Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Будовської Наталії Володимирівни звернулася до суду з заявою, про встановлення факту смерті бабусі по материнській лінії - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України, в с.Георгіївка Мелітопольського (колишнього Приазовського) району Запорізької області. Документами, що підтверджують факт смерті бабусі заявниці є копія лікарського свідоцтва про смерть серії 23№200950198, виданої 12.12.2025 року так званою державною бюджетною установою охорони здоров`я «Приазовська центральна района лікарня». На підставі наявних у заявника документів зареєструвати смерть бабусі у встановленому законом порядку вона не може, тому звернулася до суду з даною заявою. Ухвалою від 02.03.2026 відкрито провадження у даній справі. 02.03.2026 року представником заінтересованої особи подано відзив на заяву, в якому зазначила , що Відділ не має повноважень щодо складання актових записів цивільного стану. У зв`язку з тим, що заявник проживає на території Заводського району м.Запоріжжя вважають за доцільне залучити до розгляду справи в якості заінтересованої особи Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 03.03.2026 [PERSON] в особі представника адвоката Будовської Наталії Володимирівни надала суду уточнену заяву [PERSON] , заінтересована особа : Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті. Ухвалою суду від 03.03.2026 прийнято до свого провадження уточнену заяву [PERSON] в особі представника адвоката Будовської Наталії Володимирівни, заінтересована особа : Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про встановлення факту смерті та залучено до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Представник заявниці адвокат Будовська Н.В. надала суду заяву про розгляд справи без участі заявника та її представника , уточнену заяву підтримує в повному обсязі , просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник заінтересованої особи- Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява про розгляд справи без участі представника відділу, проти заяви не заперечують. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Переліку територій , на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, територія Олександрівської сільської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області , до складу якої входить с.Георгіївка , з 24.02.2022 є тимчасово окупованою РФ територією України. Відтак, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на цій території. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа про смерть встановленої форми , виданного закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою ; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Положеннями ч.1,2 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Факт родинних відносин між заявницею та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження матері заявниці- [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 30.08.1958 року Георгіївською сільською радою Приазовського району Запорізької області , в якому в графі мати зазначено [PERSON] (а.с. 12). Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 16.09.1979 року Дівнинською сільською радою Приазовського району Запорізької області(а.с.13), копією свідоцтва про народження заявниці [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 17.02.1984 року Дівнинською сільською радою Приазовського району Запорізької області, в якому в графі мати зазначено [PERSON] (а.с.11).Зміна прізвища заявниці [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 19.11.2005 року виконавчим комітетом Георгіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області (а.с. 14) . Документами , що підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] є копія лікарського свідоцтва про смерть серії 23№200950198, виданої 12.12.2025 року так званою державною бюджетною установою охорони здоров`я «Приазовська центральна района лікарня»(а.с. 15-16). Суд, даючи оцінку допустимості наданих заявником письмових доказів, виданих йому на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase) Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. Враховуючи практику ЄСПЛ, суд оцінює надані заявником письмові докази разом з іншими доказами, у їх сукупності, та приходить до переконання щодо необхідності задоволення заяви, так як встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє в подальшому реалізувати її спадкові права. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для реєстрації даного факту в органах державної реєстрвації актів цивільного стану та оримання свідоцтва про смерть українського зразка. Таким чином, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви, надані докази достатніми та переконливими, вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved