Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач звернувся із позовом в якому зазначив, що 06.02.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір №00-9614549 за яким відповідач отримав кредит в сумі 8800 грн 00 коп. 21 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до боржників ТОВ «Макс Кредит», зокрема, до відповідача. Відповідач свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув, у зв`язку із чим має заборгованість у розмірі 49000,00 грн., з яких: 8800,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 40200,00 заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, які просить стягнути , а також сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. У судове засідання 09.03.2026р сторони, не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач повідомлений R067091948742 за адресою реєстрації місця проживання з поміткою «вручено особисто» повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 06 лютого 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №00-9614549, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 8800,00 грн (у тому числі 800 грн. комісії) строком на 360 днів. Відповідно до п. 4 договору процентна ставка - фіксована. 852.30% річних знижена процентна ставка - 0,5% за кожен день користування кредитом протягом перших 25 днів поспіль, (застосовується якщо споживачем виконані умови Програми лояльності для отримання знижки, зокрема до вказаного у договорі строку споживач сплатить кошти в сумі, не менше суми першого рекомендованого платежу визначеного договором); стандартна процентна ставка - 2,47% за кожен день користування кредитом з 26 дня по дату повернення (закінчення строку кредитування). Згідно з п. 4.1 Паспорту договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 800,00 грн. Згідно з п. 2.2 цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Електронний одноразовий ідентифікатор 70048 відправлено позичальнику 06.02.2024 о 12:29:23 на номер телефону відповідача - [NUMBER] . Договір кредитної лінії №00-9614549 підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором 70048. У день укладення договору відповідач підписав за допомогою одноразового ідентифікатора, а також ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. 01 лютого 2024 року ТОВ «Макс Кредит» перерахувало відповідачу на картковий рахунок № [NUMBER] кошти в сумі 8000,00 грн., що підтверджується інформацією виписки ТОВ «Платежі онлайн». 21 жовтня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу №21102024-МК/Ейс. До договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21 жовтня 2024 року приєднані підписаний ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та скріплений їх печатками акт приймання-передачі до договору факторингу №21102024-МК/Ейс від 21.10.2024, витяг з реєстру боржників та платіжні інструкції від 25, 30 та 31 жовтня 2024 року про сплату коштів за договором факторингу №21102024-МК/Ейс від 21 жовтня 2024 року. Згідно з договором факторингу та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №00-9614549 від 06.02.2024 у сумі 49000,00, з яких: 8800,00 - заборгованість по тілу кредиту, 40200,00 - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Матеріали справи підтверджують, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та її змісту, відтворюваної у документі. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 6 цього ж Закону електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Тільки наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін і цілісність документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, зокрема з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис». Правовідносини щодо кредитного договору врегульовані такими нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України встановлює, що сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, принципів розумності та справедливості. Стаття 638 ЦК України встановлює, що договір укладено, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору у належній формі. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати виконання боржником його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 1048-1052 та ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, встановленому договором. Ст. 1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд зазначає, що перехід права вимоги за кредитним договором (договір факторингу, договір про відступлення прав вимоги) ґрунтується на таких нормах закону. Договір факторингу передбачає, що одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти іншій стороні (клієнту) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора можуть включати надання послуг, пов`язаних із грошовою вимогою (ст. 1077 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги). Новий кредитор набуває права первісного кредитора на тих самих умовах, що існували на момент переходу прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки всупереч наведеним нормам закону та умовам укладеного договору відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором у встановлені ним строки, то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у сумі 49000,00 грн., з яких: 8800,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 40200,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. у рахунок відшкодування судового збору. Суд, аналізуючи надані докази понесених витрат, встановив, що позивач підтвердив наявність витрат на правничу допомогу адвоката документально. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому суд враховує: обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; час, витрачений адвокатом на підготовку та розгляд справи; складність справи та її значення для сторін; розмір гонорару адвоката та співмірність його послуг цим витратам. З урахуванням складності справи, що була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення 7000 грн 00 коп.

Outcome: approved