Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви та її доводи Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу посилаючись на те, що 12.09.2018 року відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Державний ощадний банк України», ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту. 12.09.2018 року відповідач підписав заяву про приєднання №524240425 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та підписав заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), згідно з якими відповідачу встановлено кредитний ліміт на карту в розмірі 132500 грн. Відповідно до п.6.3. заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії, клієнт просить встановити/збільшити наданий кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на кредитний рахунок №26209000008793. Згідно з п.6.3. заяви, клієнт погоджується, що йому можуть бути встановлені наступні максимальні параметри кредитування: бажаний розмір кредиту 15000 грн., максимальний розмір кредиту 250000 грн., строк кредитування 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Пунктом 6.5. заяви передбачено, що строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий строк, строк дії кредиту (користування ним) продовжується на строк дії платіжної картки. Відповідно до п.6.6. заяви, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов ДКБО. Відповідач [PERSON] використовував встановлений йому кредит протягом семи років, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив з серпня 2025 року надавати своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором, відповідач станом на 15.12.2025 року має заборгованість 131424,56 грн., яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 113688,16 грн., заборгованості за простроченими відсотками 17736,40 грн. А тому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в розмірі 131424,56 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. Рух справи в суді Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 січня 2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Аргументи учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачв судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомленийзавчасно через поштове повідомлення, про поважні причини неявки суд не повідомив та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд Судом встановлено, що 12.09.2018 року відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ «Державний ощадний банк України», підписав заяву про приєднання №524240425 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с.157) та підписав заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (а.с.158), згідно з якими відповідачу встановлено кредитний ліміт на карту в розмірі 132500 грн. Відповідно до п.6.3. заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії, клієнт просить встановити/збільшити наданий кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на кредитний рахунок №26209000008793. Згідно з п.6.3. заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії, клієнт погоджується, що йому можуть бути встановлені наступні максимальні параметри кредитування: бажаний розмір кредиту 15000 грн., максимальний розмір кредиту 250000 грн., строк кредитування 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Пунктом 6.5. заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії передбачено, що строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий строк, строк дії кредиту (користування ним) продовжується на строк дії платіжної картки. Відповідно до п.6.6. заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов ДКБО. 12.09.2018 року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] підписано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.160-161), а також підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.161зв.-162), в якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти. Як вбачається з виписки за договором за період з 12.09.2018 року по 23.11.2025 року (а.с.13-154) відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок. Відповідач в свою чергу всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Загальний розмір заборгованості відповідача за договором станом на 15.12.2025 року становить суму 131424,56 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 113688,16 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 17736,40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-12). Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Державний ощадний банк України» не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів, яка згідно з розрахунком заборгованості станом на 15.12.2025 року складає 131424,56 грн. Доказів на спростування заборгованості відповідачем суду не надано. Висновки за результатами судового розгляду Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Державний ощадний банк України» необхідно стягнути заборгованість за договором від 12.09.2018 року в розмірі 131424,56 грн., з яких: 113688,16 грн. заборгованість за сумою кредиту, 17736,40 грн. заборгованість за простроченими відсотками, задовольнивши позовні вимоги. Щодо судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved