Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У серпні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», в особі представника Балюха Є.О. звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовомдо [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 30.11.2024-100000008 від 30.11.2024 року в розмірі 20144,08 грн і понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 30.11.2024 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 30.11.2024-100000008. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, позичальнику надається кредит у розмірах та на умовах, встановлених в договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 30.11.2024 року відповідачу видано кредит в сумі 7000,00 грн строком на 140 днів, чим позивач виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору дата повернення (виплати) кредиту - 18.04.2025; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору передбачена. Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку користування кредитом. Комісія, пов?язана з наданням кредиту - 20 % від суми кредиту та дорівнює 1400,00 грн. Неустойка 70,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно п. 3.1. договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-5528. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість у загальному розмірі 20144,08 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 7000,00 грн., за процентами в розмірі 8820,00 грн, за комісією 824,08 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 3500,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Голосіївського районного суду м. суду від 09.09.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду заперечення проти позову. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30.11.2024 року позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 30.11.2024-100000008. Відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису (одноразового ідентифікатора) підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту та паспорт споживчого кредиту, чим підтверджено укладення кредитного договору. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, позичальнику надається кредит у розмірах та на умовах, встановлених в договорі, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 30.11.2024 року відповідачу видано кредит в сумі 7000,00 грн строком на 140 днів, чим позивач виконав свої зобов`язання своєчасно та в повному обсязі. При цьому, з метою отримання кредитних коштів, відповідач вказав реквізити електронного платіжного засобу № 4441-11ХХ-ХХХХ-5528, а також свої анкетні та паспортні дані. Відповідно до Довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 30.11.2024-100000008 від 30.11.2024 року, заборгованість [PERSON] становить 20144,08 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 7000,00 грн, за процентами в розмірі 8820,00 грн, за комісією 824,08 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 3500,00 грн. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Отже, судом встановлено факт невиконання відповідачем взятих зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача, в зв`язку із чим, заборгованість за кредитним договором № 30.11.2024-100000008 від 30.11.2024 року становить 20144,08 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 7000,00 грн, за процентами в розмірі 8820,00 грн, за комісією 824,08 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 3500,00 грн - підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved