Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 03 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі компанія/кредитор/позивач) та [PERSON] (далі позичальник/боржник/відповідач) було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» за №1809850 (далі кредитний договір), додатки та додаткові угоди до якого є його невід`ємними частинами та є обов`язковими для виконання їх сторонами. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу шляхом перерахування у безготівковій формі на номер платіжної карти № [NUMBER] , який відповідач вказав під час укладення кредитного договору, кредитні кошти, а відповідач прийняв у власне користування грошові (кредитні) кошти (далі кредит), який відповідач зобов`язався повернути у строки, визначені у кредитному договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, які передбачені кредитним договором, а також згідно з п. 6.4. кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф. Вказана обставина підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» щодо успішності переказу кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , вказану відповідачем під час укладення кредитного договору. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 130 899 грн 97 к., у тому числі: 34 999 грн 97 к. заборгованість за тілом кредиту (сума отриманого та неповернутого кредиту) за кредитним договором; 78 400 грн заборгованість по процентах, які були нараховані за користування кредитними коштами; 17 500 грн заборгованість за штрафними санкціями. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням погасити наявну кредитну заборгованість. Однак всі звернення та вимоги позивача щодо добровільного погашення заборгованості за кредитним договором позичальником задоволені не були, сума боргу за кредитним договором на момент звернення до суду із цією позовною заявою залишається непогашеною, у зв`язку із чим позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 130 899 грн 97 к. та понесені судові витрати. У відзиві на позов відповідачка [PERSON] не погодилася з позовними вимогами у повному обсязі з наступних підстав. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, містить завищені суми штрафів та пені, які значно перевищують суму основного боргу. Крім того, подвійне нарахування відсотків (на тіло кредиту та на прострочення) суперечить положенням ст. 61 Конституції України (заборона подвійної відповідальності за одне порушення). Також просить врахувати те, що нею було внесено платіж у сумі 27 650 гривень. Відповідачка неодноразово зверталася до представників позивача з проханням вирішити спір мирним шляхом, реструктуризувати заборгованість або надати можливість поступової оплати, однак відповіді не отримала. Просить відмовити ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у разі визнання боргу зменшити розмір штрафних санкцій, пені та процентів як таких, що є явно неспівмірними, розгляд справи проводити без її участі та врахувати її складне матеріальне становище при прийнятті рішення. У відповіді на відзив представник позивача Жевега К.В. зазначила, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, вона не погоджується. Сторона відповідача будує свою позицію на наступному: вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, містить завищені суми штрафів і пені; вказує, що подвійне нарахування відсотків (на тіло кредиту та на прострочення) суперечить положенням ст. 61 Конституції України (заборона подвійної відповідальності за одне порушення). Проте, вказані доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є неспроможними, враховуючи наступне. Відповідач визнає факт укладення кредитного договору. При цьому, у відзиві відповідач наполягає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, містить завищені суми штрафів та пені, які значно перевищують суму основного боргу. Твердження відповідача не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать вимогам чинного законодавства. Згідно з пунктами 1.1.-1.4. кредитного договору товариство надає споживачу кошти в кредит у національній валюті України гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 35 000 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі графік платежів), первісна редакція якого наведена в додатку №1 до цього договору. У свою чергу, на виконання умов договору відповідач здійснив лише часткову оплату заборгованості: 02.11.2024 у розмірі 7350 грн 01 к., з яких 0,01 к. було зараховано в рахунок погашення тіла кредиту, а 7350 грн у рахунок сплати процентів за користування кредитом; 02.12.2024 у розмірі 10 500 грн 01 к., з яких 0,01 к. було зараховано в рахунок погашення тіла кредиту, а 10 500 грн у рахунок сплати процентів за користування кредитом; 30.12.2024 у розмірі 9800 грн 01 к., з яких 0,01 к. було зараховано в рахунок погашення тіла кредиту, а 9800 грн у рахунок сплати процентів за користування кредитом. Однак подальших платежів відповідач не здійснювала. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 130 899 грн 97 к., у тому числі: 34 999 грн 97 к. заборгованість за тілом кредиту (сума отриманого та неповернутого кредиту) за кредитним договором; (розрахунок: 35 000 - 0,02 = 34 999 грн 98 к.); 78 400 грн заборгованість по процентах, які були нараховані за користування кредитними коштами; 17 500 грн заборгованість за штрафними санкціями. Вказана обставина підтверджується розрахунком заборгованості, який додано до позовної заяви. Таким чином, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, чим порушила умови договору. Пункт 6.4. кредитного договору передбачає, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: 6.4.1. у розмірі 5250 гривень на 3 день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2. у розмірі 385 гривень, починаючи з 4 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Починаючи з 4 дня у відповідності до підпункту 6.4.2. кредитного договору відповідачу було нараховано штраф у розмірі 385 гривень за кожний день неналежного виконання кредитного договору. Таким чином, заборгованість за штрафними санкціями нараховано з 02.02.2025 по 06.03.2025 у розмірі 17 500 гривень, що не перевищує половини суми кредиту, тобто з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування» та відповідає вимогам підпункту 6.4.6. договору. Позивач здійснив розрахунок заборгованості згідно з умовами договору у відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування» та вимог чинного законодавства України. Таким чином, нарахування позивачем штрафу, який передбачено кредитним договором, здійснюється у відповідності до діючого законодавства України, а тому підлягає стягненню з боржника в повному обсязі. Відповідачем не враховано, що проценти за користування кредитом не є неустойкою в розумінні цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 536 Цивільного кодексу України проценти є платою за користування грошовими коштами, тобто основним елементом плати за користування кредитом, а не способом відповідальності за порушення зобов`язання. Нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Таким чином, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, чим порушила умови договору. Проценти, встановлені договором як плата за користування кредитними коштами, не є неустойкою (штрафом або пенею), а є основною частиною зобов`язання позичальника. Відповідач не довела належними та допустимими доказами наявності обставин, на які посилається у відзиві, тому її доводи є безпідставними, оскільки правова позиція останньої заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Просить позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю, розглянути справу без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що з викладеними відповіді на відзив твердженнями не погоджується, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства. Не заперечує факт укладення кредитного договору з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», однак категорично не погоджується із розміром заявленої заборгованості, зокрема: нараховані позивачем відсотки та штрафні санкції є завищеними; нарахування проводилося повторно (подвійне стягнення за одне й те саме порушення); при розрахунку не враховано фактично сплачені нею суми відсотків (у розмірі 27 650 грн). Таким чином, розрахунок позивача не відповідає дійсності і суперечить ст. 61 Конституції України (заборона подвійного притягнення до відповідальності за одне порушення), а також вимогам Закону України «Про споживче кредитування», який обмежує максимальний розмір штрафів та пені. Позивач заявив штрафні санкції у сумі понад 17 500 грн, що суттєво перевищує обсяг основного прострочення та суперечить принципу справедливості. Такі нарахування мають каральний, а не компенсаційний характер і порушують баланс прав сторін. Відповідач неодноразово проводила оплату відсотків, що підтверджується платіжними квитанціями, тому твердження позивача про невиконання зобов`язань є недостовірним. Просить врахувати факт здійснення часткових платежів та визнати нараховані позивачем відсотки, штрафи і пеню незаконними або надмірними. Просить визнати нарахування штрафів, пені та відсотків завищеними і такими, що підлягають зменшенню, врахувати часткове виконання зобов`язань за кредитом. Представник позивача Жевега К.В. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у відзиві на позов просила розглянути справу без її участі. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 03 жовтня 2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] уклали договір №1809850 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який підписаний його сторонами, зокрема, відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н042 (а.с. 10-14). Цим же одноразовим ідентифікатором відповідачем підписані додатки до договору, а саме графік платежів (а.с. 14 зворот), інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг (а.с. 15). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т168 відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 15 зворот-17). З довідки про ідентифікацію ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (а.с. 28 зворот) вбачається, що [PERSON] прийняла та підтвердила умови кредитного договору №1809850 від 03.10.2024, підписавши його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н042 відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктами 1.1 1.5.2 вказаного договору на умовах на умовах, встановлених договором товариство надає споживачу кошти у кредит у національній валюті України гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 35 000 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів), первісна редакція якого наведена в додатку №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. У споживача відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених за договором, на підставі поданого до товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Кредитор, за наявності у нього всіх необхідних можливостей, засобів і ресурсів, в тому числі з урахуванням оцінки кредитоспроможності споживача, може направити споживачу пропозицію щодо продовження строку кредиту/збільшення суми кредиту. Якщо споживач погоджується з запропонованими умовами продовження строку кредиту/збільшення суми кредиту, споживачу в особистому кабінеті/мобільному застосунку «Selfie Credit», стає доступним до укладання правочин щодо зміни строку кредиту/збільшення суми кредиту, за договором. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що направлення товариством вказаних пропозицій споживачу є правом товариства, а не обов`язком та залежить від можливостей товариства та/або оцінки кредитоспроможності споживача. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору; знижена процентна ставка становить 0,7% в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності товариства, до 02.11.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів. Відповідно до пунктів 1.6-1.7.2 договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1% в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою, наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (126 000 грн / 35 000 грн) / 360 дн. * 100% = 1% в день; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0,98% в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (122 850 грн / 35 000 грн) / 360 дн. * 100% = 0,98% в день. Згідно з пунктами 1.8-1.8.2 договору загальні витрати на дату укладення договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 126 000 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 122 850 грн. Відповідно до пунктів 1.9-1.9.2 договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2333,95% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1901,65% річних. Згідно з пунктами 1.10-1.10.2 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 161 000 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 157 850 грн. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок із будь-яких причин, які не залежать від товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки), сторони укладають додаткову угоду про зміну платіжних реквізитів споживача для надання кредиту за цим договором. При цьому, така додаткова угода може бути укладена лише протягом 24-х годин із моменту прийняття товариством рішення про надання кредиту споживачу. Якщо сторони з будь-яких причин у вказаний строк не укладуть вказану додаткову угоду споживач втрачає право отримати кредитні кошти за цим договором, а у товариства не виникає прострочення кредитора. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів із моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 03.10.2024 або 04.10.2024. Пунктами 6.4-6.4.2 договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 5250 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 385 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Аналізуючи зміст договору №1809850 про надання споживчого кредиту від 03.10.2024, встановлено, що у ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту. Судом також встановлено, що на виконання цього договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 35 000 грн на умовах, передбачених договором, що підтверджується повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250708-92 від 08.07.2025 (а.с. 17 зворот). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №1809850 від 03.10.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 11.08.2025 вбачається, що боржник має заборгованість перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» у розмірі 130 899 грн 97 к., що складається з тіла кредиту 34 999 грн 97 к., відсотків за користування кредитом 78 400 грн та штрафних санкцій 17 500 грн (а.с. 18-21). Матеріалами справи підтверджується, що позичальник [PERSON] допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена. Досудова вимога позивача №5924 від 12.08.2025 щодо добровільної сплати заборгованості за зазначеним кредитним договором (а.с. 22), яка була надіслана на адресу місця проживання [PERSON] , залишена відповідачем без виконання. Таким чином, відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула надані кошти в строк, передбачений договором №1809850 від 03.10.2024. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частинами 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, наявність очевидних ознак неспроможності позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов договору, що не були усунені позичальником, має наслідком виникнення у банку права вимагати повернення суми кредиту, що також передбачено нормами ч. 2 ст. 1054 ЦК України. З урахуванням обставин і підтверджуючих ці обставини документів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за процентами. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (далі Закону №2102-ІХ), з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України неодноразово продовжувався і триває по теперішній час. Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Окрім того, Законом №2120-ІХ доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (Відомості Верховної Ради України, 2017р., №1, ст. 2 із наступними змінами) пунктом 6-1, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача штрафу в розмірі 17 500 грн, який нарахований за період із 02.02.2025 по 11.08.2025 включно за невиконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, тобто умов кредитного договору, що вбачається із згаданого розрахунку заборгованості, є безпідставним. Таким чином, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1809850 від 03.10.2024 становить 113 399 грн 97 к., з яких 34 999 грн 97 к. основний борг та 78 400 грн проценти за користування кредитом, а тому позов ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Позивач ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 22 135 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, задовольняючи позов частково, стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у частці 86,63%, а саме 2098 гривень 53 копійки. Відповідно до ч. 1. п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подала до суду такі документи: довіреність від 10.04.2025 (а.с. 7), договір про надання правової (правничої) допомоги від 10.03.2025 (а.с. 23 зворот-24), платіжну інструкцію №1082 від 11.08.2025 (а.с. 26), акт №б/н приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 14.08.2025 (а.с. 26 зворот), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №7538/10 від 14.03.2019 (а.с. 27 зворот), згідно з якими вартість послуг з надання правничої допомоги становить 2500 гривень. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у частці 86,63%, а саме 2165 гривень 75 копійок.

Outcome: partial