Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданого позову зазначила, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2022. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 21.11.2025 рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області. Наразі відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, у зв`язку із чим позивачка самостійно несе всі витрати на харчування, одяг, лікування, навчання та розвиток нашої дитини. Відповідач є працездатною особою, тому має можливість надавати матеріальну допомогу та підтримку їх спільній дитині. Наведені обставини слугували підставою длязвернення до суду. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше встановленого мінімального розміру аліментів, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.01.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду з повідомленням учасників. Ухвалою суду від 19.02.2026 розгляд справи був відкладений для надання позивачі можливості реалізувати своє право на подання відповіді на відзив. У визначений судом день та час проведення судового розгляду учасники не з`явилися. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Суду надав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві [PERSON] позов визнав частково, зокрема погодився на стягнення з нього аліментів у розмірі частки усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування наявних заперечень зазначив, що постійного доходу він не має, оскільки має проблеми зі здоров`ям, на підтвердження чого надав суду письмові докази. Також зазначив, що власного нерухомого майна він не має. Крім того, [PERSON] не погоджується, що він не приймає участі в утриманні дитини, на підтвердження чого долучив до відзиву відповідні докази. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження наявні матеріали справи, встановив таке. Спірні правовідносини між сторонами виникли з питань виконання батьками обов`язку утримувати дитину та способів виконання цього обов`язку, у зв`язку із чим до їх правового регулювання підлягають застосуванню норми Глави 15 Сімейного кодексу України «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання». Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У свою чергу мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, що регламентовано частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України. Також законодавець у частині п`ятій вказаної статті визначив, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього таких витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. З долучених до матеріалів справи письмових доказів судом установлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.2022. Шлюб між ними розірваний рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.10.2025 (справа № 708/881/25, провадження № 2/708/537/25). Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] від шлюбу мають спільну малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.12.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1763 (а.с. 3). Судом установлено, що спільна малолітня дитина наразі проживає та перебуває на утриманні позивачки. За твердженнями позивачки відповідач не приймає участь у вихованні та утриманні дочки, натомість [PERSON] надав суду докази на спростування наведеного. На обґрунтування необхідності їх надання зазначив, що такі докази підтверджують придбання для доньки речей, медикаментів та ін. У свою чергу суд ураховує, що надані докази не підтверджують систематичного характеру витрат [PERSON] на утримання спільної доньки та не дають можливості визначити їх щомісячний розмір. За таких обставин, порушення ним свого обов`язку утримувати дитину, батьком якої він являється, є підставою для захисту порушеного права на утримання судом. Проте суд не погоджується із визначеним позивачкою щомісячним розміром аліментів на утримання доньки, що обумовлено сукупністю наявних у справі доказів. Зокрема суду не доведена наявна можливості у відповідача сплачувати аліменти у ініційованому позивачкою розмірі та потребу дитини у стягненні на її утримання з батька аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів. Тому позовна заява підлягає до часткового задоволення зі стягненням на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів доходів (заробітку) [PERSON] . За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 вказаної статті). Ураховуючи наведене, оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позову, наявні підстави для допущення негайного виконання рішення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову стягненню із відповідача на користь держави підлягають витрати на оплату судового збору в сумі 1 331,20 грн, що відповідає вимогам п. 1.1.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки при зверненні до суду позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону була звільнена від його сплати. Підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат судом не встановлені, оскільки докази наявності таких витрат у позивачки матеріали справи не містять. Напідставі викладеного,

Outcome: partial