Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

ТОВ « Споживчий центр» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 24.06.2023 року уклав з [PERSON] кредитний договір № 24.06.2023 - 100001094 за яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн., а відповідач зобов`язався протягом 42 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,1 % за кожний день користування. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. Відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 18820 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу по тілу кредиту у розмірі 10000 грн., заборгованості за процентами у розмірі 8820 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому, ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 18820 грн. і суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 06.11.2025 відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги, просила їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про час та місце судового засідання завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив не надав. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Так 24.06.2023 року ТОВ «Споживчий центр» уклав з [PERSON] кредитний договір № 24.06.2023 - 100001094, за яким ТОВ «Споживчий центр» надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн., а відповідач зобов`язався протягом 42 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,1 % за кожний день користування. Відповідно до п.3.1. Договору кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 4.1. Договору визначено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-51XX-XXXX-5489. Відповідно до довідки сервісу платежів «LiqPay» про переказ коштів, кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 10000,00 грн. 24.06.2023, номер платіжного інструменту 414951*89 ( а.с. 12). Згідно з п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та « Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги », за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч. 12 ст. 11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що кредитний договір № 24.06.2023-100001094 від 24.06.2023 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Т466 з мобільного номера [NUMBER] . У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України відповідач не надав жодного доказу на спростування того, що він не укладав кредитний договір, не отримував та не вводив одноразовий ідентифікатор, не надавав ТОВ «Споживчий центр» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів. Відповідач неналежним чином виконував грошове зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 18820 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000 грн., заборгованості за процентами у розмірі 8820 грн. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 18820 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved