Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 24.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про надання кредиту № 3531014-КС-001, шляхом його підписання позичальником електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Зміст та умови договору складають Пропозиція (оферта) укласти договір № 3531014-КС-001 про надання кредиту від 24.03.2025, прийняття (акцепт пропозиції (оферти) укласти договір № 3531014-КС-001 про надання кредиту від 24.03.2025, договір № 3531014-КС-001 про надання кредиту від 24.03.2025, паспорт споживчого кредиту, Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 11000 грн. строком на 24 тижні, з остаточною датою повернення кредиту 08.09.2025, зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,00 % за кожен день користування, комісії за надання кредиту в сумі 2200 грн. 00 коп. Вказує, що ТОВ «Бізнес позика» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок, вказаний позичальником в його особистому кабінеті. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Станом на 08.01.2026 заборгованість за кредитом становить 30370 грн. 30 коп., з яких: 10890 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 13830 грн. 30 коп. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 150 грн. 00 коп. -заборгованість за комісією, 5500 грн. 00 коп. - заборгованість по штрафам. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 13116 грн. 71 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають до задоволення частково. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно із п. 1-1, п. 11 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Умови договору про споживчий кредит мають містити відомості, визначені частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Судом встановлено, що 24 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» укладено електронний договір № 531014-КС-001 про надання кредиту на умовах, зазначених у пропозиції (оферті) укласти договір про надання кредиту від 24.03.2025, яка була акцептована відповідачем 24.03.2025. За умовами цього договору [PERSON] отримав кредит у сумі 11000 грн. строком на 24 тижні, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,00 % в день, 2200 грн. комісії за надання кредиту та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним згідно графіку, визначеному у паспорті споживчого кредиту, у термін до 08.09.2025. Наведене підтверджується пропозицією (офертою) укласти договір № № 531014-КС-001 про надання кредиту від 24.03.2025, прийняттям (акцепту пропозиції (оферти) укласти договір № 531014-КС-001 про надання кредиту від 24.03.2025, договором № 531014-КС-001 про надання кредиту від 24.03.2025, паспортом споживчого кредиту, які підписані позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в яких він зазначив номер особистого електронного платіжного засобу для перерахування кредитних коштів. Підтвердженням щодо укладення сторонами зазначеного кредитного договору є надана позивачем візуальна форма послідовності дій клієнта, анкета клієнта, фото-верифікації суб`єкта кредитної історії [PERSON] . Вказане свідчить про ознайомлення відповідача з умовами договору та належне укладення зазначеного кредитного договору, шляхом проставляння сторонами електронного цифрового підпису. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувавши на картковий рахунок позичальника [PERSON] кредитні кошти в сумі 11000 грн., що підтверджується анкетою клієната, в якій позичальником зазначено номер банківської картки для перерахунку коштів, квитанцією від 24.03.2025 про перерахування кредитних коштів у сумі 11000 грн. на рахунок позичальника [PERSON] , розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку позичальника [PERSON] за період з 24.03.2025 до 08.01.2026. У встановлений договором строк відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором. Станом на 08 січня 2026 року прострочена заборгованість за кредитом становить 30370 грн. 30 коп., з яких: 10890 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 13830 грн. 30 коп. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 150 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією, 5500 грн. 00 коп. - заборгованість по штрафам, що підтверджується наданим суду розрахунком та довідкою про стан заборгованості. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд дійшов висновку, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання за кредитним договором № 531014-КС-001 від 24.03.2025 не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув. Разом із тим із кредитного договору вбачається, що позичальник [PERSON] зобов`язався сплатити комісію за надання кредиту в сумі 150 грн. у день його видачі. Однак, надання кредиту є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою зі сторони позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інстрменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостйною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку, наведене повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц. Крім того, доказів надання кредитодавцем позичальнику додаткових послуг, їх переліку матеріали справи не містять, як і детального розрахунку додаткової комісії, нарахованої позивачем. У довідці розрахунку суму комісії вказано 150 грн. Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача комісії за вказаним кредитним договором в сумі 150 грн., оскільки такі умови договору суперечать ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемними в силу закону. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 викладено правову позицію відповідно до якої, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Із довідки про стан заборгованості вбачається, що позивачем нараховано штраф за неналежне виконання договору відповідачем у сумі 5500 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, суд вважає за вірне відмовити позивачу у стягненні з відповідача комісії у сумі 150 грн. та неустойки - 5500 грн., оскільки заявлені в цій частині позовні вимоги не відповідають вимогам закону. Таким чином суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 10890 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 13830 грн. 30 коп. простроченої заборгованості за нарахованими процентами, що становить 24720 грн. 30 коп. Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 24720 грн. 30 коп. заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2422 грн. 40 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд наводить наступний розрахунок (2720 грн. 30 коп. х 100) : 30370 грн. 30 коп. = 81 %, тобто позов задоволено на 81 %. Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 2422 грн. 40 коп. х 81 % = 1962 грн. 14 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1962 грн. 14 коп. судових витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial