Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 23 лютого 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» від представника позивача - адвоката Литвина В.М. до Святошинського районного суду міста Києва надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, стягнувши із відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 969,60 грн. Зазначив, що судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката по справі для позивача склали 8 000,00 грн. Враховуючи, що судом задоволено 62,12 % позовних вимог, пропорційно підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4 969,60 грн. У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03 березня року відкрито провадження за заявою та призначено її розгляд провести без участі сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Зважаючи на те, що розгляд заяви проводиться без участі сторін за наявними матеріалами справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 лютого 2026 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму франшизи у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок та моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, що разом становить 8 200 (вісім тисяч двісті) гривень 00 копійок. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 601 (шістсот одна) гривня 92 копійки. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У поданому позові заявлена вимога про стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до відповіді на відзив, позивач поніс додаткові витрати у розмірі 3 000,00 грн. Одночасно з тим, як позов, так і відповідь на відзив, містять повідомлення про те, що докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у поряду, встановленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Позивач скористався правом на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, направивши через представника до суду відповідну заяву, в якій просив стягнути із відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 969,60 грн., що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог. Крім того, строк для подачі доказів понесення витрат на правничу допомогу представником позивача дотримано, оскільки рішення суду від 16 лютого 2026 року адвокат Литвин В.М. отримав у свій електронний кабінет 17 лютого 2026 року, а заяву про ухвалення додаткового рішення направив до суду 20 лютого 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд». Як вбачається з положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Конституція України у статті 59 гарантує кожному право на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). На обґрунтування вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: Ордер на надання правничої допомоги сері АІ №2001811 від 16 вересня 2025 року; Договір №Ф-С01 про надання професійної правничої допомоги від 12 вересня 2025 року, укладений між адвокатом Литвином Василем Миколайовичем та [PERSON] щодо надання професійної правничої допомоги; Довідку щодо вартості понесених витрат за надані послуги професійної правничої допомоги від 28.11.2025 №28-11-25d; Звіт адвоката про надану професійну правничу допомогу у справі №759/23372/25, що розглядається Святошинським районним судом міста Києва; Протокол узгодження вартості послуг №1 від 12.09.2025 року; Проект акту приймання-передачі наданих послуг та оплату коштів №1 від 12.09.2025 року. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/13728/16-ц (провадження № 61-436св18) в якій зазначено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved