Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

22 грудня 2025 року до представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №100298406 від 19.03.2023 року в розмірі 20125,00 гривень, а також понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №100298406 від 19.03.2023 року, за умовами якого товариство надало відповідачу фінансовий кредит в сумі 5000,00 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Разом з тим, відповідач не виконав умов кредитного договору, у зв`язку з чим на ним утворилась заборгованість в сумі 20125,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 14625,00 гривень заборгованість за процентами; 500 гривень заборгованість за комісією. 27.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №102-МЛ/Т від 27.07.2023 року, за умовами якого, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», зокрема, до [PERSON] за кредитним №100298406 від 19.03.2023 року. Відповідачу було направлено Досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, однак відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості не виконав, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимушене звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 23 грудня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. у судове засідання не з`явився, натомість в прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Судом встановлено, що 19 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 100298406 (індивідуальна частина) від 19.03.2023 року (далі Кредитний договір), який містить анкетні та паспортні дані відповідача. Договір укладено в електронній формі, в Особистому кабінету Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1. Кредитного договору). Укладення договору є юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом відповідача, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. Кредитного договору). Укладений ТОВ «Мілоан» з відповідачем договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. Кредитного договору). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Тобто, судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан», в Особистому кабінеті прийняла умови й, згідно з вимогами Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «R14755», підписав електронний Кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що Договір про споживчий кредит № 100298406 (індивідуальна частина) від 19.03.2023 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно з умовами Кредитного договору, відповідач отримала кредит на наступних умовах: сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 гривень (п. 1.2); кредит надається строком на 105 днів з 19.03.2023 року і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3.); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 03.04.2023 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 02.07.2023 року (п. 1.4.); комісія за надання кредиту: 500,00 гривень, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1.); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду (до 03.04.2023 року) - 1125,00,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду (до 02.07.2023 року) - 13500,00 гривень, які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.3); Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.6.); кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п. 2.1). Такі ж відомості щодо розрахунку містяться в додатках до Договору про споживчий кредит № 100298406 від 19.03.2023 року. Між сторонами по справі виникли правовідносини на підставі кредитних договорів, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до положень ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України та правової позиції Верховного Суду України у справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згоди з усіх істотних умов такого договору. Як встановлено судом, що кредитодавець ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання перед відповідачем й надало йому кошти в розмірі 5000,00 гривень, на умовах, визначених кредитним договором, що підтверджується копією платіжного доручення 61319326 від 19.03.2023 року, отримувач [PERSON] , номер картки [NUMBER] , призначення платежу: кредитні кошти згідно договору 100298406. В свою чергу, відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором про споживчий кредит № 100298406 (індивідуальна частина) від 19.03.2023 року належним чином не виконував, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість. Щодо наявності у ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит № 100298406 (індивідуальна частина) від 19.03.2023 року , суд зазначає наступне. Пунктом 3.2.6. Кредитного договору передбачено право ТОВ «Мілоан» як позикодавця відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. 27 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 102-МЛ/Т від 27 червня 2023 року, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступає, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників за Договорами кредиту, зазначеними в реєстрі боржників. 04 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Додаткову угоду № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 102-МЛ/Т від 27 липня 2023 року, згідно п. 1.2. якого, сторони узгодили внести зміни в Додаток № 1 форму Реєстр боржників від 27 липня 2023 року. Згідно з Витягом з Реєстру боржників від 10.09.2025 року до Договору відступлення прав вимоги № 102-МЛ/Т від 27.07.2023 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 100298406 від 19.03.2023 року в розмірі 20125,00 гривень, що складається з: 5000,00 гривень залишок по тілу кредиту; 14625,00 гривень залишок по відсотках; 500,00 гривень залишок по комісії. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Отже, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до укладеного Договору відступлення прав вимоги № 102-МЛ/Т від 27 червня 2023 року, з додатковою угодою до нього, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит № 100298406 (індивідуальна частина) від 19.03.2023 року . Після отримання права вимоги за вказаними кредитним договором, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не здійснювало нарахування жодних штрафних санкцій, направило відповідачу Претензію Вих. №22908534/42 від 04.12.2025 року, що містить інформацію про заміну кредитора та вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, заборгованість відповідачем не погашалась, а її загальний розмір, відповідно до наданих позивачем розрахунків, складає 20125,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання і згідно матеріалів справи має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке є правонаступником кредитора, в загальному розмірі 20125,00 гривень. При цьому, в ході розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б підтверджували виконання ним зобов`язань за кредитним договором чи спростовували наведені позивачем доводи, зокрема, й наданий розрахунок заборгованості. Враховуючи викладене, оскільки доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про споживчий кредит № 100298406 (індивідуальна частина) від 19.03.2023 року в розмірі 20125,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту; 14625,00 гривень заборгованість по відсотках; 500,00 гривень заборгованість по комісії. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (Постанова Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року. Обсяг виконаних робіт визначений в Акті № Д/10332 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 11.1.2025 року та в Детальному описі наданих послуг до Акта, згідно з якими позивачу надано правову допомогу на суму 8000,00 гривень. В пункті 6 Акта № Д/10332 визначено, що клієнт зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання акту. Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Також, за звернення до суду з позовною заявою в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 40958 від 17.12.2025 року. Доказів понесення сторонами інших судових витрат, на час розгляду справи, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до ст. 141 КПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривен та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 гривень.

Outcome: approved