Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

У січні 2026 року позивач ТОВ "ФК "Кредит-капітал" звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №2234781 від 03.04.2020 у розмірі 30732 грн., судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03 квітня 2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання споживчого кредиту №2234781, згідно якого відповідачці надано кредит у розмірі 10 000 грн на умовах, визначених кредитним договором, а відповідачка зобов"язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов"язки, передбачені договором. 26.02.2021 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-капітал" укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021, згідно якого відбулося відступлення права вимоги до боржників, в тому числі і [PERSON] за вказаним кредитним договором. Станом на дату подання позову сума заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 30732 грн., з них за кредитом - 9400 грн., за процентами - 21332 грн. Ухвалою суду від 02.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені на 24.02.2026 та 09.03.2026, відповідачка не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, до суду повернулися конверти з відмітками про невручення рекомендованих листів у зв`язку з відсутністю адресата. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за її відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 квітня 2020 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №2234781. Згідно умов договору та паспорта споживчого кредиту, відповідачка отримала кредит в розмірі 10000 грн, строком на 30 днів з 03.04.2020 (дата надання кредиту) до 03.05.2020 (дата повернення позики). Тип процентної ставки - фіксована. Знижена процентна ставка - 0,57 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка - 1,90 % в день від суми кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою - 208,62% річних, за стандартною ставкою - 695,40% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою - 11710 грн., за стандартною ставкою - 15700 грн. Відповідно до графіка платежів до договору про надання споживчого кредиту №2234781 від 03.04.2020 кількість платежів/періодичність внесення - один/одноразово, дата повернення позики та сплати нарахованих процентів - 03.05.2020, сума позики - 10000 грн., сума нарахованих процентів - 1710 грн., разом до оплати - 11710 грн. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ "Авентус Україна" [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , з якою укладено договір про надання споживчого кредиту №2234781 від 03.04.2020 ідентифікована товариством. Договір зі сторони [PERSON] підписано електронним підписом, створеним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який сформовано автоматично на вебсайті товариства та направлено клієнту на її номер мобільного телефону [NUMBER] , який повідомлений клієнтом в ІКС товариства та вказаний в договорі. 26.02.2021 між ТОВ "Авентус Україна" (кредитор) та ТОВ "ФК "Кредит - капітал" (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021, згідно якого на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 26.02.2021 до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26.02.2021, укладеного між ТОВ "Авентус Україна" (клієнт) та ТОВ "ФК "Кредит - капітал" (новий кредитор), кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 26.02.2021 кількістю 4230, загальна сума заборгованості - 62831548,12 грн. З витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26.02.2021 вбачається, що боржник [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №2234781 від 03.04.2020 в розмірі 30732 грн. Відповідно до платіжної інструкції №25759 від 26.02.2021, ТОВ "ФК "Кредит-капітал" здійснило оплату ТОВ "Авентус Україна" за відступлення права вимоги згідно договору відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 06.02.2021 в сумі 1633761,43 грн. Згідно листа ТОВ "ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" № 6517-ВП від 16.12.2025 відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.2017 було здійснено за дорученням ТОВ "Авентус Україна" успішний переказ коштів на картку клієнта: 03.04.2020 на суму 10000 грн, маска картки [NUMBER] . 08.01.2026 позивачем направлено [PERSON] досудову вимогу про те, що між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладений договір відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26.02.2021, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №2234781. Відповідно до умов кредитного договору вона зобов"язана у встановлений строк повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Вимагають виконати зобов"язання та негайно погасити заборгованість в сумі 30732 грн. З картки обліку договору (розрахунку заборгованості) за кредитним договором №2234781 від 03.04.2020, наданої ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 25.02.2021 складає 30732 грн., в тому числі: основний борг - 9400 грн., проценти за зниженою процентною ставкою - 684 грн., проценти за стандартною процентною ставкою - 21432 грн. 14.04.2020 сплачено 1284 грн., в тому числі в рахунок основного боргу - 600 грн. та в рахунок оплати процентів - 684 грн., 06.07.2020 сплачено 100 грн. в рахунок оплати процентів, а всього сплачено 1384 грн. Згідно повідомлення АТ "ПриватБанк" №20.1.0.0.0/7-260209/70912-БТ від 23.02.2026, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ), на яку 03.04.2020 зарахування кошту в сумі 10000 грн. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00056343730 від 05.02.2026, 07 лютого 2025 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище після реєстрації шлюбу нареченої - " [PERSON] ". Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно дослідженого договору № 2234781 про надання споживчого кредиту він укладений між сторонами в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення кредитного договору ТОВ "Авентус Україна" з відповідачкою в електронному вигляді, що відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію". За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Позивачем поданими доказами доведено виконання ТОВ "Авентус Україна" своїх зобов"язань за договором в повному обсязі, а саме - відповідачці було надано кредит в сумі 10000 грн., який перерахований на її банківську картку. У той же час, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти повністю не повернула. Згідно з наданим розрахунком заборгованість [PERSON] становить 30732 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 9400 грн., за процентами - 21332 грн. Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками, оскільки частина з них нарахована після спливу строку кредитування, передбаченого договором. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст. 252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пункту 1.4. договору, [PERSON] надано кредит строком на 30 днів, з 03.04.2020 по 03.05.2020. Відповідно до вказаного строку відповідачка мала повернути позивачу кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.5.1. договору тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: знижена процентна ставка 0,57% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови, зазначені в п.п. 1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1.-4.6. цього договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1048 ЦК України. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] в межах строку дії кредитного договору нараховано відсотки за користування кредитом за перші 12 днів (з 03.04.2020 по 14.04.2020) в розмірі 684 грн. з розрахунку: 10000 грн. х 0,57% х 30 днів, за наступні 120 днів (з 15.04.2020 по 12.08.2020) в розмірі 21432 грн., з розрахунку: 9400 грн. х 1,90% х 120 днів. У той же час, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом станом на 12 серпня 2020 року, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 30 днів. Останнім днем строку позики та відповідно нарахування відсотків є 03 травня 2020 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Після закінчення строку позики і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту. Судом встановлено, що відповідачці за користування кредитними коштами нараховано відсотки за 132 дні, тоді як стягненню підлягають відсотки, нараховані під час узгодженого сторонами строку кредитування з 03.04.2020 по 03.05.2020 - 30 днів, розмір яких складає 3898,80 грн., з розрахунку: 10000 грн. х 0,57 % х 12 днів = 684; 9400 грн. х 1,90 % х 18 днів = 3214,80 грн. (684 грн.+3214,80 грн.). 14.04.2020 відповідачкою сплачено грошові кошти на оплату основного боргу в розмірі 600 грн., відсотків в розмірі 684 грн. та 06.07.2020 в розмірі 100 грн., всього сплачено відсотків 784 грн., які мають бути вирахувані з нарахованих відсотків. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки в розмірі 3114,80 грн. (3898,80 грн. - 784 грн.) Отже, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 12514 грн. 80 коп., з них: за кредитом - 9400 грн., за відсотками - 3114,80 грн., що становить 40,72 % ціни позову. Оскільки [PERSON] не виконала умови кредитного договору та не сплатила заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 12514 грн. 80 коп., так як згідно укладеного договору позивач набув права вимоги до відповідачки. Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт №271 наданих послуг на суму 8000 грн. та детальний опис наданих послуг до нього від 12.01.2026. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "ФК "Кредит-капітал" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 8000х40,72% = 3257 грн. 60 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн., а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (12514,80/30732)х2662,40 = 1084 грн. 19 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial