Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви та її доводи Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 26.11.2021 року відповідач [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заяву на отримання кредиту №490766, в якій просила надати їй кредит в сумі 12500 грн. 26.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №329117, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 12500 грн. Днем надання кредиту вважається день отримання позичальником готівкових коштів від кредитодавця. Перебіг строку нарахування процентів за користування кредитом розпочинається з дати фактичного отримання позичальником кредиту і складає 14 місяців. Кількість платежів: 14. Реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 1068,84%. Сума щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається графіком платежів. ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу [PERSON] в готівковій формі кошти кредиту в сумі 12500 грн. 26.03.2025 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу №Ф-25/2, у відповідності до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» передано право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 від 26.03.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35229 грн., з яких: 12424,30 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22804,70 грн. заборгованість за відсотками. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого заборгованість за кредитним договором становить 35229 грн., з яких: 12424,30 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22804,70 грн. заборгованість за відсотками. А тому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №329117 від 26.11.2021 року в розмірі 35229 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Рух справи в суді Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівців від 03.11.2025 року позовну заяву передано для розгляду за підсудністю Шевченківському районному суду м. Чернівці. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 грудня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Аргументи учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути в його відсутності та задовольнити позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що є повідомлення в справі, про поважні причини неявки суд не повідомила та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надала. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд Судом встановлено, що 26.11.2021 року відповідач [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» заяву на видачу кредиту №490766 (а.с.12), в якій просила надати їй кредит в сумі 12500 грн. 26.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІЗІ КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №329117 (а.с.13-15), відповідно до п.3 якого кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 12500 грн. на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі. Згідно з п.3.1. договору, сума кредиту, яка зазначена в цьому договорі, надається позичальнику в готівковій формі у національній валюті України, не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього договору. Пунктом 3.3. договору передбачено, що кредит повертається позичальником шляхом щомісячних виплат в готівковій формі у національній валюті України. Відповідно до п.4. договору, днем надання кредиту вважається день отримання позичальником готівкових коштів від кредитодавця. Згідно з п.5.1., п.5.2. договору, перебіг строку нарахування процентів за користування кредитом розпочинається з дати фактичного отримання позичальником кредиту і складає 14 місяців. Кількість платежів: 14. Реальна (ефективна) річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 1068,84%. Пунктом 5.3. договору передбачено, що строки сплати платежів та розмір неустойки, зазначені в договорі, залишаються незмінними протягом усього періоду дії кредитного договору. Розмір платежів і процентів визначаються на дату підписання кредитного договору з урахуванням припущення, що цей договір буде дійсним протягом всього строку, на який його укладено, а його умови будуть виконуватись в повному обсязі та у визначений строк. Відповідно до п.5.4. договору, сума щомісячного платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 283,67% (процентів) річних від суми кредиту з першого по 10 платіж та 1,01% (процентів) річних з 11 до останнього платежу згідно з графіком платежів, у розрахунку з помісячною сплатою 20,26% (процентів) з 1 по 10 платіж та 0,07% (процентів) з 11 до останнього платежу, за період дії договору 195,14% (процентів). 26.11.2021 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] підписано графік платежів, який є додатком №2 до кредитного договору (а.с.15зв.-16), а також підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.18), в якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, щодо орієнтованої реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти. ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу кредит в готівковій формі в сумі 12500 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 26.11.2021 року (а.с.19) та карткою 20250414-133535 обліку виконання кредитного договору №329117 (а.с.19зв.-20). 26.03.2025 року між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу №Ф-25/2, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором (а.с.29зв.-33). Відповідно до реєстру боржників №1 від 26.03.2025 року (а.с.34), ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 35229 грн., з яких: 12424,30 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22804,70 грн. заборгованість за відсотками. Відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання не виконувала в повному обсязі, в зв`язку з чим у неї станом на 26.03.2025 року виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» за кредитним договором №329117 в сумі 35229 грн., з яких: 12424,30 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22804,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується деталізацією нарахувань та обліку платежів (а.с.22). 12.08.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» направило відповідачу [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги, відповідно до якого боржника повідомлено про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №329117 від 26.11.2021 року та запропоновано погасити заборгованість в сумі 35229 грн.(а.с.20зв.), однак вказана досудова вимога залишена без реагування. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 2 ст.1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, судом достовірно встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] . На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором в добровільному порядку. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідач [PERSON] повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі вказаного договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором за тілом кредиту та за відсотками. Висновки за результатами судового розгляду Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» необхідно стягнути заборгованість в сумі 35229 грн., з яких: 12424,30 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 22804,70 грн. сума заборгованості за простроченими відсотками, задовольнивши позовні вимоги. Щодо судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved