Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

04 серпня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» (позивач) до [PERSON] (відповідачка), в якій позивач просить стягнути відповідачки основний борг за послуги з централізованого опалення в сумі 12 630,58 грн, суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 1 539,97 грн, три відсотки річних 661,27 грн, судовий збір 3028,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що в опалювальні з 2017 до 2021 р.р. ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» надав послугу з централізованого опалення до житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] у цьому будинку та зобов`язана сплачувати вартість послуги з централізованого опалення. Внаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань по сплаті за послуги з централізованого опалення, виникла заборгованість за період з 01.12.2017 31.10.2021, яка складає 12 630,58 грн. Також за період з 01.01.2018 31.10.2021 відповідачу нараховано суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 1 539,97 грн, три відсотки річних 661,27 грн, що разом з основною сумою боргу становить 14 831,82 грн. Ухвалою суду від 07 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. До судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, причини не повідомила, відзиву не подала. За таких обставин відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 427098416 від 15.05.2025). Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» в опалювальних сезонах з 2017 по 2021 роки надало послугу з централізованого опалення до житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (наряд № 8437 від 15.10.2017, наряд № 145-а від 15.10.2018, наряд № 146-а від 01.11.2019, наряд № 86-а від 10.11.2020). Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 13, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875-ІV, який діяв до 01.05.2019, передбачають, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ, який введено в дію з 01.05.2019, визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.п. 1 та 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. №1875-ІV, який діяв до 01.05.2019, споживач зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічні положення містяться у статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ, який введено в дію з 01.05.2019. Індивідуальний споживач, відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. №2189-VІІІ, - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Також згідно з ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 № 2633-IV, основним обов`язком споживача теплової енергії, серед інших, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з частини першої статті 11 ЦК України, відповідно до якої, цивільні права та обов`язки випливають з дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. Зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 07 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21). Враховуючи наведені висновки, відсутність письмового договору про надання послуг, не звільняє споживачів від обов`язку сплачувати за надані послуги. Досліджені докази свідчать, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , тому має нести відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, зокрема, з оплати за послуги централізованого опалення. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. В статтях 610, 611 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідачки за послуги централізованого опалення за період з 01.12.2017 по 31.10.2021 року, складає 12 630,58 грн. Крім того за період з 01.01.2018 по 31.10.2021 відповідачці нараховані: сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 1 539,97 грн, три відсотки річних 661,27 грн. Доказів на спростування наявності заборгованості у вищенаведеному розмірі та належного виконання зобов`язання по сплаті за спожиті комунальні послуги, відповідачкою надано не було. Суд зауважує, що обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Враховуючи вказані норми матеріального права, суд вважає, що позивач довів невиконання відповідачкою обов`язку сплачувати за надані послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу. Обов`язковою умовою покладання на боржника передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності є прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, виходячи з встановлених обставин та враховуючи наведену норму, позивачем правомірно нарахована сума, на яку підлягає збільшенню боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних. З урахуванням викладеного, вимоги ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» про стягнення заборгованості з відповідача належить задовольнити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved