Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 19 листопада 2025 року на адресу служби надійшов лист відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що малолітня [PERSON] з 17 по 18 листопада 2025 року не відвідувала навчання, замість чого проводила час з повнолітньою [PERSON] , з якою розпивала алкогольні напої та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння остання порізала собі зап`ястя на лівій руці, пояснивши це тим, що її батьки зловживають алкогольними напоями та ображають дівчину. 09.12.2025 року на адресу служби у справах дітей надійшов повторний лист відділення поліції № 7 про те, що до відділення прийшла малолітня [PERSON] одягнена в піжаму та повідомила, що батьки два дні поспіль розпивають алкогольні напої та чинять відносно неї домашнє насилля психологічного, фізичного та економічного характеру, матір в свою чергу повідомила поліції, що відмовляється від доньки, забирати її з відділення поліції не буде. У зв`язку з вищевикладеним, просять позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , дитину передати органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області для подальшого влаштування дитини у сімейні форми навчання; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] аліменти у розмірі частини їх заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття на користь закладу або особи у якої буде перебувати дитина. У судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування П`ятихатської міської ради Гук Я.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що між нею та донькою стався конфлікт, внаслідок якого донька пішла з дому. Наразі вони примирились, спілкуються та донька виявляє бажання повернутись додому. Вважає, що підстави для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] відсутні, а тому у задоволенні позову просила відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працює психологом КЗ ЦНСП ПМР, проводила бесіду як психолог з неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . Під час їх розмови [PERSON] перебувала в стресовому стані та емоційній напруженості через конфлікт з батьками. Проте наразі остання виражає бажання повернутися до батьків. Малолітня дитина [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що дійсно між нею та її батьками [PERSON] та [PERSON] стався конфлікт, внаслідок якого вона пішла з дому. Проте про скоєне жалкує. Хоче повернутися до батьків. Маму та тата любить, просить не позбавляти їх батьківських прав відносно неї. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Малолтня [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження/а.с.5/. Відповідно до копії листа начальника відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Чечет М. № 419693-2025 від 16.12.2025 року [PERSON] , [INFO] протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП; [PERSON] , [INFO] протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався /а.с. 6/. Відповідно до копії листа начальника відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Чечет М. № 373795-2025 від 19.11.2025 року [PERSON] , [INFO] з 17.11.2025 року по 18.11.2025 року не відвідбувала навчання, замість чого проводила час з повнолітньою [PERSON] , з якою розпивали алкогольні напої, та остання в стані алкогольного сп`яніння порізала собі зап`ястя на лівій руці, пояснивши, що зробила це через зловживання батьками алкогольними напоями /а.с. 7/. Відповідно до копії листа начальника відділення поліції № 7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Чечет М. № 408066-2025 від 09.12.2025 08.12.2025 року о 17.00 год. до відділення поліції № 7 прийшла малолітня [PERSON] одягнена в піжаму та повідомила, що в дома батьки вже другий день поспіль розпивають алкогольні напої та чинять відносно неї домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру. Матір повідомила, що від дочки відмовляється /а.с. 8/. Згідно висновку психолога КЗ ЦНСП ПМР [PERSON] від 19.11.2025 року в [PERSON] перебуває в стресовому стані, емоційній напруженості, вираженій незадоволеності у зв`язку з переживаннями після пережитої травмуючої події, яка сталася між нею та батьками. Це виражається у зниженні працездатності, швидкій стомлюваності, зміною настрою та слабким контролем над емоційними проявами, що характеризує виснаження нервових процесів. У дитини підвищена чутливість до проявів жорстокості в оточуючому середовищі /а.с. 15/. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради останні вважають за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.10-14/. Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 18.11.2025 року [PERSON] покинута матір`ю у відділенні поліції № 7 18.11.2025 року о 18.30 год. /а.с. 16/. Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.12.2025 року [PERSON] покинута матір`ю у відділенні поліції № 7 08.12.2025 року о 17.15 год. /а.с. 17/. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), яка відповідно до статті 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права та інтереси батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України ). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року). За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене та оціюючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дитини, позивачем не надано. Умисної протиправної поведінки матері та батька по відношенню до своєї дитини не встановлено. Висновок органу опіки та піклування П`ятихатської міської ради щодо доцільності позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Суд критично оцінює вказаний висновок, оскільки такий є недостатньо обґрунтованим, не містить належних доказів на підтвердження свідомого ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків щодо їх малолітньої доньки, не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідачів як осіб, які не здійснюють своїх батьківських обов`язків, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, вказаний висновок оцінений судом у сукупності з іншими доказам і сам по собі не є правовою підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Обставини цієї справи свідчать про наявність підстав для того, щоб попередити [PERSON] та [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків, налагодити контакти з дитиною, приймати участь у вихованні, розвитку та піклуванні щодо дитини. Враховуючи вищезазначене, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, то суд вважає за потрібне відмовити і у частині вимоги про стягнення аліментів з відповідачів на утримання малолітньої доньки, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про позбавлення батьківських прав. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», останній підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed