Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.10.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (свідоцтво Серії [NUMBER] , актовий запис № 108). Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилається на те, що 04 жовтня 2003 року між ним, та [PERSON] було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено запис № 108 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04 жовтня 2003 року. Прізвище відповідачки після реєстрації шлюбу [PERSON] . Позивач зазначає, що від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка на день подання позову є повнолітня. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Починаючи з 2022 року, у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України, відповідачка виїхала за кордон, що призвело до поступового погіршення їх з позивачем відносин. Час від часу, відповідачка приїздить до України, однак сторони з 2023 року остаточно припинили спільне проживання, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Тривале перебування відповідачки за кордоном, небажання зберегти родину, призвели до втрати почуття любові та взаємоповаги. Фактично такий шлюб носить формальний характер, а примирення між сторонами і подальше перебування у шлюбі для позивача є неможливим та небажаним. Увесь цей час кожен із них живе окремо, своїм особистим життям, а отже, шлюб підлягає розірванню. Здійснені позивачем заходи, спрямовані на розірвання шлюбу в позасудовому порядку через органи ДРАЦС, виявилися безрезультатними. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що вони з відповідачкою майже два роки не спілкуються, кожен живе своїм життям. Від відповідачка до суду заяву надійшла заява, у якій вона просить здійснювати розгляд справи без її участі, просила шлю проводити судове засідання без її участі та розірвати шлюб. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 04 жовтня 2003 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис № 108. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (свідоцтво про шлюб [NUMBER] , видане 04 жовтня 2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області. Конституцією України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51). За приписами ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи причини, які спонукали позивача звернутись до суду з позовом, враховуючи, що відповідачка проти розірвання не заперечує, беручи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а, отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє повністю, то понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у вказаній сумі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved