Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

26.12.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю ЮНІТ КАПІТАЛ (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 178994 від 12.04.2025р. у розмірі 11 001 грн. 70 коп., з яких: 6 775 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3 725 грн. 70 коп. - заборгованість за відсотками; 501 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.04.2025р. між ТОВ Фінансова Компанія Кредіплюс (далі - ТОВ ФК Кредіплюс) та відповідачем було укладено електронний кредитний договір № 178994, шляхом приєднання позичальника до індивідуальної частини, графіку платежів та підписання індивідуальної частини електронним підписом. На виконання умов кредитного договору первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] відповідача, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки. 16.04.2025р. між ТОВ ФК Кредіплюс та ТОВ Юніт Капітал було укладено договір факторингу № 16042025 за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кредит у строки передбачені кредитним договором, та загальний розмір боргу станом на 26.12.2025р. становить 12 201 грн. 70 коп., з яких 6 775 грн. - тіло кредиту, 3 725 грн. - проценти, 501 грн. - комісія, 1 200 грн. - штрафні санкції (пеня, штрафи). Позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 001 грн. 70 коп., з яких: 6 775 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 3 725 грн. 70 коп. - заборгованість за відсотками; 501 грн. 00 коп. - заборгованість за комісією. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 7 000 грн. Представниця позивача Хлопкова М. в судове засідання 06.03.2026р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у позовній заяві, у випадку неявки представника позивача в судове засідання, просила розглядати позовну заяву за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання 06.03.2026р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації місця проживання рекомендованим поштовим відправленням, про причини неявки суд не повідомив. Водночас 20.01.2026р. звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій просив прийняти рішення згідно вимог законодавства. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 12.04.2025р. відповідач звернувся до ТОВ ФК КРЕДІПЛЮС з заявою на видачу готівки, у якій просив товариство на підставі договору видати йому кредит у розмірі 6945 грн. в момент його підписання на умовах вказаних у Заявці та кредитному договорі. Заява підписана позичальником ідентифікатором 11892a03. Вказаної дати позичальником ідентифікатором 11892a03 підписано Паспорт споживчого кредиту (додаток до Договору про споживчий кредит № 178994). У додатки до позову позивачем надано Договір про споживчий кредит (публічна частина в редакції з 21.11.2023р.). 12.04.2025р. між відповідачем та ТОВ ФК КРЕДІПЛЮС, шляхом підписання його зі сторони позичальника ідентифікатором 0e7accac, укладено договір про споживчий кредит № 178994 (індивідуальна частина) (далі - договір № 178994), Відповідно до розд. 1 договору № 178994 - договір, що укладається складається з Індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку платежів та Публічної частини Договору про споживчий кредит. Позичальник укладає договір, приєднується до публічної частини приймає умови індивідуальної частини/акцепту. Підтвердив, зокрема і те, що перед укладенням договору отримав та ознайомився з його складовими, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит та інформацією вказаною у ст. 7 Закону України Про фінансові послуги та фінансові компанії. Згідно з п.п. 2.1-2.2.1 розділу 2 договору № 178994, сторони погодили, що кредитодавець зобов`язався надати позичальникові грошові кошти у сумі визначеній п.2.2.1 у строк визначений п. 2.6 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління кредитом та проценти у рекомендовану дату платежу, але пізніше дати остаточного погашення заборгованості у п.2.6 договору. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Сума кредиту - 6 945 грн., яка надається: 5 000 грн. 40 коп. - на рахунки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; 1 944 грн. 60 коп. - шляхом погашення заборгованості позивальника за комісією згідно п. 2.5 договору. У п.п. 2.3 розділу 2 договору № 178994 визначено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 360% річних, тип процентної ставки - фіксована. Проценти нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту протягом строку кредитування. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту - 1 грн., стандартний - 100 грн. Комісія за надання кредиту 1 944 грн. 60 коп., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 28% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту (п. 2.2.1) (п.п. 2.4-2.5 договору № 178994). Відповідно до п. 2.6.1 загальний строк кредитування 84 дні, з 12.04.2025р. до 05.07.2025р. Загальні витрати за кредитом 5 676 грн. 30 коп. Денна процентна ставка 5 676 грн. 30 коп./6945 грн. 00 коп./84*100%=0,9730% в день. (п. 2.7.1 договору № 178994). У п.п. 2.8-2.9.1 договору № 178994 зазначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 52 605,96% та орієнтовна загальна вартість кредиту - 12 621 грн. 30 коп. Відповідальність сторін за порушення строків виконання грошового зобов`язання у виді штрафу та пені передбачена у п. 2.10 договору № 178994. Якщо позичальник не сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати визначеної графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на шостий день від дати неналежної сплати позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 200 грн., а починаючи з сьомого дня - пеню у розмірі 20 грн. за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБ України, що діяла у період за який сплачується пеня та не більше 15% суми простроченого платежу. Сукупно сума неустойки не може перевищувати 50% від загальної суми одержаного кредиту. Порядок укладення договору визначений у розділі 5 договору № 178994, зокрема, що кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІТС кредитодавця та доступний через його веб сайт. Ідентифікація та верифікація проводиться на підставі інформації та ідентифікаційних документів отриманих особисто від позичальника або через систему BankID НБУ. Додатком до договору про споживчий кредит є Графік платежів. Також до договору № 178994 позивачем долучено Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ ФК КРЕДІПЛЮС в редакції № 25-од від 26.06.2024р. У довідці від 30.10.2025р. № 3886/30-10 первісний кредитор підтвердив успішність операції згідно договору № 1412/22-1 від 14.12.2022р. укладеного з ТОВ ФК Контрактовий дім - порядковий номер 838, [PERSON] , дата 12.04.2025р., сума 5 000 грн. 40 коп., призначення - видача кредиту № 178994. Факт перерахування позичальнику коштів за договором № 178994 підтверджується довідкою АТ Державний ощадний банк України від 07.01.2026р. (а.с. 83) згідно якої [PERSON] у банку відкрито банківський рахунок який обслуговується з допомогою банківської платіжної картки [NUMBER] , а також наданою банком випискою згідно з якою на рахунок зараховано кошти в сумі 5 000 грн. 40 коп. З картки обліку виконання договору № 178994 вбачається, що 12.04.2025р. [PERSON] надано кредит у сумі 6 945 грн. на погашення якого, 28.04.2025р., позичальником було внесено кошти у сумі 170 грн. У період з 13.04.2025р. до 05.07.2025р. (84 дні) позичальнику нараховувалися відсотки загальний розмір яких на кінець період у склав 3 725 грн. 70 коп., погашення не вчинялися. Також 26.04.2025р. нарахована комісія у сумі 1 грн. та 09.05.2025р., 24.05.2025р., 07.06.2025р., 21.06.2025р., 05.07.2025р. - комісія у сумі 100 грн. щоразу, залишок на кінець періоду - 501 грн., погашення не вчинялися. Пеня нарахована 02.05.2025р., 16.05.2025р., 30.05.2025р., 13.06.2025р., 27.06.2025р., 11.07.2025р. - у сумі 200 грн. щоразу, заборгованість на кінець періоду - 1 200 грн., погашення не вчинялися. 16.04.2025р. між ТОВ ФК КРЕДІПЛЮС та ТОВ ЮНІТ КАПІТАЛ укладено договір факторингу № 16042025, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити факторові права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги та Акту приймання-передачі. 03.09.2025р. між сторонами договору факторингу № 16042025 підписано Акт приймання-передачі реєстру прав вимог та реєстр прав вимог № 6 у якому боржником значиться [PERSON] , номер кредитного договору № 178994, сума боргу: 6 775 грн. - тіло кредиту, 3 725 грн. - відсотки, 501 грн. - комісія, 1 200 грн. - пеня/штрафи. 09.09.2025р. між сторонами договору факторингу № 16042025 проведено фінансування про що надано платіжну інструкцію № 588 від 09.09.2025р. У виписці з особового рахунку за кредитним договором виготовленій ТОВ Юніт Капітал за період з 03.09.2025р. до 01.11.2025р. значиться наступна заборгованість: 6 775 грн. - тіло кредиту, 3 725 грн. - відсотки, 501 грн. - комісія. Заборгованість по штрафам/пеням - не обліковується. Сума боргу загальна - 12 201 грн. 70 коп. Встановивши вказані обставини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно - телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України Про електронну комерцію №675-VІІІ від 03.09.2015р. зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір; Відповідно до ст. 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України Про електронну комерцію якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За такого, суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачем та ТОВ ФК КРЕДІПЛЮС, кредитного договору, в т.ч. в електронній формі, та перерахування йому кредитних коштів згідно його умов, невиконання позичальником обов`язку щодо повернення у погоджені сторонами строки отриманої суми кредиту та процентів, комісії, сплата яких передбачена кредитним договором, а також обставини набуття позивачем прав кредитора у спірних правовідносинах, а саме права вимоги до відповідача згідно договору факторингу та відповідного реєстру прав вимоги. А тому позов в частині стягнення заборгованості у заявленій позивачем у позовних вимогах сумі як 11 001 грн. 70 коп., з яких: 6 775 грн. - тіло кредиту, 3 725 грн. - відсотки, 501 грн. - комісія, підлягають повному задоволенню. За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 цього кодексу визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України) Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19. За приписами ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, про що зазначено в ч.4 ст. 62 ЦПК України. За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закон № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Позивач також просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп., на підтвердження чого надав договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025р. між Адвокатським бюро Соломко та партнери і ТОВ Юніт Капітал, протокол погодження послуг до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025р., додаткову угоду № 25771372213 до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025р., у якій конкретизовану справу про стягнення заборгованості у якій адвокат зобов`язується надати послуги клієнту ( [PERSON] , договір № 178994 від 12.04.2025р.), акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025р. на загальну вартість 7 000 грн. (складання позовної заяви - 5 000 грн. у часі 2 год., вивчення матеріалів справи - 1 000 грн. у часі 2 год., підготовка адвокатського запиту - 500 грн. у часі 1 год. та підготовка і подача клопотання про отримання інформації - 500 грн. у часі 1 год.). З огляду на відсутність заперечень відповідача щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу позивача із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з урахуванням обсягу фактично виконаної адвокатом роботи із представництва позивача в суді (складання позовної заяви, адвокатського запиту, заяви про витребування доказів), принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи принцип диспозитивності щодо заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку про наявності підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у заявленій позивачем сумі 7 000 грн. 00 коп. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України. судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved