Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

26.11.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Харківобленерго", інтереси якого представляє Прокоф`єва Ю.Д., до [PERSON] про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати в розмірі 17426,57 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до наказу від 23.05.2008 № 261к з 23.05.2008 року [PERSON] була прийнята на посаду оператора комп`ютерного набору відділу діловодства та контролю АТ «Харківобленерго». Пізніше її було переведено на посаду інженера відділу технічної групи управління експлуатації розподільчих мереж, що підтверджується наказом від 18.05.2021 № 246к. Зміст наказу від 18.05.2021 № 246к доведений АТ Харківобленерго до відома відповідача під особистий підпис. 18.09.2025 трудовий договір з [PERSON] припинено на підставі наказу від 18.09.2025 № 1137к за п. 8 (3) ст. 36 КЗпП України (відсутність працівника на роботі). Підставами для припинення трудового договору з відповідачем стали ті обставини, що в період з 24.02.2022 по 18.09.2025 вона була відсутня на роботі без повідомлення про причини відсутності понад чотири місяці поспіль, що було кваліфіковано згідно з п. 8 (3) ст. 36 КЗпП України. Відповідно до табелів обліку робочого часу у лютому 2022 року [PERSON] 9 днів перебувала на лікарняному (тимчасово непрацездатна), відпрацювала 10 днів та з 24 лютого 2022 була відсутня на роботі до моменту звільнення 18.09.2025. Згідно з інформацією, наявною в табелі обліку робочого часу працівника, відповідач у день звільнення на роботу не з`явилася. При цьому представник вказує, що [PERSON] було повідомлено, що в неї виник борг перед позивачем у розмірі 17 426,57 грн. , оскільки на день звільнення сума нарахованої заробітної плати відповідачу не була достатньою для покриття заборгованості, яка виникла за лютий 2022-квітень 2022 у зв`язку із виплатою їй після введення на території України воєнного стану сум позачергового авансу в рахунок заробітної плати (Аванс) . Так, у період лютий 2022-травень 2025 року, [PERSON] отримала : у лютому 2022 сума нарахувань складалась з оплати за тарифними ставками у розмірі 7846,00 грн, лікарняного у розмірі 5 190,75 грн., індексації зарплати у розмірі 42,18 грн., невидані копійки- 0,02 грн., а разом нараховано - 14 098,93 грн. Сума утримання за цей місяць становила 23 668,37 грн. що складалося з ПДФО у розмірі 2 537,80 грн., суми заробітної плати (аванс) у розмірі 5 140,00 грн., профвнесків у розмірі 89,08 грн., військового збору у розмірі 211,49 грн., авансу виданого в рахунок заробітної плати у розмірі 15690,00 грн. (підтверджується платіжним дорученням від 25.02.2022 № 5229 та «Списками співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за лютий 2022 р.» відповідно). Відповідно, заборгованість з Авансу [PERSON] за лютий 2022 склала 23 668,37-14 098,93= 9 569,44 + 1 857,13=11 426,57 грн. у березні 2022 нараховано 3 000, 00 грн., (підтверджується загальним платіжним дорученням від 22.03.2022 № 24009 і «Списками співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за березень 2022 р.» відповідно). Відповідно, заборгованість з Авансу [PERSON] за березень 2022 склала 11 426,57+3 000,00=14 426,57 грн. у квітні 2022 суми Авансу склала 3 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 24.03.2022 № 24010 і «Списками співробітників підприємства по підприємству АТ «Харківобленерго» на виплату за квітень 2022 р. Відповідно, заборгованість [PERSON] за квітень 2022 склала 14 426,57 грн. + 3 000,00 грн. = 17 426,57 грн. У вересні 2025 [PERSON] було звільнено із займаної посади, так, Повідомленням про нараховані суми працівнику при звільненні згідно зі ст. 116 КЗпП України № 19/5/88 від 18.09.2025, борг відповідача з Авансу виданого в рахунок заробітної плати складав 17 426,57 грн. Вищезазначене повідомлення разом із наказом про звільнення від 18.09.2025 № 1137к, вимогою про необхідність сплати грошових коштів від 18.09.2025 №17 47/7791 та супровідним листом від 18.09.2025 №24-2504 були направлені [PERSON] засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення, чеком про відправку та трекінгом відправлення. Однак вимоги позивача залишилися без задоволення та заборгованість [PERSON] на момент подання позовної заяви не була погашена. На підставі викладеного до суду було подано даний позов. Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харковавід 03.12.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача Прокоф`єва Ю.Д. не з`явилася, 19.01.2026 року надала до суду заяву, якою просила розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подала. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно наказу №261к від 23.05.2008 року [PERSON] (таб.