Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою, в якій просили визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) право спільної сумісної власності на квартиру, загальною площею загальною площею 65.9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі на праві спільної сумісної власності є власниками квартири, загальною площею 65.9 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності на нерухоме майно підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 23.05.2002 року № [NUMBER] , який було зареєстровано КП «Бюро технічної інвентаризації м. Вугледар», реєстраційний напис від 30.05.2002 року №2966. Оригінал правовстановлюючих документів були втрачені у зв`язку з повномасштабним вторгненням. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа який засвідчує його право власності. Таким чином, відсутність у Позивачів оригіналу Свідоцтва про право власності на квартиру від 23.05.2002 року № [NUMBER] є перешкодою у розпорядженні належним їй майном. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, раніше представником надано до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без участі представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше представником було надано до суду заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без участі представника відповідача та вирішити справу на розсуд суду. Крім того, зазначає, що відповідно до вимог зазначеного закону позивачами було набуте право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 23 травня 2002 року за № 02856, видане управлінням житловокомунального господарства та яке містить реєстраційний напис, встановленої форми про реєстрацію бюро технічної інвентаризації права власності від 30 травня 2002 року, та записане в реєстрову книгу № 2/6 за реєстровим номером № 2966, що свідчить про дотримання норм чинного на той час законодавства про реєстрацію права власності на житловий будинок. Крім того, Вугледарська міська військова адміністрація Волноваського району Донецької області зважає на наведені норми матеріального права та зазначає, що у цій справі не ставить під сумнів наявність право власності позивачів на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 23 травня 2002 року (а.с. 15). Згідно штампу БТІ на вказаному свідоцтві вбачається, що вказана квартира зареєстрована на праві власності за [PERSON] , [PERSON] , запис в реєстрі №2966 (а.с. 15). Крім того, зареєстроване місце проживання позивачів є адреса: [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На той момент діяли Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995, які втратили чинність 06.08.2012 року. Відповідно до зазначених Правил держаною реєстрацією об`єктів нерухомого майна займались відповідні Бюро технічної інвентаризації. Таким чином, суд вважає доведеним, що позивачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи той факт, що позивачка з об`єктивних причин, не може підтвердити державну реєстрацію належної її на праві власності кварти, вона має право, в силу наведеного правового обґрунтування ставити питання про визнання за нею право власності на це майно, для подальшої державної реєстрації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved