Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

В позові йдеться про те, що [INFO] померла - [PERSON] . Рішенням Великоберезнянського районного суду від 17 жовтня 2017 року в справі № 298/930/17 було визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] за відповідачем - [PERSON] в порядку спадкування після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Копію рішення суду додаю. На підставі зазначеного вище рішення суду брат позивача [PERSON] отримав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 104468925 від 21.11.2017 року з реєстрацією права власності на згадану вище 1/2 частину будинку на його ім`я. З огляду на зміст даного рішення суду, померла [PERSON] являлася головою дворогосподарства в [ADDRESS] , що підтверджується будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, дозволом на право виконання будівельних робіт, рішенням виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради № 39 від 27.02.2004 року та актом виноса в натурі границь земельної ділянки і розбивки будівель. На момент смерті матері, позивач не проживала разом із матір`ю, а тому впродовж 6-ти місяців після її смерті, а точніше 19 травня 2017 року подала приватному нотаріусу Великоберезнянського районного нотаріального округу Гончар Тетяні Михайлівні заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері. Заява зареєстрована нотаріусом 19 травня 2017 року за № 49. Зазначає, що відносно матері вона, так як і її брат є спадкоємцем першої черги за законом. 12 квітня 2017 року приватним нотаріусом Гончар Тетяною Михайлівною було заведено та зареєстровано спадкову справу після смерті спадкодавця - [PERSON] . Вказує на те, що у померлої відсутні інші спадкоємці за законом, а також спадкоємці, які мали б обов`язкову частку у спадщині. Між нею та відповідачем [PERSON] відсутні будь-які суперечки відносно даного спадкового майна. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила такі задовольнити. Представник відповідача Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовної заяви не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідачі проти позову не заперечують, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З виданого Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 листопада 2016 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у віці 79 років, про що 29 листопада 2016 року складено відповідний актовий запис №57. Місце смерті: Україна, Закарпатська область, Великоберезнянський район, смт.Великий Березний, а отже з моменту смерті зазначеного спадкодавця відкрилася спадщина на усе належне померлій під час життя майно згідно ст.1220 ЦК України. З повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04 вересня 1997 року виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , [PERSON] зазначений в графі «батько», а [PERSON] зазначена в графі «мати». Відповідно до свідоцтва про шлюб від 18.07.2008, виданого в м. Белград, республіка Сербія, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . 19.05.2017 позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, що підтверджується відповідною заявою від 19.05.2017. Тобто заява подана тому впродовж 6-ти місяців після її смерті спадкодавця. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47417493 від 12.04.2017 наданого приватним нотаріусом Гончар Т.М. заведено спадкову справу №60519427, спадкодавець: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішенням Великоберезнянського районного суду від 17 жовтня 2017 року в справі № 298/930/17, яке набрало законної сили 18.11.2017, визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою [ADDRESS] за відповідачем № 2 (моїм братом) - [PERSON] в порядку спадкування після смерті його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Також при розгляді зазначеної справи судом було встановлено, що померла [PERSON] являлася головою дворогосподарства в [ADDRESS] , що також підтверджується долученими до позовної заяви: будівельним паспортом на забудову земельної ділянки, дозволом на право виконання будівельних робіт, рішенням виконавчого комітету Великоберезнянської селищної ради № 39 від 27.02.2004 року та актом виноса в натурі границь земельної ділянки і розбивки будівель. Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, до спадкового майна, після смерті [PERSON] , належить спірне нерухоме майно. З технічного паспорту на житловий будинок садибного типу [ADDRESS] виданого КП «Бюро технічної інвентаризації» Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області від 22.08.2025 значиться [PERSON] , яка є замовником вказаної документації. Разом з цим, відповідно до постанови приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Гончар Т.М. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24 жовтня 2025 року № 104/02-31, позивачу [PERSON] , було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки правовстановлюючих документів на житловий будинок, не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку та відповідно право власності на вказаний житловий будинок [PERSON] (померлої [INFO] ) не виникло. Згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцями за законом є - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Як роз`яснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.ст. 16, 328 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо, крім іншого, це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним (власником) документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивачка впродовж 6-ти місяців після смерті [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Таким чином, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1269-1270 ЦК України. Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved