Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 21.09.2023 між відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір № 1012214 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 14700 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором. Свої зобов`язання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого має заборгованість за кредитним договором у розмірі 95226,59 грн, яка складається з наступного: 14699,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 80526,60 грн. заборгованість за процентами. 21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21062024, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1012214 від 21.09.2023 року. Позивач посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором просить стягнути заборгованість в розмірі 95226,59 грн, а також понесені судові витрати. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надійшло, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 21.09.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір № 1012214 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort». Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора Е406 (електронного підпису). На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 14700 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту - 360 днів (до 15.09.2024). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 Договору. Згідно п. 1.8 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 131124 грн. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . З листа ТОВ "ПЕЙТЕК" від 20.10.2025 встановлено, що 21.09.2023 на платіжну карту клієнта від ТОВ "Селфі Кредит" перераховано кошти в сумі 14700 грн., призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 4790729913677365. 21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 21062024, відповідно до умов якого Клієнт (Первісний Кредитор) відступає (передає) Фактору (Новий Кредитор) Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 TOB «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1012214 від 21.09.2023 в розмірі 95226,59 грн, що складається з наступного: 14699,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 80526,60 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Селфі Кредит» за кредитним договором № 1012214 від 21.09.2023 станом на 21.06.2024 позичальник [PERSON] має заборгованість в сумі 95226,59 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 14699,99 грн, заборгованість за відсотками 80526,60 грн, з урахуванням частково сплачених коштів в сумі 8408,41 грн. У досудовій вимозі від 12.01.2026 позивачем повідомлено відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1012214 від 21.09.2023та про необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до статей 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив платежів для погашення кредитної заборгованості в повному обсязі. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. За змістом статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, внаслідок чого має заборгованість. Позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором на підставі договору факторингу, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Селфі Кредит», за період з 21.09.2023 по 21.06.2024 у розмірі 95226,59 грн, що складається з наступного: 14699,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 80526,60 грн. - заборгованість за відсотками. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір № 1012214 укладений 21.09.2023 року, тобто до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» поширюється на вказаний кредитний договір. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%. З урахуванням пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» заборгованість за відсотками в межах заявлених позовних вимог (з 21.09.2023 по 21.06.2024) складає 82334,70 грн, а саме: -за період з 21.09.2023 по 21.04.2024 за денною ставкою 2,2 % - 68884,20 грн. (14700*2,2%=323,40 грн. *213 днів) -за період з 22.04.2024 по 21.06.2024 за денною ставкою 1,5% - 13450,50 грн. (14700*1,5%=220,50 грн. *61 день) Загальний розмір заборгованості в межах заявлених позивачем вимог складає 97034,70 грн. (тіло кредиту 14700 грн +відсотки 82334,70 грн). Відповідачем частково сплачено кошти за договором в сумі 8408,41 грн. Таким чином, до стягнення підлягає заборгованість в загальній сумі 88626,29 грн (97034,70-8408,41). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог (93%) в сумі 2476 грн. (2662,40 грн *93%). Крім того, відповідач просив стягнути з позивача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, надавши копію договору №0107 про надання правової допомоги від 01.07.2025; копію акту № 661 від 12.01.2026 наданих послуг, детальний опис наданих послуг до акту № 661 за договором про надання правничої допомоги від 01.07.2025, ордер на надання правничої допомоги. Згідно Акту наданих послуг № 661 від 12.01.2026 Клієнт зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання Акту. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial