Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє головний юрист сектору «Хотинське бюро правничої допомоги» Німичко О.І., звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 08 жовтня 1988 року Дзержинським відділом запису актів громадянського стану, про що зроблено актовий запис №1302, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне сімейне життя сторін спочатку складалось добре, однак пізніше сімейні стосунки між ними погіршились, з`явились непорозуміння, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На разі шлюб існує формально, однією сім`єю сторони не проживають та не ведуть спільне господарство. Зазначає, що будь-які спроби примиритись не дали бажаних результатів, оскільки у сторін несумісні характери, відмінні погляди на життя та обов`язки сім`ї. В них відсутнє почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Неповнолітніх дітей від шлюбу у сторін не має. Враховуючи наведене, а також той факт, що відповідач категорично відмовляється від розлучатись за взаємною згодою в органах ДРАЦС, просить розірвати шлюб. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 10лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили розгляд справи проводити без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, зазначив, що позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, по наявним в справі матеріалам. Фактичні обставини встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, та заяви сторін, які наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстрований 08 жовтня 1988 року Дзержинським відділом запису актів громадянського стану, актовий запис №1302, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно довідки від 29.04.2022 року №7701-7001069163 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично проживає в [ADDRESS] (а.с.5). Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, на примирення позивач не згідна, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки його збереження суперечитиме її інтересам. Застосовані норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Мотиви та висновки суду. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і позивач не бажає зберегти сім`ю. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Враховуючи небажання позивача зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема інваліди І та ІІ груп. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №337028 позивачка [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с.6). Позивачка є інвалідом ІІ групи та на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Враховуючи, що позивача як інваліда ІІ групи звільнено від сплати судового збору, а відповідач визнав позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору (1331,20*50% = 665,60 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: approved