Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «Сучасний факторинг» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 09.02.2022 № 10221187252 в розмірі 12 162 грн 60 коп.; судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 09.02.2022 між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Сучасний факторинг» було укладено кредитний договір у формі заяви-приєднання до кредитного договору за продуктом «Кредит на товар» № 10221187252. Відповідно до умов зазначеного договору сума кредиту за вказаним договором складає 11 401 грн 56 коп. Заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний факторинг» за кредитним договором від 09.02.2022 № 10221187252 станом на 28.10.2025 (включно) становить 12 162 грн 60 коп., а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить 6 601 грн 56 коп.; загальна заборгованість за сумою комісії становить 5 561 грн 04 коп.; отримано оплат в сумі 4 800 грн., які були зараховані в рахунок погашення заборгованості. Однак, незважаючи на здійсненні часткові платежі, станом на 28.10.2025 відповідач свої зобов`язання за кредитним договором від 09.02.2022 № 10221187252 у повному обсязі не виконав. У зв`язку з чим представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Сучасний факторинг» заборгованість за кредитним договором та також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 31.12.2025 відкрито провадження у справі та постановлено її розгляд здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, відзив на позовну заяву не подав. Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку позовного провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки учасники справи не висловили заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін, суд, з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, дійшов висновку про можливість розгляду на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази відповідно до норм матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 09.02.2022 між [PERSON] та ТОВ «Сучасний факторинг» було укладено кредитний договір у формі заяви-приєднання до кредитного договору за продуктом «Кредит на товар» № 10221187252, згідно з умовами якого (п. 1 Умови кредитування): загальна сума кредиту 11 401 грн 56 коп.; строк кредиту 12 місяців з моменту надання по терміни, визначені в графіку платежів, що подається із заявою-приєднання, з кінцевим терміном повернення 09.02.2023; процентна ставка (звичайна) 4,50% в місяць; комісія за управління (обслуговування) кредиту, за кожен факт прострочення періодичного платежу, якщо таке прострочення триває не менше 5 календарних днів 456 грн 06 коп.; штраф за кожний пропуск періодичного платежу 456 грн 06 коп.; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору 17 558 грн 40 коп.; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору 88,33%. Пунктом 10 (Доручення) договору відповідач доручив ТОВ «Сучасний факторинг» перерахувати суму кредиту 11 401 грн 56 коп. в наступному порядку та за наступними реквізитами: -за товари у розмірі 10 098 грн 61 коп. на користь ФОП [PERSON] , вартість товару 10 098 грн 61 коп., згідно рахунку-фактури № 1380691 від 09.02.2022, розмір власного внеску 0 грн; -за послуги страхування у розмірі 1 302 грн 75 коп. на користь ТДВ «СК «Екта» згідно договору страхування від 01.06.2021 № 101/91-ДА5. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору «Кредит на товар» від 09.02.2022 № 10221187252, який підписано відповідачем [PERSON] , дата видачі кредиту 09.02.2022; чиста сума кредиту 11 401 грн 56 коп.; проценти за користування кредитом 6 156 грн 84 коп.; реальна річна процентна ставка 88,33%; загальна вартість кредиту 17 558 грн 40 коп. 09.02.2022 між страховиком ТДВ «СК «Екта» та страхувальником [PERSON] було укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків та добровільного страхування фінансового ризику № 10221187252, за умовами якого страхова сума за договором 11 401 грн 56 коп., загальна страхова премія 1 302 грн 75 коп. (п. 5 договору). Згідно з рахунком на оплату № ПМЦ-0011569 від 09.02.2022 (постачальник ФОП [PERSON] ) вартість смартфону «Xiaomi Redmi» з супутніми товарами та послугами становить 10 098 грн 81 коп. Відповідно до листа зобов`язання від 09.02.2022 вих. № 10221187252 ТОВ «Сучасний факторинг» повідомляє ФОП [PERSON] про прийняття рішення про надання кредиту [PERSON] , який має на меті придбати за рахунок кредитних коштів товар вартістю 10 098 грн 81 коп. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором від 09.02.2022 № 10221187252 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Сучасний факторинг» станом на 19.11.2025 складає: 12 162 грн 60 коп., з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту 6 601 грн 56 коп.; загальна заборгованість за сумою комісії/відсотків становить 5 561 грн 04 коп.; отримано оплати на суму 4 800 грн. Всупереч умовам кредитного договору відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші передбачені договором зобов`язання у повному обсязі, у строки та на умовах, визначених договором. Водночас матеріали справи не містять відомостей про погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі статтями 526, 1049 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. У відповідності до частини першої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними. Позивач ТОВ «Сучасний факторинг» виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у передбаченому договором розмірі. Натомість відповідач, отримавши кредитні кошти, у порушення взятих на себе зобов`язань належним чином їх не повернув та умови кредитного договору не виконав. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів на спростування факту отримання кредитних коштів, а також обставин і доказів наданих позивачем. При цьому часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій свідчить про визнання ним боргу, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 127/23910/14-ц). Відповідач власного розрахунку заборгованості суду не надав, а тому належними та допустимими доказами не спростував визначений позивачем розмір заборгованості. З огляду на викладене, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, підлягають стягненню з іншої сторони. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; уразі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 20.06.2025 № 20/06-СФ; копію акта приймання-передачі наданих послуг від 12.12.2025 № 737, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 10 000 грн; копію платіжної інструкції від 16.12.2025 № 1215045, згідно з якою ТОВ «Сучасний факторинг» перерахувало на рахунок адвокатського бюро «Тараса Онищенка» грошові кошти у сумі 10 000 грн за надану правничу допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню в цій справі, суд враховує, характер та складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, витрачений ним час, значення спору для сторін, а також принципи розумності та співмірності таких витрат. Суд зазначає, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, усі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, встановить, що розмір гонорару, є завищеним щодо іншої сторони спору. Щодо співмірності витрат на правову допомогу, слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому суд враховує, що ця справа не належить до категорії складних, розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а позивачем було подано стандартну позовну заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника. Крім того, надання правничої допомоги у справах про стягнення заборгованості є типовою для позивача, у зв`язку з чим підготовка відповідних процесуальних документів не потребує значних витрат часу та зусиль. З огляду на викладене, враховуючи співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, обсягом виконаної роботи, часом, витраченим адвокатом, тривалістю розгляду справи, та значенням справи для сторін, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 грн є непропорційним предмету спору та явно завищеним. У зв`язку з цим суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу частково у розмірі 2000 грн., що відповідатиме вимогам розумності, справедливості та співмірності.

Outcome: approved