№11084) з 23.05.2008 року прийнято на посаду оператора комп`ютерного набору відділу діловодства та контролю АК «Харківобленерго». Відповідно до наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу №246к від 18.05.2021 року [PERSON] було переведено на посаду інженера відділу технічної групи управління експлуатації розподільчих мереж АК «Харківобленерго». Наказом (розпорядженням) АК «Харківобленерго»№ 1137к від 18.09.2025 трудовий договір з [PERSON] припинено за п. 8 (3) ст. 36 КЗпП України (відсутність працівника на роботі) на підставі службової записки вх. від 10.09.20255 №23/19626. Відповідно до табелів обліку робочого часу у лютому 2022 року [PERSON] 9 днів перебувала на лікарняному (тимчасово непрацездатна), відпрацювала 10 днів та з 24 лютого 2022 була відсутня на роботі до моменту звільнення 18.09.2025 року. Згідно копії повідомлення про нараховані суми працівнику при звільненні, згідно ст. 116 КЗпП України [PERSON] (зв. 18.09.2025 року) нараховано компенсацію за невикористані відпустки до 12.2023 року 20166,86 грн., податок на дохід фіз. осіб 3630,03 грн., утримання профвнесків 201,67 грн., утримання військового збору 1008,34 грн., видача на руки 15326,82 грн., борг з авансу 17426,57 грн, залишок боргу з авансу 17426,57 грн. Вищезазначене повідомлення разом із наказом про звільнення від 18.09.2025 № 1137к, вимогою про необхідність сплати грошових коштів від 18.09.2025 №17 47/7791 та супровідним листом від 18.09.2025 №24-2504 були направлені [PERSON] засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення, квитанцією про відправку та трекінгом відправлення. Як вбачається з роздруківки розрахунку суми боргу за період з лютого 2022 року по травень 2025 року [PERSON] отримала : - у лютому 2022 сума нарахувань складалась з оплати за тарифними ставками у розмірі 7846,00 грн, лікарняного у розмірі 5 190,75 грн., індексації зарплати у розмірі 42,18 грн., невидані копійки- 0,02 грн., а разом нараховано - 14 098,93 грн. Сума утримання за цей місяць становила 23 668,37 грн. що складалося з ПДФО у розмірі 2 537,80 грн., суми заробітної плати(аванс) у розмірі 5 140,00 грн., профвнесків у розмірі 89,08 грн., військового збору у розмірі 211,49 грн., авансу виданого в рахунок заробітної плати у розмірі 15 690,00 грн.; - у березні 2022 нараховано 3000, 00 грн. Відповідно заборгованість з авансу [PERSON] за березень 2022 склала 11426,57+3000,00=14426,57 грн.; у квітні 2022 суми авансу склала 3000,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за квітень 2022 склала 14426,57 грн. + 3000,00 грн. = 17426,57 грн. Згідно змістам колективних договорів АТ «Харківобленерго» на 2021-2022 роки та на 2025-2026 роки, прийняті конференцією трудового колективу протокол №3 від 25.03.2021 року та протокол №6 від 20.03.2025 року, в яких позивачем зазначено п.2.17 «заробітна плата виплачується працівникам регулярно, не рідше двох разів на місяць…. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається відповідно до складених табелів обліку робочого часу за період з 1 по 15 число робочого місяця, але не менше оплати за фактично відпрацьований час в періоді з 1 по 15 число місяця з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника». Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з ч. 1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Положеннями статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату прані», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Структура заробітної плати визначена у ст. 2 цього Закону, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додатковою заробітною платою є винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти всі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. З вищенаведеного вбачається, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Умови оплати праці в АТ «Харківобленерго» визначені у Колективними договорами, п. 2.17 яких встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно, не рідше двох разів на місяць: 22 числа за першу половину місяця, та 7 числа наступного місяця (остаточний розрахунок) за другу половину місяця; розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається відповідно до складених табелів обліку робочого часу за період з 1 по 15 число робочого місяця, але не менше оплати за фактично відпрацьований час в період з 1 по 15 число місяця з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Таким чином, [PERSON] були сплачені позачергові аванси, видані в рахунок заробітної плати, які відповідачем не було відпрацьовано, та не було повернуто. Позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати, не є заробітною платою, оскільки він був виплачений не за трудовим договором та не на підставі умов, визначених колективними договорами (поза визначені п. 2.17 Колективного договору АТ «Харківобленерго» на 2021-2022 роки порядку та строки) та не є винагородою за виконану роботу, а також не є жодним з видів компенсаційних виплат. Враховуючи зазначене, позачерговий аванс, виданий в рахунок заробітної плати, підлягає стягненню з відповідача, оскілки якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підставице такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Таким чином, оскільки відповідачем [PERSON] було отримано вищезазначену суму авансу, виданого в рахунок заробітної плати, які не були нею повністю погашені чи відпрацьовані, такі грошові кошти вважаються безпідставно набутими. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з вищевикладеного, суд доходить обґрунтованого висновку на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що у відповідача [PERSON] виникла заборгованість перед АТ «Харківобленерго» за невідпрацьовані дні отриманого нею позачергового авансу в рахунок заробітної плати в розмірі 17426,57 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» до [PERSON] про стягнення невідпрацьованих сум позачергового авансу, виданого в рахунок заробітної плати, підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved