Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеною позовною заявою. Мотивує тим, що з 08 квітня 2025 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилися трьоє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також від попереднього шлюбу в позивачки є син: [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач з кінця січня 2026 року проживає окремо, належної участі в утриманні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає. З огляду на вказані обставини, просить суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Позивачка, до початку судового засідання подала письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити. Відповідач, вдруге, будучи повідомлений про час та місце слухання справи належним чином, що підтверджується матеріалами справи поштовою рекомендованою кореспонденцією та оголошенням про виклик особи, за викликом суду не з`явився. Поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Судом встановлено наступні обставини. Сторони зареєстрували шлюб 08 квітня 2025 року Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 32, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , № 548306 від 08.04.2025 року. Від спільного подружнього життя мають трьох синів: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Буським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24.12.2016 року, про що зроблено актовий запис № 241, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Красненської селищної ради Буського району Львівської області від 04.09.2018 року, про що зроблено актовий запис № 28, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 07.07.2021 року, про що зроблено актовий запис № 196. З матеріалів справи вбачається, що позивачка, окрім спільних дітей сторін, має також від попереднього шлюбу сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом Серія [NUMBER] від 05.02.2013 року, актовий запис № 7. Як вбачається з довідки про склад сім`ї № 05-14/333 від 04.09.2025 року виданої Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, що сини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також від попереднього шлюбу син: [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю в [ADDRESS] , що належить позивачці в одноосібному володінні. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, діти сторін проживають разом з матір`ю в Україні, батько проживає з січня 2026 року окремо, добровільної згоди щодо забезпечення та утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідач не надає матеріальної допомоги позивачці, не цікавиться навчанням, вихованням дітей, чим самоусунувся у вихованні дітей. Обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Згідно із ст. 180 Сімейного Кодексу України передбачено обов`язок утримання батьками неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягай 18 років. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в розмір частки заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законодавець визначив, що аліменти на утримання дитини можуть бути присуджені або в частці від доходу платника, або в твердій грошовій сумі. Згідно ч.1, ч.5 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З ч. 1 ст. 184 СК України вбачається що, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначанні розміру витрат на утримання дітей які визначаються за рішенням суду, суд визначає не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір (суд ураховує правову позицію в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2016 (справа № 755/14148/18)). Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Судом встановлено, що діти сторін проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Позивачка здійснює догляд за дітьми, однак їй важко одній утримувати дітей. Відповідач працездатного віку, має змогу та законодавчо закріплений обов`язок надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, що Сімейним кодексом України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та норми ч. 3 ст. 11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства", що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Суд роз`яснює сторонам положення ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітей повноліття. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки згідно ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, такий слід стягнути з відповідача в користь держави.

Outcome: approved