Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

22.12.2025 ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № ДП 0014048 від 27.04.2025 у загальному розмірі 6546,00 грн. Також позивач просив стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору та витрати на надання правової допомоги у сумі 4500 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного 27.04.2025 договору № ДП 0014048 між між позивачем та відповідачем, відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 гривень. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконало. Однак відповідач умови договору не виконує, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення за ним заборгованості у сумі 6546,00 грн, у тому числі: заборгованість за основним зобов`язанням 3000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 2646,00 грн., заборгованість за комісією 900 грн. Ухвалою судді від 22.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача подав клопотання у якому не заперечує проти про розгляд справи у його відсутності та вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювати на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні відповідачка заперечила проти задоволення позовних вимог. Пояснила, що у кінці березня 2025 року у метро м. Київ у неї викрали телефон з абонентським номером [NUMBER] , і по ньому оформили 33 кредитних договори. Вона звернулася до поліції, було відкрито кримінальне провадження за фактом шахрайського заволодіння коштами. За даними Українського бюро кредитних історій ця угода скасована, як шахрайська. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов таких висновків. Відповідно до матеріалів справи, 27.04.2025 між ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № ДП 0014048, (т.1 а.с. 10), відповідно до якого відповідач отримав позику у розмірі 3000,00 гривень строком на 98 днів, (п. 3 договору). Сторонами договору погоджено відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 0,9 % за день користування кредитом (п. 5 договору) та комісії у сумі 900 грн. (п.10 договору). Відповідно до п. 4 кредитного договору, кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , або іншої платіжної картки позичальника, реквізити якої надано позичальником кредитодавцю. Відповідно до квитанції про виплату ТОВ «ПрофітГід» (т. ас. 16) на рахунок відповідача 27.04.2025 було перераховано 3000,00 грн. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» без дати, ідентифікація клієнта здійснювалась при укладенні договору № ДП 0014048, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор: 380661066677. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали договір факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту № ДП 0014048 від 27.04.2025. Відповідно до витягу з ЄРДР, який надано відповідачкою, у період з 30.03.2025 по 14.05.2025 невідома особа з використанням особистих даних з викраденого у неї мобільного телефону, що мало місце у березні 2025 року у м. Києві, оформила кредити у різних кредитних компаніях на її ім`я на загальну суму 75722,70 грн. Відповідно до даних Українського бюро кредитних історій, станом на 19.02.2026 угода best12014048 визнана як шахрайська (арк. 36 витягу). Відповідач вчасно свої грошові зобов`язання не виконав, внаслідок чого позивач звернувся до суду. Крім того, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надіслало на адресу суду виписку по рахунку [PERSON] та повідомило, що на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . З виписки по рахунку вбачається, що 27.04.2025 на картку відповідачки було зараховано кошти у сумі 3000 грн від [PERSON] , інших платежів у такій сумі цього дня зараховано не було. 28.04.2025 відповідачці було зараховано 3000 грн. від CASH*#TRACEBLE #TRACEBL. Інформації щодо зарахування кредитних коштів від ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» на рахунок відповідачки, виписка не містить. Вирішуючи спір, судом враховано таке. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно чю.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять. Щодо факту укладення кредитного договору, суд зазначає таке. Із матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідачка через особистий кабінет на вебсайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» надіслало позивачці за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позивачка і використала для підтвердження підписання кредитного договору. Суд звертає увагу на те, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачкою та відповідачем не був би укладений, а тому укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У судовому засіданні відповідачка вказувала на те, що номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор, 380661066677, належить їй, однак телефон було викрадено, а цей номер нею впослідуючому було заблоковано. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами у справі. Надані позивачем на обґрунтування позовних вимог докази містять відомості про укладений між сторонами договір та погоджені сторонами умови щодо розміру кредиту, мети та строку кредитування, щодо процентів за користування кредитними коштами, їх розмір та порядку сплати. Отже, суд дійшов висновку про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді суттєві умови договору, які визначені законом для такого виду договорів. Щодо даних Українського бюро кредитних історій, суд звертає увагу на те, що станом на 19.02.2026 угода best12014048 визнана як шахрайська. Відповідно ж до матеріалів справи, кредитний договір, який уклала відповідачка мав № ДП 0014048, що не відповідає номеру угоди, вказаній УБКІ. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач довів на підставі належних та допустимих доказів обставини укладання сторонами в справі договору та погодження його істотних умов. Виходячи з презумпції правомірності правочину, задекларованої у ст. 204 ЦК України, суд вважає доведеним факт існування між сторонами договірних відносин. Щодо доведеності факту перерахування коштів, суд зазначає таке. Відповідачка заперечувала факт отримання кредитних коштів, посилаючись на те, що вона фактично кредитних коштів не отримувала. Позивач посилається на те, що факт перерахування коштів підтверджується квитанцією про виплату ТОВ «ПрофітГід» (т. ас. 16), а також факт ідентифікації відповідачки підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «ФК`МАЙБІЗ» (т. 1 а. с. 15). Аналізуючи вказані докази, суд дійшов таких висновків. Наданий позивачем як доказ ідентифікації особи відповідача довідки про ідентифікацію відповідачки кредитодавцем, суд не може взяти до уваги як достатній доказ, оскільки вказаний документ не містить дати видачі документу, не містить прізвища, імені та по батькові відповідачки, а лише номер телефону позичальника. Дані інформаційної довідки ТОВ «ФК`МАЙБІЗ», (т. 1 на звороті а.с 15) не є достатнім доказом на підтвердження здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачці, оскільки викладені у ній обставини спростовуються первинним документом - банківською випискою. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог та заперечень в цивільному процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмету доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Отже, позивачем не доведено факту перерахування кредитних коштів відповідачці, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed