Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] , про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 241 гривень. Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 05.03.2021 року між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №3562903759-51774, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 3 000 гривень, відсоткова ставка 1,79% за один день користування кредитом, строком на 20 діб. Разом з тим, 23.03.2021 року між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №2108228745129, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 3500 гривень, відсоткова ставка 1,80% за один день користування кредитом, строком на 1 рік. 07.07.2021 було укладено договір №07-07/21 відповідно до якого ТзОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №3562903759-51774. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІАЛ» відступило на користь позивача права вимоги за кредитним договором від 05.03.2021 року. Таким чином, позивача наділено право вимоги до Відповідача за договором №3562903759-51774 від 05.03.2021 року. 01.12.2021 року ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІАЛ» укладено договір №1-12, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІАЛ» отримано право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за вказаним договором. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІАЛ» відступило на користь позивача права вимоги за кредитним договором №2108228745129. Таким чином, всупереч умовам вказаних договору, відповідач не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим останній має непогашену заборгованість в загальному розмірі 53 241, з яких: 6500 гривень - за тілом кредиту; 46 741 сума заборгованості за нарахованими відсотками. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України говориться, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як встановлено з матеріалів справи, 05.03.2021 року між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №3562903759-51774, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 3 000 гривень, відсоткова ставка 1,79% за один день користування кредитом, строком на 20 діб. Разом з тим, 23.03.2021 року між ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір №2108228745129, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 3500 гривень, відсоткова ставка 1,80% за один день користування кредитом, строком на 1 рік. 07.07.2021 було укладено договір №07-07/21 відповідно до якого ТзОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №3562903759-51774. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІАЛ» відступило на користь позивача права вимоги за кредитним договором від 05.03.2021 року. Таким чином, позивача наділено право вимоги до Відповідача за договором №3562903759-51774 від 05.03.2021 року. 01.12.2021 року ТзОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІАЛ» укладено договір №1-12, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІАЛ» отримано право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за вказаним договором. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІАЛ» відступило на користь позивача права вимоги за кредитним договором №2108228745129. Таким чином, всупереч умовам вказаних договору, відповідач не виконав свої зобов`язання, у зв`язку з чим останній має непогашену заборгованість в загальному розмірі 53 241, з яких: 6500 гривень - за тілом кредиту; 46 741 сума заборгованості за нарахованими відсотками, що підтверджується розрахунками заборгованості за договорами №3562903759-51774 від 05.03.2021 року та №2108228745129 від 23.03.2021 року. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦПК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, тобто відповідно до умов договору у вказаний у договорі строк. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, та відповідно до ч. 1 ст 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Така позиція викладена і Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15. Кредитні кошти відповідачу були надані у спосіб, зазначений у кредитному договорі. Так, позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. У свою чергу, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Таким чином, умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості, яка станом на дату даного звернення залишається непогашеною. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що відповідач відзиву на позов та будь-яких заперечень з приводу позовних вимоги позивача не надав. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача на його користь витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн. суд констатує наступне. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Велика Палата Верховного Суду висловила наступну правову позицію у постанові від 19 лютого 2020 р. № 14-382цс19. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду висловила наступну правову позицію у постанові від 19 лютого 2020 р. N 14-382цс19. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи вищенаведене, суд вважає розмір понесених позивачем у даному випадку витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на надання усної консультації та складення даної позовної заяви, яка не є складною, не є співмірним із складністю даної категорії справ та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг, а тому витрати на правову допомогу адвоката в даному випадку не можуть оцінюватися в 13 000 гривень. Тому, суд вважає вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача витрат на правничу допомогу задовольнити частково, в розмірі 3 000 грн.. Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки [PERSON] в користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" в розмірі 2662,40 гривень судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved