Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] (за життя) звернувся до суду з позовом до ФГ 'Агро-Коль' про зобов`язання ФГ 'Агро-Коль' повернути земельні ділянки та скасувати державну реєстрацію права оренди земельних ділянок. В обґрунтування позову вказав, що йому на праві власності належать земельні ділянки сільськогосподарського призначення, за цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, кадастрові номери: 4822781200:12:000:0116 площею 0,8078 Га, 4822781200:09:000:0093 площею 12,1337 га та 4822781200:09:000:0094 площею 11,7287 га, що знаходяться в межах території Доманівського району Миколаївської області. Оригінали Державних актів на про право власності на земельні ділянки з 2012 року тимчасово перебували на зберіганні у представника відповідача. У січні 2021 року було з`ясовано, що між позивачем та ФГ 'Агро- Коль' існують укладені договори оренди земельних ділянок від 01 січня 2016 року, а фермерське господарство з того часу їх обробляє. Договори оренди мають наступні ознаки: договір оренди земельної ділянки №17/2016 від 01.01.2016 року предметом оренди є ділянка 4822781200:09:000:0093, строком оренди 25 (двадцять п`ять років); договір оренди земельної ділянки № 18/2016 від 01.01.2016 року предметом оренди є ділянка 4822781200:09:000:0094, строком оренди 25 років; договір оренди земельної ділянки № 19/2016 від 01.01.2016 року предметом оренди є ділянка 4822781200:09:000:0116, строком оренди 25 років. [PERSON] зазначає у позові, що договори оренди земельних ділянок 01 січня 2016 року не підписував та у платне користування земельні ділянки не передавав. У подальшому було отримано відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з`ясовано ту обставину, що державним реєстратором Харченко В.М. Доманівського РУЮ проведено реєстрацію речового права (оренди) фермерського господарства на землю. 20.04.2016 року державний реєстратор провів державну реєстрацію права оренди ФГ 'Агро-Коль', номеру запису в реєстрі 14251091 на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016р. (кадастровий номер 4822781200:12:000:0116). 20.04.2016 року державний реєстратор провів державну реєстрацію права оренди ФГ 'Агро-Коль', номер запису в реєстрі 14250200 на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016р. (кадастровий номер 4822781200:09:000:0094). 20.04.2016 року державний реєстратор провів державну реєстрацію права оренди ФГ 'Агро-Коль', номер запису в реєстрі 14248591 на підставі договору оренди земельної ділянки від 01.01.2016р. (кадастровий номер 4822781200:09:000:0093). Позивач зазначає, що не отримував жодних коштів за фактичне землекористування ФГ «Агро-Коль» належними йому земельними ділянками. Підпис зроблений від його імені в графі 'орендодавець' на договорах оренди земельних ділянок №17/2016, №17/2016, №18/2016 від 01.01.2016р. йому не належить та є підробленим. Укладення вказаних договорів відбулось без його відома та поза його волею. Окрім того підпис наявний лише на останній сторінці, а сторінки з 1 по 3 без підпису сторін. До правоохоронних органів подана заява про вчинене кримінальне правопорушення, а саме підроблення підпису. З метою з`ясування обставин справи, на адресу голови ФГ 'Агро-Коль' було було направлено адвокатський запит №15-03/А3-1 від 15.03.2021р. У запиті ставились питання щодо надання завірених копій трьох договорів оренди земельних ділянок, підтвердження сплати коштів власнику землі за користування, заявлено прохання повідомити, яка особа подавала державному реєстратору заяву та документи для проведення реєстрації права оренди. Адвокатський запит був отриманий 18.03.2021р., а відповідь не була надана.12.04.2021р. [PERSON] направив поштовою кореспонденцією, цінним листом на адресу ФГ 'Агро-Коль' вимогу щодо повернення земельних ділянок та відшкодування збитків. Відповідь на вимогу [PERSON] надана не була, жодних дій зі сторони господарства не вчинені. Також у зв`язку із фактичним користуванням ФГ 'Агро-Коль' земельними ділянками у період з січня 2016 рік по день подання позову без наявності на те правової підстави - позивачу завдано збитки. Безпідставне та неправомірне фактичне землекористування з метою отримання прибутку завдало [PERSON] шкоди у вигляді упущеної вигоди. Сукупний розмір збитків завданий за безпідставне землекористування становить - 49350,82 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зобов`язати відповідача повернути земельні ділянки, скасувати реєстрацію права оренди земельними ділянками, відшкодувати збитки та стягнути витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання . 14.02.2023 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду. [INFO] позивач [PERSON] помер, ухвалою суду від 20.12.2023 року провадження у справі було зупинено до вступу спадкоємців у спадкові права та залучення у справі правонаступників позивача. Ухвалою суду від 07.10.2025 року поновлено провадження у справі та замінено позивача [PERSON] його правонаступником (спадкоємцем) [PERSON] до участі у справі в якості належного позивача. На адресу суду надійшов відзив від голови ФГ 'Агро-Коль' Гаврильчака М.М., в якому він просить відмовити в задоволенні позову до Фермерського господарства "Агро-Коль" в повному обсязі. Відзив обгрунтований тим, що [PERSON] та його дружина [PERSON] були членами ФГ 'Агро-Коль", земельні ділянки набули у власність, як члени фермерського господарства із земель державної власності, Державні акти, відповідно до норм чинного законодавства, видавались під особистий підпис власників земельних ділянок. Земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] знаходилися в користуванні ФГ 'Агро-Коль' та щорічно члени фермерського господарства отримували, в залежності від економічної діяльності (прибутковості) господарства, кошти (частку від прибутку фермерського господарства). За рахунок ФГ відбувалось лікування онкологічної хвороби члена ФГ [PERSON] , а також і її поховання. Крім того, у 2015 році [PERSON] отримав 19 0000 грн., які йому були потрібні для внеску в банк при купівлі квартири для доньки. [PERSON] успадкував земельну ділянку дружини, тобто у позивача були в наявності правовстановлюючі документи на земельні ділянки. За ініціативою позивача було укладено договори оренди землі та вихід з членів ФГ. Позивач мав на меті отримати орендну плату за земельні ділянки авансом для погашення банківських кредитів при купівлі квартири. Договори оренди були підготовлені ФГ 'Агро-Кол'" та надіслані позивачу для підпису (укладення). Позивач особисто привіз укладені договори оренди на юридичну адресу ФГ "Агро-Коль" для здійснення подальшої реєстрації. Позивач часто приїздив в с.Доманівку гостювати до [PERSON] , перебував в гостях до кількох тижнів. Після того, як були зареєстровані договори оренди. позивач попросив виплатити йому 1 мільйон гривень в рахунок орендної плати за землю. Вказану суму господарство не мало змоги виплатити. Позивач неодноразово наполягав на виплаті саме вказаної суми. 24.11.2017 року [PERSON] з донькою приїхали в с. Доманівку до [PERSON] та [PERSON] з вимогою негайно виплатити один мільйон гривень, але всієї суми не було, тому господарство виплатило 16000 грн та на картку перерахувало ще 15000 грн в рахунок майбутньої орендної плати. Таким чином, позивачу достеменно було відомо про договори оренди землі, на які він посилався. На даний час заборгованість ФГ 'Агро-Коль' по орендній платі [PERSON] складає 22 463,82 грн., яка буде сплачена позивачеві. Збитки фермерське господарство позивачу не заподіювало, тому позов в частині стягнення збитків також не підлягає задоволенню. Окрім того, просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності, оскільки позивач звернувся з позовом з пропуском строку позовної давності. Позивачем до суду було направлено відповідь на відзив, у якому він просив позов задовольнити повністю, зазначив, що відомості про виплату орендної плати позивачу не надавались і він їх не підписував. Укладення та реєстрація договорів оренди земельних ділянок відбувались без відома позивача, він їх не привозив до ФГ 'Агро-Коль'. Відповідач не зазначив дату, спосіб та адресу направлення договорів оренди позивачеві. Правовстановчі документи на землю знаходились на зберіганні у фермерському господарстві., після смерті дружини він переїхав до Києва разом з донькою. Лише в січні 2021 року позивачу стало відомо про існування договорів землі. Позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд про їх задовольнити з урахуванням правонаступництва [PERSON] , яка успадкувала земельні ділянки після первісного позивача [PERSON] (діда). Представник ФГ 'Агро-Коль' Гаврильчак М.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, пояснив, що його родич [PERSON] коли померла тітка приїздив у м.Березовка переоформляти землю. Також приїздив з донькою в с.Доманівка до будинку [PERSON] . Про існування договорів оренди він знав, оскільки мав на руках копії договорів, але наполягав щоб йому виплатило господарство за користування земельними ділянками мільйон гривень, але не отримавши їх звернувся до суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання просила у задоволенні позову відмовити та застосувати наслідки сплиу позовної давності. В судовому засіданні за життя позивач [PERSON] пояснив, що позовні вимоги підтримує повністю. [PERSON] рідний племінник покійної дружини, за життя вони спілкувались в телефонному режимі, не приїздив в Доманівку. Договорів оренди земельних ділянок він не підписував та не подавав державному реєстратору для проведення реєстрації права оренди. У 2021 році донька зателефонувала [PERSON] щоб дізнатись за земельні ділянки та на якій підставі він використовує їх, лише тоді він дізнався про існування договорів, які він раніше не бачив та не підписував. Орендна плата йому не сплачувалась, інших коштів він не отрмував. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу вимог ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єкт нерухомого майна №241698396 від 25.01.2021 року підтверджує те, що на підстав свідоцтва про право на спадщину №292, виданим 15.03.2012 року приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовською О.Г., [PERSON] був власником земельної ділянки кадастровий номер 4822781200:12:000:0116, площею 0,8078 га, що розташована за адресою: Миколаївська область, Домашнеький район, Володимирівська сільська рада, цільове призначення; для ведення фермерського господарства; -об`єкт нерухомого майна №241698396 від 25.01.2021 року підтверджує те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину №294, виданим 15.03.2012 року приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовською О.Г., [PERSON] був власником земельної ділянки кадастровий номер 4822781200:09:000:0094, площею 11,7287 га, що розташована за адресою: Миколаївська область, Домашнеький район, Володимирівська сільська рада, цільове призначення; для ведення фермерського господарства; -об`єкт нерухомого майна №241698396 від 25.01.2021 року підтверджує те, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯК №281370, виданого Доманівською районною державною адміністрацією Миколаївської області 06.01.2012 року, [PERSON] був власником земельної ділянки кадастровий номер 4822781200:09:000:0093, площею 12,1337 га, що розташована за адресою: Миколаївська область, Домашнеький район, Володимирівська сільська рада, цільове призначення; для ведення фермерського господарства. Вказане також підтверджується Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку номер витягу НВ-4811231862021 від 15.03.2021, НВ-4811231872021, НВ-4811231852021. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що в м. Березівка Березівського району Одеської області [INFO] помер [PERSON] . Із змісту копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом, встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кандюк І.B. 27 лютого 2023 року за реєстровим № 95, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1979 року народження, яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , УНЗР: 19990411-00125. зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: -земельної ділянки, площею 11,7287 та, кадастровий помер: 4822781200:09:000:0094, розташована за адресою: Миколаївська область, Домашнівський район, Володимирівська сільська рада, цільове призначення; для ведення фермерського господарства, право власності на яку підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовською О.Г. 15.03.2012 року за реєстровим N 294, дублікат якого виданий приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовською О.Г. 08.05.2025 року за реєстровим № 606, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором реєстраційної служби Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області Харченком В.М., 20.02.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 581307548227, номер запису про право власності: 8827208, що належала її батьку [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його донька [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. -земельної ділянки, площею 12,1337 га, кадастровий помер: 4822781200:09:000:0093, розташована за адресою: Миколаївська область, Домашнівський район, Володимирівська сільська рада, цільове призначення; для ведення фермерського господарства, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором реєстраційної служби Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області Харченком В.М., 14.02.2015 року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯК №281370, виданого Доманівською районною державною адміністрацією Миколаївської області 06.01.2012 року (оригінал втрачено), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 575521448227, номер запису про право власності: 8744580, що належала її батьку [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його донька [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. -земельної ділянки, площею 0,8078 га, кадастровий помер: 4822781200:12:000:0116, розташована за адресою: Миколаївська область, Домашнеький район, Володимирівська сільська рада, цільове призначення; для ведення фермерського господарства, право власності на яку підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовською О.Г. 15.03.2012 року за реєстровим N 292, дублікат якого виданий приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області Березовською О.Г. 08.05.2025 року за реєстровим № 605, право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором реєстраційної служби Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області Харченком В.М., 20.02.2015 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 581318348227, номер запису про право власності: 8827377, що належала її батьку [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його донька [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Як встановлено із змісту досліджених в судовому засіданні договорів оренди землі від 01.01.2016 року, згідно інформації про державну реєстрацію іншого речового права - №14251091 від 19.04.2016 зареєстроване право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі б/н від 01.01.2016 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та ФГ 'Агро-коль'. Земельна ділянка площею 0,8078 га, кадастровий номер 4822781200:12:000:0116 передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 25 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки; -№14250200 від 20.04.2016 зареєстроване право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі б/н від 01.01.2016 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та ФГ 'Агро-коль'. Земельна ділянка площею 11,7287 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0094 передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 25 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки; -№14250200 від 20.04.2016 зареєстроване право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі б/н від 01.01.2016 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та ФГ 'Агро-коль'. Земельна ділянка площею 12,1337 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0093 передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 25 років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. На даний час власником земельних ділянок площею кадастровий номер 4822781200:09:000:0094, площею 11,7287 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0116, площею 0,8078 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0093 площею 12,1337 га, що знаходяться в межах території Доманівського району, Миколаївської області, є позивач [PERSON] , оскільки нею були успадковані дані земельні ділянки що належали [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його донька [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, яка померла [INFO] . На адресу голови ФГ 'Агро-Коль' було було направлено адвокатський запит №15-03/А3-1 від 15.03.2021р. У запиті ставились питання щодо надання завірених копій трьох договорів оренди земельних ділянок, підтвердження сплати коштів власнику землі за користування, заявлено прохання повідомити, яка особа подавала державному реєстратору заяву та документи для проведення реєстрації права оренди. Адвокатський запит був отриманий 18.03.2021р., а відповідь не була надана.12.04.2021р. [PERSON] направив поштовою кореспонденцією, цінним листом на адресу ФГ 'Агро-Коль' вимогу щодо повернення земельних ділянок та відшкодування збитків. Відповідь на вимогу [PERSON] відсутні. До матеріалів позовної заяви долучено відомості з реєстру нерухомості від 21.01.2026р, згідно яких встановлено, що земельна ділянка площею 0,8078 га номер запису про право власності 59874208, дата державної реєстрації 14.05.2025 власником якої є [PERSON] на підставі свідоцтва про прово на спадщину від 14.05.2025. Згідно інформації про державну реєстрацію іншого речового права №14251091 від 19.01.2016 земельна ділянка площею 0, 8078 га перебуває в оренді відповідно до договору оренди землі без номера, від 01.01.20216 у ФГ 'Агро-Коль', строк дії 19.04.2041, орендар ФГ «Агро-Коль» ,орендодавець [PERSON] Згідно відомостей з реєстру нерухомості від 21.01.2026 встановлено, що земельна ділянка площею 11,7287 га номер запису про право власності 59873502, дата державної реєстрації 14.05.2025 власником якої є [PERSON] на підставі свідоцтва про прово на спадщину від 14.05.2025. Згідно інформації про державну реєстрацію іншого речового права №14250200 від 20.04.2016 земельна ділянка площею 11,7287 га перебуває в оренді відповідно до догову оренди землі без номера, від 01.01.20216 у ФГ 'Агро-Коль', строк дії 20.04.2041, орендар ФГ «Агро-Коль»,орендодавець [PERSON] . Згідно відомостей з реєстру нерухомості від 21.01.2026 встановлено, що земельна ділянка площею 12,1337 га номер запису про право власності 59874661, дата державної реєстрації 14.05.2025 власником якої є [PERSON] на підставі свідоцтва про прово на спадщину від 14.05.2025. Згідно інформації про державну реєстрацію іншого речового права №114248591 від 20.04.2016 земельна ділянка площею 11,7287 га перебуває в оренді відповідно до догову оренди землі без номера, від 01.01.20216 у ФГ 'Агро-Коль', строк дії 20.04.2041, орендар ФГ «Агро-Коль»,орендодавець [PERSON] . Згідно витягу з ЄРДР за № 12021153210000050 від 16.04.2021 року внесено відомості за заявою [PERSON] за ч.1 ст. 358 КК України, а саме про те, що невідома особа в 2016 році підробила договори оренди земельних ділянок, (кадастровий номер 4822781200:12:000:0116, 4822781200:09:000:0094, 4822781200:09:000:0093, укладені між ФГ 'Агро-Коль' та [PERSON] . В рамках кримінального провадження були проведені експертизи судовим експертом сектору почеркознавчих досліджень відділу криміналістичних видів досліджень Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-21/6847-ПЧ від 06.07.2021 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] у графі 'Орендодавець' у договорах оренди земельної ділянки №17/2016 та №18/16 від «01» січня 2016 року виконаний ймовірно не [PERSON] а іншою особою(особами). Підпис від імені [PERSON] у графі 'Орендодавець' в акті приймання-передачі земельної ділянки у договорах оренди земельної ділянки №17/2016 та №18/16 від '01' січня 2016 року виконаний ймовірно не [PERSON] а іншою особою (особами).Відповісти на питання щодо виконавця підпису не виявилось можливим. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-22/5796-ПЧ від 26.10.2022 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки №17/2016 від '01' січня 2016 року площею 12,1337 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0093 виконаний не [PERSON] а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі 'Орендодавець' в акті приймання-передачі земельної ділянки згідно договору оренди земельної ділянки №17/2016 «01» січня 2016 року площею 12,1337 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0093 виконаний не [PERSON] а іншою особою. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-22/5798-ПЧ від 28.10.2022 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] у графі 'Орендодавець' у договорі оренди земельної ділянки №19/2016 від «01» січня 2016 року площею 0,8078 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0116 виконаний не [PERSON] а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» в акті приймання-передачі земельної ділянки згідно договору оренди земельної ділянки №17/2016 «01» січня 2016 року площею 0,8078 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0116 виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/115-22/5799-ПЧ від 31.10.2022 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» у договорі оренди земельної ділянки №18/2016 від «01» січня 2016 року, площею 11,7287 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0094 виконаний не [PERSON] а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] у графі «Орендодавець» в акті приймання-передачі земельної ділянки згідно договору оренди земельної ділянки №17/2016 '01' січня 2016 року площею 11,7287 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0094 виконаний не [PERSON] а іншою особою. З врахуванням досліджених доказів є доведеним, що договори оренди земель від 01 січня 2016 року не підписувались [PERSON] . За клопотанням представника відповідача були допитані свідки. Так, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснив, що є братом [PERSON] , знає про те, що [PERSON] приїздив разом з донькою до них в Доманівку просити кошти за земельні ділянки, просив мільйон гривень, але передачі коштів не бачив, лише [PERSON] дали певну суму, яку саме не бачив. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що є батьком голови ФГ`Агро-Коль' [PERSON] , знає про те, що [PERSON] приїздив разом з донькою до них додму в с.Доманівку просити кошти за земельні ділянки, просив мільйон гривень, але передачі коштів не бачив. Вказані свідчення не підтверджують факт укладення договору позивачем з господарством, а з приводу виплати орендної плати не додані письмові докази(квитанції, чеки) які б підтверджували її оплату. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті ). Тобто правочином є вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі ( зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії ), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних ), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як висновок, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627ЦКУкраїни і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі укладається в письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Судом враховано правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), за яким у випадку не підписання договору оренди землі однією із сторін такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Належним способом захисту є усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном, зокрема шляхом заявлення вимог про повернення такої ділянки. Отже, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки. Такий висновок зробив ВС у справі № 144/338/18 від 27.06.2022 року. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач надав висновки експерта Висновок, підготовлений у рамках кримінального провадження особою, яка є атестованим судовим експертом, відповідає положенням статті 102 ЦПК України. Верховний Суд неодноразово робив висновок про допустимість висновку експерта, який проведений в рамках кримінального провадження. Зокрема, такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 761/12898/16-ц, від 05 лютого 2020 року у справі № 461/3675/17, від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17, від 15 квітня 2021 року у справі № 759/15556/18. Отже, позивач договору оренди землі не підписував - волевиявлення на укладення договору не висловлював, реєстрація права оренди земельної ділянки, підставою виникнення якого став неукладений між сторонами договір оренди, порушує права позивача та законні інтереси на розпорядження власністю земельними ділянками, а тому ефективним способом захисту порушеного права позивача є усунення перешкод у користуванні належним майном, зокрема, шляхом повернення такої земельної ділянки та скасування реєстрації права оренди землі. Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент реєстрації права оренди) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Враховуючи те, що судом було встановлено факт неукладення спірних договорів оренди, відомості про які були внесені до державного реєстру, суд вважає що вимога про скасування реєстрації таких договорів є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Тому у зв`язку із безпідставністю набуття права оренди спірної земельної ділянки необхідно скасувати державну реєстрацію цього права. Крім того за усталеною практикою Верховного Суду речове право на земельну ділянку може бути скасовано державним реєстратором на підставі рішення суду про усунення перешкод власнику в користуванні даною земельною ділянкою шляхом її повернення власнику. Дослідивши докази по справі, а також враховуючи вказані правові норми, суд приходить до висновку, що договора оренди землі від 01 січня 2016 року щодо оренди земельних ділянок площею кадастровий номер 4822781200:09:000:0094, площею 11,7287 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0116, площею 0,8078 га, кадастровий номер 4822781200:09:000:0093 площею 12,1337 га є неукладеним, проте ФГ «Агро-коль» продовжує користуватися такими земельними ділянками, чим порушувало за життя права позивача [PERSON] , відповідно права правонаступника [PERSON] , як власника земельних ділянок, на користування та розпорядження такими земельними ділянками. Оскільки, дослідженими доказами по справі встановлено, що [PERSON] не підписував договора оренди землі від 01 січня 2016 року, а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі». Твердження представника відповідача про те, що [PERSON] мав фактичні орендні відносини із відповідачем, оскільки отримував оренду за користування даною ділянкою, не має значення для вирішення спору за умови відсутності доказів про спалату орендної плати, укладених договорів оренди землі та погодження їхніх істотних умов. Щодо заявленого стороною відповідача про сплив позовної давності у даній справі суд зазначає наступне. Зміст позовної заяви дає суду підстави вважати, що позивачем було подано саме негаторний позов. З огляду на це у даній категорії справ наслідки спливу позовної даності не застосовуються, оскільки особа, яка є власником нерухомого майна, не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, а тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. У цьому випадку усунення перешкод у користуванні належним майном, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про повернення земельної ділянки є негаторним позовом, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки. Аналогічний висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11.09.2019 у справі№ 487/10132/14-ц (пункт 97). Беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку що вимоги позивача належним чином обґрунтовані, у зв`язку з цим позов щодо зобов`язання повернути земельні ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельними ділянками підлягають повному заадоовленню. Заперечення представника відповідача спростовуються встановленними судом обставинами та дослідженими під час розгляду справи доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Щодо позовних вимог про відшкодування збитків, суд зазначає наступне . Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Суд, враховуючи обставини фактичних правовідносин, що виникли між сторонами, перебування у спірний період земельних ділянок у власності відповідача не є підставою для відповідальності у вигляді відшкодування майнової шкоди. Застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України щодо відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок (ст. ст. 156, 157 ЗК України) є безпідставним, як і відсутні підстави для відшкодування майнової шкоди за ст. 1166 ЦК України. Вимог щодо стягнення коштів( орендної плати ) за фактичне користування земельною ділянкою року позивачем заявлено не було, натомість було заявлено вимогу про стягнення збитків (шкоди) у вигляді упущеної вигоди (збитків за безпідставне землекористування.) В той де час, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (відповідні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16). Отже позивачем обрано невірний спосіб захисту, а саме відшкодування збитків, тому у задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити. Щодо вимог про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1,2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставівідповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). На підтвердження заявлених витрати на професійну правничу допомогу позивачем подано договір про надання правової допомоги від 15.03.2021 року, укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Брагар А.А. 10 квітня 2021р, [PERSON] однієї сторони і адвокат Брагар Артем Андрійович, склали акт про надання послуг. Відповідно до умов Договору №15/03 від 15.03.2021 про надання правової допомоги, адвокат надав, а замовник прийняв юридичні послуги і ціна послуг у п.4.1. Договору складає 28 500 грн. Згідно квитанції №05/21 від 10.04.2021 платник Шведов Леонід Олександрович сплатив адвокатські послуги згідно Договору про надання правової допомоги адвоката №15/03 від 15.03.2021 [PERSON] у загальному розмірі 28 500 грн. При визначенні суми відшкодування суд має керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат. Відповідач не надав суду аргументованого клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги. Розподіляючи витрати, які позивач поніс на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді, суд вважає, що надані позивачем докази підтверджують витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та є обґрунтованою підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу , адже ці витрати доведено документально, а їх розмір відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Разом з тим, заявлений розмір витрат на правову допомогу підлягає перерахунку, пропорційно задоволеним вимогам. Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 35 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, враховуючи норми процесуального права і докази надання правничої допомоги , приймаючи до уваги обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача понесених останньою витрат на оплату професійної правничої допомоги пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а саме в розмірі 24428.58 грн (заявлено сім позовних вимог, з яких в задоволенні однієї позовної вимоги про стягнення збитків відмовлено). Також позивачем сплачено 6356 грн судового збору, отже пропорційно до задоволених позовних вимог з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5448 грн ( не стягується судовий збір за вимогу майнового характеру про стягнення збитків, в якій відмовлено та яка становила станом на час звернення до суду 908 грн) Відповідно до ст.ст. 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: partial