Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] про стягнення пені від суми несплачених аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який 23 липня 2013 року було розірвано. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] [INFO] , котрий на даний час є неповнолітнім та перебуває на утриманні позивача. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану в місті Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прізвище і по батькові дитини із « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». За рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.10.2023 року розмір аліментів на утримання сина було змінено. Так, відповідно до даного рішення відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.11.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вказаного вище рішення суду в Самбірському відділі державної виконавчої служби у Самбірському районі відкрито виконавче провадження ВП №73566386. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина із врахуванням часткової оплати у розмірі 23371,97грн. станом на 31.12.2025 року. За проведеними позивачем розрахунками за період із листопада 2023 року по 31.12.2025 року, пеня за несвоєчасну сплату аліментів відповідача на утримання [PERSON] становить 101109,44грн; враховуючи, що вказаний розмір перевищує розмір заборгованості, просить стягнути пеню у розмірі такої заборгованості в сумі 23317,97грн. Позивач та її представник-адвокат Дащишак О.С. до суду не з`явилися, остання подала заяву про розгляд справи без їх участі, просила задовольнити позовні вимоги, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Відповідач на виклик в суд не з`явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, із відзивом на позов не звертався, - тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності у заочному провадженні, проти чого не заперечила представник-адвокат у письмовому зверненні. З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного: Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області 22 липня 2013 року; від шлюбу в сторін народився син [PERSON] [INFO] , на утримання котрого із відповідача присуджено стягувати аліменти в розмірі частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до його повноліття згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09.10.23р. Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця Самбірського Відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області від 16.01.2026р., заборгованість по аліментах за період з листопада 2023 року по грудень 2025 року включно становить 74317,97грн, з яких боржником сплачено 51000грн. Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем частково були сплачені та заборгованість залишилась в сумі 23317,97грн, що відповідно дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частина 1 ст.196 Сімейного кодексу України регламентує, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Такий правовий висновок вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду України від 3 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18), а саме передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Оскільки відповідач був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина та знав про свій обов`язок їх сплати, однак не повідомив про причини, які б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав, тому суд погоджується з доводами позивача, які знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних доказів в матеріалах справи та погоджується з наданим позивачем розрахунком. За таких обставин і враховуючи вищезазначені положення матеріального права, а також наявність істотних умов, які полягають у тривалій несплаті аліментів відповідачем, відповідно ним не спростовано вини у появі заборгованості зі сплати аліментів позивачу за вказаний період, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на положеннях законодавчих норм, а тому приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,5грн.

Outcome: approved