Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності щодо будинку по [ADDRESS] , шляхом скасування обтяження. Свої вимоги позивач мотивує тим, що є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Цей будинок успадкував у частках по 1 / 2 після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте з`ясувалося, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про обтяження у виді заборони на відчуження. Обтяження вносилося у 1970 році за заявою Сумського насосного заводу у зв`язку з тим, що його мати за часи роботи брала позику під заставу будинку. Позивач вважав відповідача правонаступником зазначеного підприємства. Таке правове становище майна створює перешкоди у розпорядженню власністю. У позасудовому порядку вирішити питання усунення перешкод неможливо. Відповідач подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивував тим, що не має стосунку до зазначеного обтяження. У документах товариства відсутні відомості про надання позики матері позивача. Також вважав, що позивач обрав неналежний спосіб захисту. Учасники розгляду належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримує. Представник відповідача про причини неявки суду не повідомляв. Наведене та положення ст. 223 ЦПК України надають підстави провести судовий розгляд без участі сторін. Процесуальні дії у справі. 04.12.2025 ухвалою суду прийнято заяву, відкрито провадження у справі за вказаною заявою та призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання о 09-00 год. 14.01.2026. 14.01.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження й призначено судовий розгляд 09-00 год. 04.03.2026. Фактичні обставини, установлені судом Суд, вивчивши матеріали справи, установив наступне. Позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Цей будинок він успадкував у частках по 1 / 2 після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , та матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.06.1999. Також суд установив, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухового майна міститься заборона, реєстраційний номер обтяження 7127751, зареєстроване Другою Сумською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення , 214, 25.05.1970 ВО «Насосенергомаш». У архіві міститься повідомлення про видачу позички від 25.05.1970№ 214 , згідно якої [PERSON] видана позичка у сумі 600 крб. строком на шість років на будівництво цегляного будинку по [ADDRESS] . До погашення боргу боржник немає право продавати вказану будівлю. Позивач звертався до Сумської міської державної нотаріальної контори з приводу зняття заборони, однак постановою від 22.08.2025 йому відмовлено у вчиненні такої дії. При прийнятті рішення нотаріус виходив з того, що для зняття обтяженням має бути подане повідомлення кредитора. Встановлені факти визнаються сторонами, підтверджуються зазначеними документами, копії яких додані до матеріалів справи. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачене право на звернення до суду за захистом свого права і встановлені способи захисту, серед яких є визнання права, а також відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наведені норми кодексу визначають, що право власності є непорушним і держава не має право втручатися у право власності інакше як у спосіб визначений законом. Власник має право вимагати усунення перешкоди у користуванні власністю. Відповідно до вимог ст. 2 ч. 1 п. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. Відповідно до вимог ст. 27 ч. 2 цього Закону державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; 6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. З наведених положень закону вбачається, що право владності на нерухоме майно може бути обтяжене лише у випадках встановлених законом або договором. Натомість під час розгляду суд установив, що права позивача обмежені не у спосіб визначений у законі. Не установлено, що позивач має зобов`язання на забезпечення яких внесено обтяження. Зареєстроване обтяження, є обмеженням прав позивача та є порушенням, яке суд вважає за необхідне усунути. Розглядаючи справу у межах заявленого позову, суд з урахуванням наведеного вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved