Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Акціонерне товариство "Таскомбанк" (далі Банк) 30 січня 2026 року звернулося в суд з даним позовом, який обґорунтовує тим, що між сторонами 27 лютого 2024 року укладено кредитний договір № 999/2499474-VR. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком платежів погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2025 року загальна заборгованість за кредитним договором № 999/24929474-VR складає 82191,07 грн., зокрема: строкова заборгованість по основному боргу 49542,8 грн; строкова заборгованість по процентах 5235,63 грн; прострочена заборгованість по процентах 27412,64 грн. Банк просить стягнути з [PERSON] 82191,07 грн заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Ухвалою суду від 09.02.2026 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 11 березня 2026 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, не клопотала про відкладення розгляду справи, хоча належним чином сповіщена про дату, час та місце судового засідання, що підтверджено повернутою судовою повісткою із відміткою поштового відділеня " адресат відсутній", тобто відсутній за місцем реєстрації місця проживання відповідач [PERSON] ( Трекінг R 067098178691) . Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Установлено, що 27 лютого 2024 року між АТ "Таскомбанк" та [PERSON] було підписано Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування № 999/24929474-VR (далі- Заява-договір), а також додатковий договір у якому відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт, що складає 50000 грн, зі строком користування кредитним лімітом 12 місяців з можливістю автоматичної пролонгації, з процентною ставкою 83% річних. Як стверджено наданим Банком розрахунком, відповідач свого зобов`язання за договором не виконав, грошові кошти для погашення заборгованості своєчасно не сплачував, тим самим станом на 30 вересня 2025 року допустив заборгованість на загальну суму 85564,15 грн., з яких 49542,80 грн тіло кредиту, 36021,35 грн відсотки. Випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 27.02.2024 по 30.09.2025 року підтверджується, що відповідач користувався кредитними коштами, зокрема використовував грошові кошти в межах наданого йому кредитного ліміту, частково погашав заборгованість за кредитним договором. Зазначені розрахунок та виписка по особовому рахунку є належними доказами отримання та користування відповідачем кредитними коштами. Натомість відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості перед Банком, не довів відсутність заборгованості або неправильність чи необґрунтованість її розміру, яку позивач просив стягнути. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ "Таскомбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 999/24929474-VR від 27.02.2024 у розмірі 82191 грн 07 коп. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Задовольняючи позовні вимоги повністю, суд стягує з відповідача в користь Банку сплачені ним та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн.

Outcome: approved