Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 31.03.2025-100002085 від 31.03.2025 у розмірі 16600 грн та стягнути понесені судові витрати. На обґрунтування позову зазначено, що 31.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 31.03.2025-100002085. Відповідно до умов договору [PERSON] було надано кредит у розмірі 5000 грн. строком на 217 днів, з датою повернення кредиту 02.11.2025, процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом перщих 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графі платежів; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна у розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується. За умовами договору комісія за надання кредиту становить 9 % від суми кредиту, що дорівнює 450 грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі та надав грошові кошти відповідачеві. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16600 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5000 грн, заборгованості по процентам у розмірі 7750 грн, комісії у розмірі 450 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 900 грн та неустойки у розмірі 2500 грн. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Споживчий центр». Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився, згідно з матеріалами справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Відзиву на позову заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно з п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст..12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. З врахуванням викладеного лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Судом встановлено, що 31.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № № 31.03.2025-100002085 шляхом підписання заявки, яка є невід`ємною частиною даного договору, електронним підписом, у тому числі відповідачем з одноразовим ідентифікатором Е667. Відповідно до умов вищевказаного договору ТОВ «Споживчий кредит» відповідачу [PERSON] надав кредит у розмірі 5000 грн. строком на 217 днів з датою повернення 02.11.2025.Договором передбачена процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графі платежів (п.6 договору); процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна у розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт» (п.7 договору). Денна процентна ставка розрахована у розмірі 0,84% (п.12 договору). За умовами договору комісія за надання кредиту дорівнює 450 грн. (п.8 договору). Відповідно до п.9 договору комісія за обслуговування кредитної заборгованості (комісія за обслуговування) становить 450 грн у кожному з 2 чергових періодів наступних за першим черговим періодом; комісія за обслуговування нараховується та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно з графіком платежів. У відповідності до п.17 договору неустойка встановлюється у розмірі 75 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. За умовами кредиту орієнтовна загальна вартість кредиту становить 14100 грн, загальні витрати за споживчим кредитом складають 9100 грн. З довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вбачається, що 31.03.2025 на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано 5000 грн. на виконання умов договору № 31.03.2025-100002085 від 31.03.2025. Відповідач не спростував факту отримання грошових коштів за договором. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст.. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, неустойка, передбачена ст.. 549 ЦК України, обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а не у твердій грошовій сумі, яка не залежить від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 31.03.2025-100002085 від 31.03.2025 заборгованість [PERSON] складає 16600 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 5000 грн, заборгованість по процентам -7750 грн, комісія - 450 грн, додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) -900 грн та неустойка - 2500 грн. Позивач у довідці-розрахунку вказує про нарахування неустойки в розмірі 2500 грн, яку включає до суми заборгованості. За який період нарахована неустойка у такому розмірі позивачем не зазначено. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, який продовжується і на час винесення рішення, а строк кредитування діє з 31.03.2025 по 02.11.2025, на правовідносини, які склались між сторонами, поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Таким чином, суд уважає, що нарахування неустойки в сумі 2500 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак позовна вимога в частині її стягнення задоволенню не підлягає. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за кредитним договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, не оспорював правильність проведених розрахунків, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 31.03.2025-100002085 від 31.03.2025 у розмірі 14100 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 5000 грн, заборгованість по процентам -7750 грн, комісія - 450 грн, додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) -900 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку, на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 2057 грн 59 коп. (16600 грн/100% = 14100 грн/х, х = 84,94 %; 2422 грн 40 коп./100 % = х/84,94 %, х = 2057 грн 59 коп.)

Outcome: partial