Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

06.01.2026 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Виробничого підрозділу "Локомотивне депо Коростень" філії "Локомотивна компанія" АТ "Українська залізниця", третя особа: АТ "Українська залізниця" в якій просить стягнути з АТ "Українська залізниця": - одноразової грошової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, що становиь 175 394,15 грн; - додаткову матеріальну допомогу у розмірі трьох середньомісячних заробітків, що становить 105236,94 грн; - матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі шести прожиткових мінімумів, що становить 18168,00 грн; - середній заробіток за час затримки виплати належних при звільненні сум та три місці, що становить 105236,49 грн; - понесені судові у розмірі 4051,21 грн та витрати нав професійну правничу допомоги у розмірі 8000,00 грн. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.01.2026 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 21.01.2026 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позов, відповідач просить відмовити у задоволенні позову, крім цього зазначає, що філія є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходження та здійснює всі або частину її фунуцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Відповідно до п. 18 Статуту Товариства утворює філії, представництв, інші відокремленні підрозділи без статуту юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень. Отже, відповідач не зареєстровано в єдиному державному реєстрі юрдичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань. Відповідач не має статусу юридичної особи, а є відокремленим підрозділом юридичної особи. Тобто у цивільному процесі стороною по справі не може бути організація без статусу юридичної особи. Належним відповідачем є юридична особа АТ "Українська залізниця", за адресою: м.Київ вул.Єжи Гедройця, 5 ЄДРПОУ 40075815. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2026 позовну заяву залишено без руху. 02.02.2026 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.02.2026 позовну заяву в новій рекдації прийнято до розгляду продовжено судовий розгляд. 19.02.2026 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в новій рекдації. В якому відповідач просить у задоволенні вимог відмовити в повному обсязі, судові витрати пов`язані із розглядам даної справи, покласти на позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З аналізу положень ст.13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Так, Верховний Суд у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 чітко визначив, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в суді у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. За змістом норм процесуального права з урахуванням принципів диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача/відповідачів у справі. При цьому, суд під час розгляду справи має виходити зі складу тих осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Суд повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Суд з власної ініціативи позбавлений права залучати до участі у справі належного відповідача. Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України). Представником позивача було подано 02.02.2026 позовну заяву в новій редакції, однак вказаній позовній заяві останнім не було уточненно коло осіб. Разом з тим, відповідно до статті 51 ЦПК України не було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21). Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (схожий за змістом висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19). Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження (аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц і № 372/51/16-ц). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Водночас позивач всупереч вимогам ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісних відповідачів належними відповідачами, або залучення у справі як співвідповідачів, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. На підставі наведеного суд вважає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача - Виробничого підрозділу "Локомотивне депо Коростень" філії "Локомотивна компанія" АТ "Українська залізниця", яке не має статусу юридичної особи, а отже, не може бути належним відповідачем у вказаній справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] [PERSON] до Виробничого підрозділу "Локомотивне депо Коростень" філії "Локомотивна компанія" АТ "Українська залізниця", третя особа: АТ "Українська залізниця" про невиконання умов колективного договору слід відмовити у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача. За приписами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed