Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

23 грудня 2025 року представник позивача Працевитий Г.О. через систему «Електронний суд» звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із позовом в інтересах [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», треті особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 16.05.2018 р. між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» було укладено кредитний договір №МФ-1611800001134, за умовами якого позичальнику було надано кредит. З мобільного застосунку «Дія» Позивачу стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження. Жодних листів від приватного виконавця, в яких містилась би інформація про наявне виконавче провадження Позивач не отримував. У зв`язку з потребою у з`ясуванні обставин та отримання кваліфікованої правової допомоги, оскільки Позивач не є фахівцем в галузі права, [PERSON] звернувся до Адвокатського Бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого», у зв`язку із чим 29.10.2025 р. між адвокатом та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги задля ознайомленням з матеріалами виконавчого провадження. Ознайомившись з інформацією на сайті "Автоматизована система виконавчого провадження" та у Єдиному реєстрі боржників було виявлено, що виконавче провадження №64713094 було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса. Адвокатом було направлено адвокатський запит до приватного виконавця з метою отримання копії виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено Приватним виконавцем на запит адвоката було надано відповідь, з яких було встановлено, наступне: 16.05.2018 р. між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» було укладено кредитний договір №МФ-1611800001134, за умовами якого позичальнику було надано кредит. Правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» на підставі договору про відступлення права вимоги від 22.08.2018 р. є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» 21.12.2020 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис №6277 про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні Інвестиції» з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №МФ-1611800001134 від 16.05.2018 р. в розмірі 54588,78 грн. В подальшому приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович на підставі вищезазначеного виконавчого напису відкрив виконавче провадження №64713094. В рамках виконавчого провадження було накладено арешт на всі рахунки боржника. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з численними порушеннями норм законодавства, в зв`язку з чим він підлягає скасуванню. На день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами. Відповідно до інформації, яка міститься на сайті "Автоматизована система виконавчого провадження", можна встановити, що виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, тобто документально доведено, що виконавчий напис вчинено на документі, який не передбачений переліком №1172. В зв`язку з цим, вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору, який не посвідчено нотаріально, свідчить про незаконність такого виконавчого напису. Також заборгованість не є безспірною. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6277 від 21.12.2020 р., вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №МФ-1611800001134 від 16.05.2018 р. в розмірі 54 588,78 грн. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 03 грудня 2025 року до відкриття провадження у справі забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №6277 від 21.12.2020 р., вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем про стягнення на користь стягувача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №МФ-1611800001134 від 16.05.2018 р. в розмірі 54 588,78 грн. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 23 грудня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представника позивача Працевитий Г.О. в позовній заяві просив суд проводити розгляд справу без участі сторони позивача, проти винесення заочного рішення позивач не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Приватні інвестиції», у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О. в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що виконавчим написом №6277 від 21.12.2020 р., вчиненим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. стягнуто на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором №МФ-1611800001134 від 16.05.2018 р. в розмірі 54588,78 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. від 04.03.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №64713094 з виконання виконавчого напису № 6277 від 21.12.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. про стягнення на користь стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні Інвестиції" з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором №МФ-1611800001134 від 16.05.2018 р. в розмірі 54 588,78 грн., яка складається з: 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.; заборгованості за відсотками - 19600 (дев`ятнадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп.; пені - 9800 (дев`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп.; заборгованості за комісією - 2200 (дві тисячі двісті) грн. 00 коп.; 3 % річних застосовані до основної суми та відсотків - 2688 (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім) грн. 78 коп.; суми плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 (триста) грн. 00 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. від 04.03.2021 року в рамках ВП №64713094, визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн., винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 71.21грн., винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця 2.68 грн., винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 3.59 грн., винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) 153.52 грн. Загальна сума мінімальних витрат: 300,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. від 04.03.2021 року в рамках ВП №64713094, стягнуто з боржника [PERSON] основну винагороду 5458,87 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. від 27.05.2021 року в рамках ВП №64713094, накладено арешт на все рухоме й нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 60347.65 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. від 21.10.2025 року в рамках ВП №64713094, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 60347,65 гривня (UAH). Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п.п.282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно п.3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п.13 роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. В правовій позиції Верховного Суду України викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за №6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У своїй постанові від 06 травня 2020 року по справі №320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.ч.1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. В матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази безспірності заборгованості позивача, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про порушення процедури вчинення виконавчого напису, що є безумовною умовою про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, у зв`язку з чим, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. З приводу вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Положенням статті 10 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом. Згідно з вимогами частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. За приписами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги; 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію ордеру; копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 29.10.2025 року; копію додаткового договору від №29.10.2025 року до договору про надання правової (правничої) допомоги. Враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг (однотипність/стандарт), а також засад розумності, справедливості, співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу професійну допомогу у розмірі 5000,00 грн. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved