Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого 30 березня 1999 року Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Львова, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за номером 98 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 30 березня 1999 року, а також стягнення судових витрат. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, подружніх стосунків не підтримують, фактично сім`я перестала існувати, примирення та подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Матеріали позову були подані до Личаківського районного суду м. Львова 17 лютого 2026 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року позовну заяву було залишено без руху. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 24 лютого 2026 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилась, в позові просила розгляд справи здійснювати у її відсутності та вказала, що на примирення та збереження шлюбу з відповідачем не згідна. Відповідач в судовому засіданні відносно розірвання шлюбу заперечив, вказав, що через стан здоров`я позивача переживає за свою доньку, яка проживає з матір`ю. Просив в задоволені позову відмовити. За таких обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи у відсутності позивача у справі. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30 березня 1999 року шлюб між сторонами було зареєстровано 30 березня 1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за номером 98. Шлюб було зареєстровано Шевченківським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Львова. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, позивач вважає за неможливе примирення з відповідачем, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача у справі та після розірвання шлюбу не будуть порушенні особисті права сторін у справі. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. Судом не беруться до уваги доводи відповідача щодо стану здоров`я позивача, оскільки жодного доказу в підтвердження обставин стану здоров`я позивача, що унеможливлювало б розірвання шлюбу, відповідачем не надано. Також суд критично відноситься до пояснень відповідача з приводу хвилювань за дочку, яка проживає з позивачем, оскільки з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 червня 2001 року вбачається, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , тобто така вже є повнолітньою та сама визначає місце свого проживання. Крім того, з вироку Галицького районного суду м. Львова від 5 січня 2026 року в справі №461/39/26 вбачається, що [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за спричинення умисних легких тілесних ушкоджень [PERSON] . Також судом не береться до уваги відзив поданий 10 березня 2026 року, оскільки такий відповідачем не скеровано позивачу та фактично пояснення в судовому засіданні є аналогічні викладеним в ньому. При цьому у відповідності до ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 1331,2 гривень судового збору.

Outcome: approved