає, що оскільки відповідач порушив зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 55667,21 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 19442,77 грн., заборгованості за відсотками 36224,44 грн. Відтак вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь банку. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 18.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01.02.2019 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №CL-167095, за умовами якого відповідач отримав кредиту розмірі 19600 грн. строком кредитування 60 місяців, терміном до 31.01.2024 зі сплатою відсотків за користування кредитом за процентною ставкою 84,99% річних. До цього кредитного договору сторонами погоджено графік платежів за кредитом та розрахунок сукупної вартості кредиту. Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (п. 6.2). Згідно з п. 6.9 кредитного договору, банк у випадках передбачених п.3.3 договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується меморіальним ордером №6263353 від 01.02.2019. 25 червня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами №250621/1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» перейшли права грошової вимоги в тому числі і до боржника за кредитним договором №CL-167095 від 01.02.2019. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно частин 1, 3 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України). Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених графіком платежів. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунку, поданого позивачем, у позичальника утворилася заборгованість у розмірі 55667,21 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом (тіло) 19442,77 грн., сума заборгованості за відсотками 36224,44 грн. Відповідачем доказів на спростування вказаного розрахунку суду не подано. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, в добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що позивач набув права на стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 55667,21 грн. Крім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., що підтверджено платіжною інструкцією кредитного переказу коштів, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved