Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» звернувся в грудні 2025 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.07.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у кредит №71957892, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 4 000 грн. строком на 30 днів (з 16.07.2025 року по 14.08.2025 року), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,275%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 600 грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 05626) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» виконало умови кредитного договору в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, шляхом переказу на його картковий рахунок № [NUMBER] . Однак, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12 930 грн., з яких: 4 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 330 грн. заборгованість за процентами; 600 грн. заборгованість за комісією; 8 000 грн. заборгованість за пенею/неустойкою. 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71957892 від 16.07.2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги №19/11/25-02 від 19.11.2025 року до договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 12 930 грн. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити та стягнути судові витрати. 17.02.2026 року відповідач подав заяву, за змістом якої позовні вимоги визнає частково, а саме щодо стягнення кредиту в розмірі 4 000 грн., в решті позовних вимог просив відмовити, оскільки він є військовослужбовцем. Просив врахувати не співмірність витрат на правову допомогу. Зокрема, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак скористався подачею заяви у даній справі. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення частково позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, 16.07.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71957892, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 4 000 грн. строком на 30 днів (з 16.07.2025 року по 14.08.2025 року), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,275 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, одноразова комісія за надання кредиту складає 15 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 600 грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 05626). ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти на картковий рахунок № [NUMBER] , що підтверджується копією платіжної інструкції від 16.07.2025 року, та визнається відповідачем. Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості наданим первісним кредитором, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість відповідача станом на 19.11.2025 року становить 12 930 грн., з яких: 4 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 330 грн. заборгованість за процентами (за період з 16.07.2025 року по 14.08.2025 року); 600 грн. заборгованість за комісією; 8 000 грн. заборгованість за пенею/неустойкою(за період з 15.08.2025 року по 03.10.2025 року). 16 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до умов якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №71957892 від 16.07.2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 19/11/25-02 від 19.11.2025 року до договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 12 930 грн., з яких: 4 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 330 грн. заборгованість за процентами; 600 грн. заборгованість за комісією; 8 000 грн. заборгованість за пенею/неустойкою. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Позивач доводив, що відповідач в порушення умов договору зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на час подання позову заборгованість склала 12 930 грн., з яких: 4 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 330 грн. заборгованість за процентами (за період з 16.07.2025 року по 14.08.2025 року); 600 грн. заборгованість за комісією; 8 000 грн. заборгованість за пенею/неустойкою (за період з 15.08.2025 року по 03.10.2025 року). Щодо тіла кредиту то дану заборгованість у сумі 4 000 грн. відповідач визнав, тому вимога позову в цій частині підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення комісії, то згідно п. 2.2.4. договору зазначено, що одноразова комісія за надання кредиту складає15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 600 грн.). Таким чином, враховуючи, що обов`язок сплати вказаної комісії встановлений умовами Договору, заявлена до стягнення сума є обґрунтованою. Щодо стягнення процентів - 330 грн. (що нараховані за період з 16.07.2025 року по 14.08.2025 року), та пені/неустойки - 8 000 грн. (за період з 15.08.2025 року по 03.10.2025 року), суд зазначає наступне. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції Українита законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. При доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Відповідач до заяви долучив: довідку військової частини [NUMBER] про те, що [PERSON] перебуває на військовій службі по контракту у військовій частині [NUMBER] з 20.10.2021 року. Окрім того, щодо неустойки, то відповідно до положень ст.ст.549, 551 ЦК України, за якими неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України та погіршенням економічного становища України, значна кількість позичальників не взмозі платити по кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з цим Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2120-IXП «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки - не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними, а тому в частині задоволення позову про стягнення неустойки в сумі 8 000 грн. та стягнення нарахованих відсотків за період з з 16.07.2025 року по 14.08.2025 року у сумі 330 грн, слід відмовити. Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог, що є підставою для їх задоволення частково, а саме стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 4 600 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Встановлено, що до матеріалів справи стороною позивача долучено договір №2208/25/ДІЛ про надання правничої допомоги укладеного між Адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною та ТОВ «Деал Фінанс Груп»; витяг з а Акту №3-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року 08.12.2025 року; в якому зазначено перелік послуг, що входять до складу правової (правничої) допомоги в розмірі 4 500 грн.; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. За таких обставин, враховуючи визначені у ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, факт часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача, на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп», судові витрати на надання правничої допомоги у розмірі 2 000 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому із відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 861,64 грн.

Outcome: partial