Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач та відповідач. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інші особи, зокрема відповідач, із такими заявами до нотаріуса не звертався.На день смерті батька [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з ним за місцем відкриття спадщини. Відповідач також був зареєстрований за місцем відкриття спадщини, проте фактично у будинку не проживає більше 10 років, останній раз відвідував батька у 2019 році. Під час оформлення спадкових прав позивачу стало відомо, що вона не може оформити спадкові права, оскільки відповідач також зареєстрований у будинку та вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки відповідач більше десяти років не проживав у будинку, тому він ще до смерті батька втратив право користування цим будинком і не міг у ньому проживати. Встановлення факту неприйняття відповідачем спадщини необхідне позивачу для спадкування всього майна після смерті батька.Враховуючи викладене [PERSON] просить суд встановити факт, що [PERSON] не проживав на день смерті із спадкодавцем, та не прийняв спадщини після його смерті. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку, до суду не з`явився та не повідомив про причини неявки, із відзивом на позов не звертався, тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечила позивач. З`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши надані по справі докази, суд приходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом установлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям. Як вбачається із свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Із копії Державного акту про право приватної власності на землю серії IV-ЛВ №022622 відомо, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 27.06.2003 року за №312 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,3311 га в межах згідно з планом. Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов по [ADDRESS] від 29.10.2025 року за №97-6, при проведенні обстеження встановлено, що в будинку за наведеною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Однак із 2019 року [PERSON] фактично не відвідував батька і сестру [PERSON] , про що підтверджують сусіди. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 29.10.2024 року №422-6 відомо, що [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . Із померлим були зареєстровані: дочка [PERSON] та син [PERSON] , який зареєстрований але не проживає за цією адресою. Згідно копії заяви, адресованої позивачем нотаріусу, відомо про факт звернення [PERSON] у Самбірську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . За даними Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відомо про реєстрацію спадкової справи, де спадкодавцем є [PERSON] . Із повідомлення нотаріуса Самбірської державної нотаріальної контори від 28.10.25р. відомо, що причиною відмови позивачу видати свідоцтво про право на спадщину як єдиному спадкоємцю на спадкове майно [PERSON] , є недоведення факту неприйняття спадщини сином померлого [PERSON] та рекомендовано звернутись в суд. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.Відповідно до частини третьої ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною першою статті ст. 1269 ЦК України у редакції на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 1.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від22.02.2012 №296/5, у редакції, чинній на час відкриття спадщини, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місце знаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття (п.п. 3.1). Верховний суд у постанові від 21 жовтня 2020 року в справі №569/15147/17 провадження №61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Беручи до уваги викладені обставини суд дійшов висновку, що даний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки підтверджується викладеними обставинами та доданими доказами.

Outcome: approved