Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС» 24 вересня 2025 року пред`явило до [PERSON] позов про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 80 008, 43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № P29.13065.005043993 від 19.03.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] відповідач отримав кредит у розмірі 31 202,00 гривень, терміном до 19.03.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів. Згідно умов договору, первісний кредитор зобов`язується надати кредит відповідачу, а відповідач зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з нарахованими процентами за користування кредитом, іншими платежами та платою за обслуговування кредитної заборгованості. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання, надав кредит відповідачу у розмірі 31 202,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФНАНС» (фактор) укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 26.07.2023 між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФНАНС» та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (фактор), укладено договір факторингу № 01.02-38/23 від 26.07.2023, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 80 008,43 грн., що складається з: 23809,97 грн. сума заборгованості за кредитом; 12 295,16 грн. сума заборгованості за процентами; 43903,30 грн. сума заборгованості за плату за обслуговування кредитною заборгованістю, яку позивач просив стягнути разом із судовими витратами у розмірі 2 422,40 грн., пов`язаними зі сплатою судового збору та 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, що є малозначною, розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 13 листопада 2025 року та неодноразово відкладено, зокрема на 22 січня 2026 року, 25 січня 2026 року та 10 березня 2026 року. Позивач подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника та не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленоим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19.03.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № P29.13065.005043993, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 31 202,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. Банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 24 місяців. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становить 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15,5 %. Згідно з п. 2.1. та п. 2.2. договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 24 щомісячних внесках включно до 19 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № [NUMBER] в Банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1. цього договору, 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом). Погашення простроченої заборгованості за цим договором (крім штрафних санкцій) здійснюється шляхом списання банком з транзитного рахунку суми простроченої заборгованості в день надходження грошових коштів на рахунок рахунок обліку заборгованості. Погашення іншої заборгованості здійснюється в терміни погашення заборгованості визначені графіком щомісячних платежів. Пунктом 3.1., 3.2., 3.3. договору передбачено, що позичальник зобов`язується: одержати і використати кредит на зазначені у даному договорі цілі; повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу банку у випадках, передбачених п.4.2.3. цього договору; позичальник має право: одержувати через банк інформацію про заборгованість за цим договором; достроково повернути всю суму кредиту або її частину; відмовитися від договору протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення Банку у письмовій формі, з одночасним повернення, грошових коштів, одержаних згідно з цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. За невиконання чи неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, банк має право нараховувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі: 0,15% в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим договором, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена домовленістю сторін. У разі неподання позичальником до банку документів згідно п.3.1.4. даного договору, банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 500,00 грн. за кожен випадок такого неподання. Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу банку зобов`язаний оплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого Індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з п. 5.2. договору, цей договір є укладеним з дня його підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (а. с. 17-19). Також цього дня [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту у якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зокрема, суми кредиту, строку кредитування, мети отримання кредиту, способу та строку надання кредиту, інформації щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, процентної ставки річних, загальні витрати за кредитом, порядок повернення кредиту, а також роз`яснення того, що споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування» (а. с. 24-25). Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується ордерами-розпорядження про видачу кредиту №1, № 2 від 19.03.2019 та випискою з банківського рахунку відповідача (а.с. 23). Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості АТ «Ідея Банк», долученого до матеріалів позовної заяви, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № P29.13065.005043993 від 19.03.2019, станом на 25.07.2023, становить 80 008,43 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 23 809,97 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 12 295,16 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (платою за обслуговування заборгованості) 43 903,30 грн. (а. с. 30-32, 33). 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» (клієнт) та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФНАНС» (фактор) укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» ( а.с. 34-43, 49-51). 26.07.2023 між ТОВ «Росвен Інвест Україна» (клієнт) та ТОВ ФК «Глобал-Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу №01.02-38/23, у відповідності до умов якого ТОВ «Росвен Інвест Україна» передає (відступає) ТОВ ФК «Глобал-Фінанс» права вимоги, а ТОВ ФК «Глобал-Фінанс» набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Як вбачається з витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №01.02-38/23 від 26.07.2023 року, ТОВ ФК «Глобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором P29.13065.005043993 від 19.03.2019 в сумі 80 008,43 грн. з яких: 23 809,97 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 12 295,16 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (платою за обслуговування заборгованості) 43 903,30 грн. (а. с. 66). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Так, у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13». Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі №911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. З позовної заяви вбачається, що право вимоги до [PERSON] переходило двічі: від первісного кредитора АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Росвен Інвест Україна», згідно договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023, та від ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» на підставі договору факторингу №01.02-38/23 від 26.07.2023. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати факт укладення договору чи розмір існуючої заборгованості. Однак вказані кредитний договір відповідач не оспорював, недійсним в судовому порядку не визнаний, а відтак є чинним і підлягає виконанню його сторонами. [PERSON] під час укладення кредитного договору ознайомився з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника. Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, доказів погашення заборгованості за таким відповідачем суду не надано, суд вважає, що позивач набув права щодо стягнення заборгованості за зазначеним вище кредитним договором. Відтак, суд вважає, що позов в частині стягнення основного боргу та нарахованих відсотків за договором кредиту № P29.13065.005043993 від 19.03.2019 є підставним, оскільки встановлено, що дійсно відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отримані кредитні кошти, не виконує взятих на себе за договором зобов`язання, останній не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Щодо вимог позивача про стягнення плати за обслуговування кредиту (простроченої заборгованості за комісіями) суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пунктом 1.1 кредитного договору № P29.13065.005043993 від 19.03.2019 передбачено, що банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 31202,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Пунктом 1.10. договору передбачено, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до п. 2.6. договору, у разі вимоги банку про дострокове повернення кредиту: 1) термін повернення кредиту вважається таким, що настав, та 2) Банк вправі, але не зобов`язаний нараховувати проценти та плату за обслуговування кредитної заборгованості до повного повернення кредиту, 3) Позичальник зобов`язаний повернути заборгованість за Договором, сплатити неустойку (штрафи, пені) та відшкодувати завдані Банку збитки. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Великої Палата Верховного Суду у справі №496/3134/19 положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Таким чином, відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 45876,80 грн. не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ ФК «Укрглобал-фінанс» та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 36 105,13 грн. з яких: 23 809,97 грн. сума заборгованості за кредитом та 12 295,16 грн. заборгованість за процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із [PERSON] судових витрат в розмірі 1 090,08 грн. (45%), пов`язаних зі сплатою судового збору, які документально підтверджені (а. с. 87). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України встановлені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. За ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг адвоката визначаються згідно з умовами Договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно положень ч.1ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником Товариства з обмеженою відповідальністю ФК «Укрглобал-Фінанс» - адвокатом Руденком К.В. долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024, укладений між позивачем та адвокатом (ФОП) [PERSON] ; акт №56 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), витяг з реєстру № 1 до акту приймання передачі наданих послуг № 56, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони/відповідача щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. При вирішенні даного питання суд враховує те, що сторони вільні у своєму виборі у захисті своїх прав, позивач скористався своїм правом та обрав саме такий спосіб, шляхом укладання договору правової допомоги з визначенням її вартості. Ураховуючи часткове задоволення позову - визначені в переліку послуг вказані дії не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, та не є співмірними зі складністю справи, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача потрібно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Outcome: partial