Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, яка обґрунтована тим, що « [INFO] помер [PERSON] , який був її рідним племінником. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку, що розташована на території Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області. Спадкоємців після смерті [PERSON] немає, так як всі померли. Після смерті [PERSON] вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було в усній формі роз`яснено, що наявних у неї документів недостатньо для підтвердження права на спадкування та що необхідно підтвердити факт родинних відносин, а саме: що вона є тіткою, так як різняться прізвища в документах. Відповідно до документів, [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , батьками яких записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження померлого [PERSON] , його батьками є [PERSON] , рідна сестра [PERSON] , у графі «батько» стоїть прочерк. Однак у свідоцтві про народження [PERSON] записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] , замість « [PERSON] ». Мати і батько [PERSON] померли, інших спадкоємців у нього немає. У всіх документах у [PERSON] зазначено « [PERSON] », лише у свідоцтві про народження « [PERSON] ». З метою отримання спадщини після смерті [PERSON] виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме: факт того, що [PERSON] є племінником [PERSON] . Тому просить постановити рішення, яким встановити факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , [INFO] , є рідною тіткою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ». Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2024, головуючим суддею з розгляду даної справи визначено суддю Фанду О.А. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 14.10.2024 відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд у порядку окремого провадження. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 16.12.2024 задовольнив клопотання представника заявника [PERSON] адвоката Чернякової Марії Андріївни та замінив заінтересовану особу Вінницько-Хутірську сільську раду Вінницького району Вінницької області на належну Вінницьку міську раду. 27.02.2025 представник заінтересованої особи Вінницької міської ради Шутак Б.І. подав письмові пояснення, у яких зазначив, що Вінницька міська рада не зловживає наданими повноваженнями у даній справі, спір не виник внаслідок неправильних дій Вінницької міської ради, тому судові витрати слід залишити за заявником. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 28.05.2025 задовольнив клопотання представника заявника [PERSON] адвоката Чернякової Марії Андріївни та витребував з Другої Вінницької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №7119612226, яка зареєстрована в спадковому реєстрі за номером 52/2024, відкритої після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 03.06.2025 на виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 28.05.2025 з Другої вінницької державної нотаріальної контори подано копію спадкової справи №52/2024, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . На підставі розпорядження керівника апарату Вінницького районного суду Вінницької області щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи №195/25 від 14.07.2025 головуючий суддя Вінницького районного суду Вінницької області Фанда О.А., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2025, у цивільній справі № 128/4063/24 замінена на головуючого суддю Вінницького районного суду Вінницької області Карпінську Ю.Ф. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 18.07.2025 прийняв до провадження цивільну справу № 128/4063/24 та повторно призначив судовий розгляд справи по суті. 06.10.2025 представник заінтересованої особи Вінницької міської ради Шутак Б.І. подав письмові пояснення, які за змістом аналогічні тим, що подані 27.02.2025. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 09.02.2026 задовольнив клопотання представника заявника [PERSON] адвоката Чернякової М.А. та витребував з Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належним чином засвідчену копію актового запису або витяг про наявність реєстрації актового запису про одруження [PERSON] , [INFO] (з 01.08.1970 прізвище змінено на [PERSON] ), та актовий запис про смерть [PERSON] (померла [INFO] в Автомоній Республіці Крим). Судовий розгляд відкладався з поважних причин. У судове засідання 03.03.2026 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Представник заявника [PERSON] адвокат Чернякова М.А. попередньо подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати за відсутності заявника та її представника, заяву підтримують у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Вінницької міської ради Шутак Б.І. у поданих до суду письмових поясненнях просив провести розгляд справи без участі представника Вінницької міської ради за наявними у справі матеріалами. У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 03.03.2026 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] у с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2024 (а.с. 7). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 15.11.1954, матір`ю [PERSON] записана [PERSON] , що підтверджується копією такого свідоцтва (а.с. 86). У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 04.07.2024, виданого повторно, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією такого свідоцтва (а.с. 9). Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). 24.02.1979 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.02.2024 (а.с. 13). 02.02.1974 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 15). Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07.02.2024, [PERSON] та [PERSON] [INFO] розірвали шлюб (а.с. 14). 01.08.1970 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 121-122). Згідно з копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 13.02.2026, [PERSON] померла [INFO] в смт Чорноморське, Автономної Республіки Крим (а.с. 125-126). З копії спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] №52/2024 убачається, що [PERSON] 07.02.2024 звернулася до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою, у якій зазначає, що спадщину після смерті [INFO] [PERSON] вона приймає; інших спадкоємців, передбачених законом, пережилої дружини та осіб, з якими спадкодавець проживав однією сім`єю, але не перебував у шлюбі, немає (а.с. 54-65). Згідно з копією довідки №902 від 04.12.2025, виданої старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу, [PERSON] на момент смерті проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 97). У письмових роз`ясненнях №953/02-14 від 26.06.2025 державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори зазначила, що «з аналізу документів, поданих для встановлення родинних відносин спадкоємиці [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] , що є необхідним для оформлення спадкових прав, слідує, що є розбіжності у прізвищах (у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00045825928 від 04.04.2024 у графі відомості про матір померлого [PERSON] зазначено « [PERSON] », а в свідоцтві про народження спадкоємиці [PERSON] у графі матір зазначено « [PERSON] »; оскільки неможливо перевірити факт родинних відносин, свідоцтво про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] видати неможливо», що підтверджується копією таких роз`яснень (а.с. 78). [PERSON] , підпис якого перевірений старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу, у своїх письмових поясненнях, поданих до суду 06.10.2025, зазначив, що «він являється сусідом [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] ; підтверджує, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] ; при житті про [PERSON] піклувалася та доглядала рідна тітка [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , яка є рідною матір`ю [PERSON] » (а.с. 87). [PERSON] , підпис якої перевірений старостою Вінницько-Хутірського старостинського округу, у своїх письмових поясненнях, поданих до суду 06.10.2025, зазначила, що «вона являється сусідкою [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] ; [INFO] помер [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] , доглядала його; [PERSON] матір [PERSON] і була рідною сестрою [PERSON] » (а.с. 88). Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини, поділяються на юридично значущі та юридично байдужі, з якими пов`язують виникнення будь-яких юридичних наслідків. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі або в силу якихось особливих властивостей, а внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 (справа № 643/6447/19), від 03.02.2021 (справа № 644/9753/19), від 18.11.2020 (справа № 554/3600/19), від 25.11.2020 (справа № 636/4087/19), від 19.06.2019 (справа № 752/20365/16-ц), від 05.12.2019 (справі № 750/9847/18). Заявник [PERSON] стверджує, що [PERSON] є її рідною сестрою, їхніми батьками були [PERSON] та [PERSON] , однак у свідоцтві про народження заявника записано: батько [PERSON] , мати [PERSON] , замість правильного « [PERSON] ». Отже, прізвище батьків заявника [PERSON] у її свідоцтві про народження є відмінним від прізвища батьків [PERSON] , у зв`язку з чим заявник не може підтвердити факт родинних відносин з племінником [PERSON] , що перешкоджає їй оформити свої спадкові права після смерті останнього, оскільки інші родичі, які можуть бути спадкоємцями [PERSON] , відсутні. Тому встановлення факту, про який просить [PERSON] , породжує для останньої юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права. За змістом статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У статті 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту родинних відносин, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Наявність факту родинних відносин можуть підтвердити такі докази: автобіографії, фотографії, листи, як ділового так і особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, господарські книги, домові книги, а також інші документи; листи органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; покази свідків, котрі можуть підтвердити про взаємовідносини померлого із заявником. Заявник [PERSON] надала суду усі наявні у неї документи на підтвердження родинних відносин між нею та померлим [PERSON] , а також долучила до матеріалів справи письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме: що [PERSON] являється рідною тіткою [PERSON] . Під час розгляду даної заяви про встановлення факту родинних відносинспору про право виявлено не було. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Outcome: approved