Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №753428053 від 26 травня 2021 року у розмірі 22 505 грн 07 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та 15 000 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачка [PERSON] уклали договір № 753428053 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000 грн на свою банківську картку. Відповідно до умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмірі 15 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Строк кредитування - 126 днів. На виконання умов договору первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] . Отже, первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання щодо надання грошових коштів відповідачу виконав в повному обсязі. 28 листопада 2018 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступлено право грошової вимоги в тому числі і до [PERSON] за договором № 753428053 від 26 травня 2021 року Товаристу з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС». У подальшому додатковими угодами до договору факторингу продовжувалася його дія. У подальшому, 5 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги зокрема до [PERSON] 4 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги зокрема до [PERSON] . Позивач зазначає, що загальна сума заборгованості за кредитним договором № 753428053 від 26 травня 2021 року становить 22 505 грн 07 коп., яка складається із: 11 996 грн 55 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 10 508 грн 52 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Окрім того, позивач зазначає, що ним понесено витрати у зв`язку із розглядом вказаної справи, які складаються із витрат по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, які просить стягнути із відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності та позов задовольнити; проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася; через систему «Електронний суд» спрямувала до суду заяви (однакового змісту) щодо неможливості прибуття її в судові засідання у зв`язку із перебуванням за кордоном. Правом на відзив на позов не скористалася. 12 вересня 2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 24 жовтня 2025 року у справі витребувано докази. Станом на 24 листопада 2025 року до суду надійшла витребувана інформація. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд установив, що 26 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачка [PERSON] уклали договір № 753428053 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15 000 грн на свою банківську картку. Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV255ВН. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмірі 15 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідача зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі та у Паспорті споживчого кредиту до Договору № 753428053 від 26 травня 2021 року, який є невід`ємною частиною цього договору. Строк кредитування складає 126 днів. Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання надати грошові кошти відповідачці виконало в повному обсязі, а саме: 26 травня 2021 року на маска-картку позичальника [PERSON] № [NUMBER] було здійснено зарахування коштів у розмірі 15 000 грн, про що свідчить платіжне доручення від 26 травня 2021 року про перерахування коштів в сумі 15 000 грн на маска-картку № [NUMBER] . Указане підтверджується випискою за договором без № за період з 26 травня 2021 року по 31 травня 2021 року наданою АТ КБ "ПРИВАТ БАНК", згідно якої 26 травня 2021 року на картковий рахунок відкритий на ім`я [PERSON] № [NUMBER] відбулося зарахування коштів у сумі 15 000 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт укладання з відповідачкою договору № 753428053 від 26 травня 2021 року та надання відповідачці 15 000 грн кредитних коштів. Щодо переходу (відступлення) права вимоги за договором № 753428053 від 26 травня 2021 року, суд зазначає наступне. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» 28 листопада 2018 року укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» 28 листопада 2019 року було укладено ряд додаткових угод. Відповідно умов вказаного договору, з урахуванням додаткових угод, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило дійсне право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС». Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» 5 серпня 2020 року укладено договір факторингу № 05/0820-01. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» 4 червня 2025 року уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги за договором №753428053 від 26 травня 2021 року. До договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (та додатків до нього) позивач додав реєстр прав вимоги № 155 від 12 жовтня 2021 року, де зазначено, що боржник [PERSON] , договір № 753428053 від 26 травня 2021 року та сума відступленого права вимоги (заборгованості [PERSON] ) становить 20 789 грн 51 коп. (порядковий номер 964). У реєстрі прав вимоги № 10 до договору факторингу № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року зазначається боржник [PERSON] , договір № 753428053 від 26 травня 2021 року та сума відступленого права вимоги (заборгованість [PERSON] ) становить 22 505 грн 07 коп. У реєстрі боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 4 червня 2025 року, зазначається боржник [PERSON] , договір № 753428053 від 26 травня 2021 року та сума заборгованості за вказаним кредитом становить 22 505 грн 07 коп. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, виходячи з приписів Закону України «Про електронну комерцію», укладення електронного договору можливо шляхом зазначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з частиною першою статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частини перша-третя статті 207 Цивільного кодексу України). З огляду на викладені вище встановлені обставини справи, суд погоджується з тим, що договір, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] відповідно до вимог частини першої статті 638 Цивільного кодексу України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Тобто, [PERSON] , діючи вільно, на власний розсуд, 26 травня 2021 року уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договір № 753428053, оскільки зазначений кредитний договір укладений в електронній формі за допомогою електронного сервісу та підписаний сторонами, зокрема, відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікатора. Отже, кредитний договір укладений з дотриманням встановленої для нього письмової форми, містить усі істотні умови. Жодних обставин, які б вказували на його нікчемність, суду не надано. Правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь первісного кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» матеріали справи не містять. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак, це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Надані копії договорів та витяги з реєстру боржників містять усі необхідні реквізити, зокрема, підписи та печатки сторін і в повному обсязі підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до [PERSON] за укладеним ним з Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договором. Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором, а договори факторингу відповідачка не оспорювала, у цьому випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору. Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача та спростовується те, що позивач не набув права вимоги за кредитним договором. З огляду на наведені обставини та докази у справі, на переконання суду, відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до позивача перейшло право вимоги за договором № 753428053 від 26 травня 2021 укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] . Таким чином, звертаючись до суду з позовом, позивач надав належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідачки грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем. Тобто, відповідачка несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором. Суд установив, що [PERSON] у порушення умов договору не повернула кредитні кошти, не сплатила проценти в установлений договорами строки, а тому первісний кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» обґрунтовано нарахували заборгованість у розмірі 20 789 грн 51 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11 996 грн 55 коп та 8 792 грн 96 коп. процентів за користування кредитними коштами. Надалі первісний кредитор відступив право вимоги до відповідачки Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», яке набуло права грошової вимоги до відповідачки згідно договору факторингу у розмірі 22 505 грн 07 коп. та згідно розрахунку заборгованості наявного в матеріалах справи після відступлення права вимоги до відповідачки Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» продовжувало здійснювати нарахування відсотків за період з 14 жовтня 2021 року по 1 листопада 2021 року до розміру з 8 792 грн до 10 508 грн 52 коп.). Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до відповідачки на суму 20 789 грн 51 коп. Із зазначеного вище вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» здійснювалися подальші нарахування процентів, зокрема, на суму 1 715 грн 56 коп. (10 508 грн 52 коп. 8 792 грн 95 коп), які є незаконними та такими, що суперечать істотним умовам Договору, який сторони узгодили та уклали між собою. Слід зазначити, що позивач не надав суду детальної виписки, яким чином та на яких підставах Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» здійснювало подальше нарахування відповідачці процентів за користування кредитом в розмірі 1 715 грн 56 коп., а тому у задоволенні позову в частині стягнення процентів слід відмовити. Станом на день відступлення права вимоги первісним кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» факторові - Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість [PERSON] перед первісним кредитором за договором №753428053 від 26 травня 2021 року становила 20 789 грн 51 коп. З наведенного вище слідує, що стягненню з відповідачки на користь позивача за договором № 753428053 від 26 травня 2021 року підлягає сума в розмірі 20 789 грн 51 коп., з них: 11 996 грн 55 коп. - тіло кредиту, 8 792 грн 96 коп. проценти (відступлене право вимоги первісним кредитором фактору), а тому позов підлягає частковому задоволенню. За приписами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд зазначає, що надані представником позивача докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу є належними, тому заявлені витрати на правничу допомогу підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог (92,38 %), а саме у розмірі 6 466 грн 60 коп. як і стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору у розмірі 2 237 грн 82 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial