Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз», ТОВ «Полтавагаз збут» про визнання безпідставними та протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок безпідставного припинення газопостачання, мотивуючи свої вимоги наступним. З 30 вересня 2020 року він є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30 вересня 2020 року, укладеного між ним і [PERSON] . Вказаний будинок обладнаний лічильником газу № 560646. Новому власнику [PERSON] передала розрахункову книжку з особистим рахунком за спожитий газ № [NUMBER] , відповідно до якої останній платіж здійснено [PERSON] 23 травня 2020 року. Про припинення користування газом [PERSON] АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та ТОВ «Полтавагаз збут» не повідомляла. На момент придбання будинку на лічильнику газопостачання було зазначено показник 29 344 куб.м. 10 липня 2021 року контролер АТ «Полтавагаз» здійснив перевірку лічильника газу та зафіксував показник на рівні 29 345 куб.м, що на 1 куб.м газу більше, ніж на момент продажу будинку. 27 липня 2021 року [PERSON] сплатив борг за 1 куб.м газу. 06 вересня 2021 року позивач приєднався до договору постачання природного газу з газопостачальною компанією «Нафтогаз України». 20 грудня 2021 року працівники АТ «Полтавагаз» зняли показники газового лічильника та перекрили й опломбували запірний пристрій індивідуальної газової мережі до будинку [ADDRESS] . Позивач повідомив контролера про те, що власником домоволодіння з вересня 2020 року є він. Жодних актів про відключення працівники АТ «Полтавагаз» не складали. 07 липня 2022 року позивач разом з [PERSON] (дочкою [PERSON] ) прибув до Миргородського УЕГС «Полтавагаз» в м. Миргороді, де надав документи на право власності на домоволодіння в с. Великі Сорочинці. [PERSON] від імені [PERSON] написала заяву з проханням від`єднати вказане домоволодіння від газопостачання та припинити договір на розподіл природного газу. [PERSON] вважав, що вказана заява не створює жодних юридичних наслідків, оскільки на час її складання [PERSON] не була власником будинку. 13 липня 2022 року до належного позивачу домоволодіння прибули працівники АТ «Полтавагаз» та за допомогою екскаватора відкопали індивідуальну мережу газопостачання до будинку [ADDRESS] . З приводу вказаних обставин позивач викликав працівників поліції, які зобов`язали працівників АТ «Полтавагаз» призупинити роботи до з`ясування обставин. Яму було закопано, при цьому жодних актів працівники АТ «Полтавагаз» не складали. 01 серпня 2022 року працівники АТ «Полтавагаз» знову прибули до домоволодіння позивача, за відсутності [PERSON] відкопали індивідуальну газову мережу та перерізали її. Підстави такого від`єднання позивачу не відомі. 22 серпня 2022 року ТОВ «Полтавагаз збут» звернулося до суду із заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий газ в сумі 10 918,04 грн, у зв`язку з чим було видано судовий наказ, який за заявою [PERSON] 09 вересня 2022 року ухвалою суду було скасовано. Позивач вважає, що дії АТ «Полтавагаз» щодо завищення обсягу спожитого ним природного газу, пошкодження його приватної власності та припинення газопостачання є протиправними та такими, що порушують його права як споживача. Враховуючи наведене, [PERSON] просив суд визнати безпідставними та протиправними дії АТ «Полтавагаз» щодо внесення до власного обліку відомостей про його заборгованість з постачання та розподілу до житлового будинку [ADDRESS] природного газу за період із серпня 2020 року до лютого 2021 року обсягом 1 929 куб.м на суму 10 948,04 грн, а також щодо передання цих даних про обсяги розподілу та споживання природного газу до ТОВ «Полтавагаз збут»; зобов`язати АТ «Полтавагаз» визначити у власному обліку та передати до ТОВ «Полтавагаз збут» інформацію про те, що об`єми та обсяги розподілу і споживання природного газу, які є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником, у належному йому житловому будинку, становлять 29 345 куб.м; визнати безпідставними і протиправними дії відповідачів щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу позивачу до житлового будинку [ADDRESS] шляхом перекриття запірних пристроїв його газової мережі та їх опломбування; зобов`язати відповідачів відновити позивачу газопостачання та розподіл природного газу до житлового будинку [ADDRESS] шляхом відкриття запірних пристроїв газової мережі та їх розпломбування; визнати безпідставними і протиправними дії відповідачів щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу позивачу до житлового будинку [ADDRESS] шляхом механічного від`єднання його газових мереж від газорозподільної системи; зобов`язати відповідачів відновити позивачу газопостачання та газорозподіл природного газу до житлового будинку [ADDRESS] шляхом механічного приєднання його газових мереж до газорозподільної системи; стягнути з відповідачів на його користь кошти в сумі по 545 710,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди, по 54 571,00 грн на відшкодування моральної шкоди з кожного. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Постановою Верховного Суду від 06 серпня 2025 року рішення Миргородського міськрайонного суду від 21 лютого 2023 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року, ухвалені по даній справі, скасовані в частині позовних вимог [PERSON] до АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. З урахуванням зазначеного розгляд справи було призначено в частині позовних вимог [PERSON] до АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз». Відповідачем суду було надано відзив на позовну заяву, у відповідності з яким АТ «Полтавагаз» позовні вимоги не визнало у повному обсязі з наступних підстав. Після купівлі домоволодіння за адресою: [ADDRESS] [PERSON] не звернувся в установленому порядку до оператора ГРМ для заключення договору розподілу природного газу за даним об`єктом розподілу, тому відповідачу не було відомо про факт зміни власника об`єкту розподілу. Відповідно до даних облікової бази АТ «Полтавагаз» споживачем за вищевказаною адресою є [PERSON] , якій присвоєно персональний код ідентифікації споживача. У зв`язку з наявною заборгованістю за послуги розподілу природного газу 16 листопада 2021 року у встановленому Кодексом ГРМ порядку [PERSON] було направлене повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу разом з претензією № 4100. 20 грудня 2021 року було припинено (обмежено) розподіл природного газу об`єкта розподілу природного газу по [ADDRESS] зі складанням акту про припинення газопостачання (розподілу природного газу) від 20 грудня 2021 року № 1110 відповідно до п/п 1 п. 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, примірник якого за допомогою засобів поштового зв`язку було направлено споживачу [PERSON] 07 липня 2022 року до Миргородського УЕГС надійшла заява з проханням про від`єднання від газопостачання в місці забезпечення потужності механічним способом та припинення договору розподілу природного газу по [ADDRESS] за підписом « [INFO] », до заяви додано копію паспорта [PERSON] 01 серпня 2022 року на виконання даної заяви у відповідності до п. 5 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ за вказаною адресою припинено подачу газу шляхом механічного від`єднання в місці забезпечення потужності (за межами домоволодіння позивача) та припинено договір розподілу природного газу. Відповідач зауважив, що в порушення вимог Кодексу ГРМ станом на 09 вересня 2025 року [PERSON] не звертався до оператора ГРМ із заявою про укладення договору розподілу природного газу або відновлення розподілу природного газу. Позивач не є споживачем у зазначеному в позові будинку, тому з боку АТ «Полтавагаз» не вчинялись дії щодо нарахування заборгованості [PERSON] за вказаний ним період. Факт оплати 30 грн на рахунок постачальника газу ТОВ «Полтавагаз збут» не є підтвердженням приєднання до умов договору розподілу природного газу з АТ «Полтавагаз» та не є підтвердженням фактичного споживання газу. У зв`язку із наведеним відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог (т. 2 а.с. 118-126). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позові. Просили позов задовольнити в частині вимог до АТ Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз». Представник відповідача під час судового розгляду заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є оператором ГРМ та здійснює на території с. Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області господарську діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видана згідно постановою НКРЕКП від 15 червня 2017 року № 778, тобто відповідач надає споживачу послугу з розподілу, що включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об`єкта і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача. 30 вересня 2020 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 20-25). Вказаний будинок обладнаний лічильником газу № 560646. Новому власнику [PERSON] передала розрахункову книжку з особистим рахунком за спожитий газ № [NUMBER] (т 1 а.с. 26-28). Про припинення користування газом [PERSON] на момент продажу домоволодіння АТ «Полтавагаз» і ТОВ «Полтавагаз збут» не повідомляла. Про зміну власника домоволодіння за вказаною адресою [PERSON] і [PERSON] відповідачу також не повідомляли. У червні 2021 року ТОВ «Полтавагаз збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожитий газ в сумі 10 948,04 грн. 01 липня 2021 року Миргородським міськрайонним судом було видано судовий наказ про стягнення із [PERSON] 10 948,04 грн за спожитий природний газ обсягом 1 929 куб.м. 15 липня 2022 року вказаний наказ ухвалою суду скасовано (т. 1 а.с. 30-35). 10 липня 2021 року контролер АТ «Полтавагаз» здійснив перевірку лічильника газу та зафіксував показник на рівні 29 345 куб.м, що на 1 куб.м газу більше, ніж на момент продажу будинку. 27 липня 2021 року позивачем було сплачено борг за 1 куб.м газу (т. 1 а.с. 28). 16 листопада 2021 року [PERSON] надіслано повідомлення про припинення газопостачання разом з претензією про сплату боргу (т. 2 а.с. 134-135). 20 грудня 2021 року працівники АТ «Полтавагаз» зняли покази газового лічильника та перекрили запірний пристрій індивідуальної газової мережі [PERSON] і опломбували його. Згідно з актом від 20 грудня 2021 року № 1110 газопостачання до вищевказаного домоволодіння припинене за несвоєчасну та/або неповну оплату послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу. Припинення подачі газу виконано шляхом опломбування запірного пристрою (т 2 а.с. 140). 07 липня 2022 року до Миргородського УЕГС «Полтавагаз» від імені [PERSON] надійшла заява з проханням від`єднати домоволодіння від газопостачання та припинити договір на розподіл природного газу (т. 1 а.с. 33). 13 липня 2022 року працівники АТ «Полтавагаз» відкопали індивідуальну мережу газопостачання та припинили газопостачання і розподіл газу до домоволодіння [PERSON] шляхом механічного від`єднання його газових мереж від газорозподільної системи. 01 серпня 2022 року працівники АТ «Полтавагаз» перерізали газову мережу до домоволодіння [PERSON] 22 серпня 2022 року ТОВ «Полтава збут» звернулося до суду із заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий газ в сумі 10 918,04 грн. 05 вересня 2022 року позивач отримав судовий наказ, який ухвалою суду від 09 вересня 2022 року скасовано (т. 1 а.с. 49- 56). 3 моменту припинення та обмеження розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] [PERSON] до відповідача із заявою про відновлення газопостачання не звертався. Питання відновлення газопостачання до належного позивачу будинку в позасудовому порядку не вирішувалося. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. У п. 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем. Відповідно до п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Відповідно до п. 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії. Згідно з п. 5 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу. Відповідно до п. 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідно до п. 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. У п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21) та від 14 вересня 2022 року у справі № 717/341/21 (провадження № 61-20726св21). Як було зазначено судом, 27 липня 2021 року [PERSON] сплатив борг за 1 куб.м газу, що свідчить про приєднання позивача до умов договору розподілу природного газу. Зазначене спростовує твердження відповідача про те, що [PERSON] , який не звернувся в установленому порядку до оператора ГРМ для заключення договору розподілу природного газу, не є споживачем природного газу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). П. 1 Глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ (в редакції, чинній на момент механічного роз`єднання газопроводу-вводу) визначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно з п. 4 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ при припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування (п. 5 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ). Відповідно до п. 6 глави 7 розділу VІ Кодексу ГРМ відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу). П. 9 розділу ХІІІ Кодексу ГРМ визначено, що в разі виникнення аварії або надзвичайної ситуації, яка загрожує безпеці функціонування ГРМ, оператор ГРМ негайно вживає заходів, які мають на меті усунення аварійної ситуації, а також відновлення належної роботи ГРМ згідно з планом локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій, розробленим відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до п. 8.13 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, роботи з ліквідації наслідків аварій повинні виконуватися експлуатаційними підрозділами газорозподільних підприємств (службою аварійно-відновлювальних робіт та/або службою підземних газопроводів) після локалізації аварійної ситуації. Після усунення причин аварійних відключень газових мереж споживачів в населених пунктах газорозподільне підприємство повинно відновити подачу газу в газові мережі з дотриманням вимог порядку пуску газу, який затверджується керівником газорозподільного підприємства. Враховуючи наведені норми матеріального права, несплата за послуги з газопостачання не є підставою для механічного від`єднання споживача від газопостачання. При цьому суд враховує той факт, що заява [PERSON] про від`єднання домоволодіння від газопостачання та припинення договору на розподіл природного газу датована 07 липня 2022 року, тобто на той момент, коли власником домоволодіння на [ADDRESS] вже був [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30 вересня 2020 року. Таким чином, суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання безпідставними та протиправними дій відповідача щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу до його житлового будинку [ADDRESS] шляхом перекриття запірних пристроїв його газової мережі, їх опломбування та шляхом механічного від`єднання газових мереж від газорозподільної системи, а також про зобов`язання АТ «Полтавагаз» відновити газопостачання та розподіл природного газу до належного йому будинку гуртуються на законі і підлягають задоволенню. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. П. 2 глави 6 розділу XI Кодексу ГРМ передбачено, що, у разі якщо безпідставне припинення газопостачання завдало споживачеві матеріальної та/або моральної шкоди, оператор ГРМ відшкодовує її у добровільному порядку або за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті. При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди. Суд вважає, що діями відповідача щодо припинення газопостачання та розподілу природного газу позивачу заподіяно моральну шкоду він був позбавлений можливості повноцінно користуватися належним йому будинком, докладав додаткових зусиль для відновлення своїх прав, на що був вимушений витрачати свій час. Наведене створювало для нього певний дискомфорт. З урахуванням встановлених обставин даної справи, характеру та обсягу моральних страждань позивача, із застосуванням засад розумності та виваженості, суд прийшов до висновку, що належним та обґрунтованим розміром відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, є сума 5 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що звертаючись до суду з вимогами про визнання безпідставними та протиправними дій відповідача щодо внесення до власного обліку відомостей про заборгованість [PERSON] з постачання та розподілу природного газу за період з серпня 2020 року по лютий 2021 року обсягом 1 929 куб.м на суму 10 948,04 грн та зобов`язання АТ «Полтавагаз» визначити, що об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу в житловому будинку [ADDRESS] складають 29 345 куб.м природного газу, позивач не надав належних та допустимих доказів на їх обґрунтування, тому вказані вимоги задоволенню не підлягають. Крім зазначеного, позивачем не доведено факту заподіяння йому матеріальної шкоди, оскільки в спірному будинку він не проживав та не проживає, фактичного наміру проживання у вказаному будинку він не довів, як і не довів об`єму недовідпущеного, на його думку, природного газу та його вартості, тому вказана вимога задоволенню також не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч. 2 цієї ж норми визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов [PERSON] задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору 1 984,80 грн.

Outcome: partial