Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 12 вересня 2023року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №156249102, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачу кредит у розмірі 11200,00 грн строком на 26 днів. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 31 грудня 2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №260 від 28.11.2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №156249102. 27 лютого 2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27/0225-01, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 27.02.2025 до Договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48617,44 грн., з яких: 11200,00 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 37417,44 грн. сума заборгованості по відсоткам. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №156249102 у сумі 48617,44 грн, з яких: 11200,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу, 37417,44 гривень заборгованість за відсотками. Також, 22 серпня 2023 між ТзОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №27477-08/2023. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер його мобільного телефонe. Відповідно до умов вказаного договору позикодавець надав позичальнику фінансовий кредит в розмірі, на умовах строкової, звітності платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 29 квітня 2024 р. ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №29042024, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 29.04.2024 до договору факторингу №29042024 ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №27477-08/2023 у сумі 18060,00 грн, з яких: 3000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу, 15060,00 гривень заборгованість за відсотками. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики №27477-08/2023 у сумі 18060,00 грн, з яких: 3000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу, 15060,00 гривень заборгованість за відсотками. Ухвалою суду від 07 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представником позивача подано до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подала відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення певних обставин як то передбачено ч. 3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 вересня 2023 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога » та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №156249102. (а.с.11-20) Договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. До вказаного договору позивачем додано Паспорт споживчого кредиту продукту "Смарт", який підписаний [PERSON] і в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. (а.с.9-10) Згідно п.2.1 договору №156249102 кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 11200,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п. 2.3. договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 11200,00 гривень 12.09.2023 року, що є датою надання кредиту. Загальна сума кредиту за договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отриманні позичальником протягом всього строку дії договору (п. 2.5 договору). За умовами п.5.1 договору кожний окремий транш за договором надається позичальнику шляхом ініцювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної карти 5168-18хх-хххх-8879, що відбувається не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініцювання отримання чергового траншу за договором. Згідно з п.7.1 договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 08.10.2023 року, а саме протягом 26 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Відповідно до п. 7.3 договору кінцева дата повернення (виплати) кредиту 12.10.2028. Згідно з платіжним дорученням від 12 вересня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало 11200,00 гривень на платіжну картку відповідача 5168-18хх-хххх-8879 згідно договору №156249102 від 12 вересня 2023 року (а.с.23). Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку. Відповідно до наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 28 листопада 2023 року до сплати підлягала заборгованість за договором №156248102, в сумі 27921,76 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11200,00 гривень, заборгованості за відсотками 16721,76 гривень. (а.с.25). Також судом встановлено, що 22 серпня 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №27477-08/2023. (а.с.42-47) Відповідно до п. 1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Сторони погодили, що кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 22.08.2023. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 15.08.2024. (п. 1.2 договору). Згідно з п. 1.3. договору клієнт має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або кінцевого строку виплати кредиту, установлених договором, на підставі поданого до товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Ініціювання споживачем продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. За умовами договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству проценти у розмірі 2,5% за кожен день користування та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених договором. (п. 1.4. договору). Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на реквізити платіжної карти №5168-75хх-хххх-9936 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п. 1.6 Договору). У випадку прострочення терміну сплати чергового платежу, визначеного у графіку платежів, товариство нараховує неустойку в розмірі 0,2% від суми, заборгованості за кожен день прострочення. (п.5.3 договору) Відповідно до п.7.6 договору підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Відповідно до графіку платежів, що є додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №27477-08/2023, визначено дату видачі кредиту 22.08.2023, суму кредиту 3000,00 грн, проценти за користування кредитом 27000,00 грн., реальну річну процентну ставку 133859,83%, загальну вартість кредиту 30000,00 грн (а.с.47зворот - 48). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу в паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. (а.с.49-51) Крім того, судом встановлено, що [PERSON] 20.11.2023 зверталася до ТОВ «Аванс Кредит» із заявою про реструктуризацію заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №27477-08/2023 від 22.08.2023. У поданій заяві [PERSON] просила здійснити врегулювання простроченої заборгованості та змінити окремі умови кредитування. За результатами розгляду заяви між сторонами було укладено додаткову угоду до договору про надання фінансового кредиту №27477-08/2023 від 22.08.2023. Зокрема погоджено нову редакцію окремих умов договору, зокрема визначено розмір заборгованості за кредитом у сумі 5999,98 грн, строк кредитування 180 днів, а також процентну ставку за користування кредитом у розмірі 0,01 відсотка за кожен день користування кредитними коштами. Крім того, сторонами затверджено новий графік платежів, яким визначено порядок та строки погашення заборгованості. (а.с.54, 55-56) ТзОВ «Аванс Кредит» на виконання умов кредитного договору 22.08.2023 року перерахувало відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Унверсальні платіжні рішення» «Сервіс онлайн платежів» №3466_250708112036 від 08.07.2025. (а.с.58). На підтвердження розміру заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №27477-08/2023 від 22.08.2023 року, позивачем надано розрахунок заборгованості (а.с.59-60), з якого вбачається, що за період з 22.08.2023 по 29.04.2024 відповідачу нараховано заборгованість за основним боргом у сумі 18060,00 грн, з яких 3000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 15060,00 гривень сума заборгованості за відсотками. З наданого розрахунку також убачається, що платежі в рахунок погашення заборгованості за вказаний період відповідачем сплачено 3840,00 гривень, у зв`язку з чим сума нарахованої заборгованості залишилася несплаченою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.5 ч.1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що кредитний договір №156249102 від 12.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Під час укладення кредитного договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. Також, матеріалами справи підтверджено факт перерахунок коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на картрахунок зазначений [PERSON] . Також суд доходить до висновку, що між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] склалися договірні правовідносини, кредитний договір №27477-08/2023 від 22.08.2023 року укладений між первісним кредитором та [PERSON] в електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також, матеріалами справи підтверджено факт перерахунок коштів ТОВ «Аванс Кредит» на картрахунок зазначений [PERSON] . Судом встановлено, що 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 278 листопада 2018 року, відповідно до якої текст договору викладено у новій редакції. (а.с.26-30) Відповідно до умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.4.1. Договору наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги. Як слідує з розрахунку заборгованості по договору №156248102 від 28 листопада 2023 року складеному ТОВ «Таліон Плюс» за період з 28 листопада 2023 року по 27 лютого 2024 року, становить 17962,65 грн, з яких: 7585,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу, 10377,65 гривень заборгованість за відсотками (а.с.20-21). 27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем було укладено Договір факторингу № 27/0225-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить на наступний календарний день після підписання сторонами реєстру прав вимог. (а.с.31-35) До матеріалів справи позивач долучив копію платіжної інструкції №22465 від 03.03.2025 на підтвердження внесення на рахунок ТОВ «Таліон плюс» палати за відступлення права вимоги згідно із вказаним вище договором, а також Реєстр прав вимоги №2 від 07.02.2025 на підтвердження отримання права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №156249102 від 12.09.2023 у сумі 48617,44 грн. (а.с.36, 37) 29 квітня 2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с.62-66) Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №29042024 від 29.04.2024, ТОВ «Аванс Кредит» передало, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло Реєстр Боржників, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 від ТОВ «Аванс Кредит» до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с.67). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29042024 від 29.04.2024, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №27477-08/2023 в сумі 18060,00 гривень, з яких 3000,00 гривень заборгованість за основною сумою боргу; 15060,00 гривень заборгованість за відсотками. (а.с.69). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч.1 ст.519 ЦК України). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. У ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до приписів ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. З зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав, та усіх майбутніх вимог, пов`язаних із дійсною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. В постанові від 18.10.2023 у справі №905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012). Позивач зазначає, що першочергово право вимоги за договором №156249102 від 12.09.2023 укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] перейшло від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі укладеного 28.11.2018 Договору факторингу № 28/1118-01 та Додаткової угоди до нього № 26 від 31.12.2020. До матеріалів справи не долучено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ « Таліон Плюс», а також реєстр боржників №260 від 28.11.2025, на який посилається у позові та який би підтверджував передачу права вимоги до відповідача від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №156249102. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Таким чином суд вважає, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором на першому етапі - від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». За цих обставин суд не може вважати доведеним передачу права вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача у справі. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №156249102 від 12.09.2023 року потрібно відмовити. Також, позивачем надано докази переходу до нього права вимоги за кредитним договором №27477-08/2023 від 22.08.2023, що підтверджується укладеним 29.04.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» договором факторингу №29.04.2024, витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №29.04.2024 від 29.04.2024, актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №29.04.2024 від 29.04.2024 та розрахунком заборгованості за кредитним договором №27477-08/2023 від 22.08.2023. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №27477-08/2023 від 22.08.2023, а відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконала в повному обсязі передбачених кредитним договором до неї обов`язків по поверненню одержаних в якості фінансового кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача, як нового кредитора заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №27477-08/2023 від 22.08.2023 у загальному розмірі 18060,00 гривень, в тому числі: 3000,00 грн заборгованість по кредиту, 15060,00 грн - заборгованість за відсотками. Розподіл судових витрат. Згідно ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1640,30 грн (18060,00 грн. х 6056,00 грн. /66677,44 грн.).

Outcome: partial