Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 22.12.2007 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Індустріального районного суду м. Дніпра головуючим суддею у розгляді цієї справи визначено суддю Недобитюк Н.В., ухвалою якої відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній просив розглядати справу за його відсутності. Також позивач просив судові витрати залишити за ним. Відповідач у судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» надала заяви від 18.12.2025 та 25.12.2025 року про визнання позову. У заявах зазначила, що перебуває за кордоном (у Канаді), копію позовної заяви отримала, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглядати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У матеріалах справи наявна копія свідоцтва про шлюб, Серії [NUMBER] , виданого 22.12.2007 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 22.12.2007 року, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1217. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, Серії [NUMBER] , виданого 19.08.2009 року, яке видано Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1233. Позивач у позовній заяві зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сторони не зійшлися характерами, у них відсутні спільні інтереси. Останнім часом подружжя не могло дійти спільної думки у вирішенні важливих питань. На думку позивача, вони не можуть проживати разом як сім`я, виконувати сімейні обов`язки та спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми. Також позивач вказав, що дитина проживає з матір`ю, і спору щодо місця її проживання між сторонами немає. Відповідач у своїх заявах підтвердила згоду на розірвання шлюбу, скориставшись правом на визнання позову відповідно до ст. 206 ЦПК України. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше сумісне життя сторін та збереження сім`ї не відповідає волевиявленню подружжя. Шлюб між сторонами підлягає розірванню. Згідно з частиною 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи відсутність заяви про зміну прізвища, суд залишає відповідачу прізвище, набуте у шлюбі. Згідно з положеннями ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог. Суд встановив обставини справи на підставі належних та достатніх доказів (ст. 76, 80, 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі сплачений позивачем. У зв`язку з тим, що позивач просив не проводити розподіл судових витрат, судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України неявка учасників справи, які були належним чином повідомлені та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не перешкоджає розгляду справи.

Outcome: approved