Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, зазначивши, що 08.03.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4455478. На виконання зобов`язань за договором ТОВ "Лінеура Україна" надано відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . 25.10.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №25.10.2024, за умовами якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило позивачу право грошової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4455478, а ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" на нове найменування ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал". Оскільки, відповідач порушив умови договору має заборгованість в розмірі 29725,99 грн., з яких: 2994,80 грн. тіло кредиту, 16171,92 грн. відсотки за користування кредитом до 25.10.2024 року, 9059,27 грн. нарахованих процентів ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" за 121 календарних дні. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, судові витрати зі сплати судового збору та 10000,00 грн. за надання професійної правничої допомоги. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань відповідачем не надано. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 08.03.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4455478, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 3000,00 грн., строком на 352 дні, зі сплатою 2,50% за кожен день користування кредитом. Кошти надаються шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Договір був укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі, містить підпис однораховим ідентифікатором. Позивачем надано докази про зарахування на рахунок відповідача коштів в розмірі 3000,00 грн. (а.с.65). 25.10.2024 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №25.10.2024, за умовами якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило позивачу право грошової вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4455478, а ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" на нове найменування ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал". Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. За правилами ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Оскільки, відповідач порушив умови договору має заборгованість в розмірі 29725,99 грн., з яких: 2994,80 грн. тіло кредиту, 16171,92 грн. відсотки за користування кредитом до 25.10.2024 року, 9059,27 грн. нарахованих процентів ТОВ "ФК "Фінтраст Капітал" за 121 календарних дні. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав. Оскільки відповідачем не оспорено факт укладення кредитного договору та його умови, то правильність і правомірність визначення зобов`язань за ним судом не оцінюється. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав вимог закону, не дотримався умов договору позики, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за договором про надання споживчого кредиту, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача, відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 р., заявка №13364 від 05.11.2025 року, відповідно до якої загальна сума гонорару адвоката становить 10000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі (надання консультації, складення частково тотожних за змістом документів, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження), враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу до розміру 5000 грн.. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Outcome: approved