Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою [ADDRESS] (81). На момент смерті чоловіка вона проживала разом з ним. Син не претендує на спадкове майно. З метою прийняття спадщини після матері вона звернулася до нотаріуса, який повідомив про неможливість оформлення спадкових прав через відсутність правовстановлюючих документів. У зв`язку з чим змушена звернутися до суду для захисту свого права. Посилаючись на викладене просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов підтримує та просить задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подавши заяву у якій визнає позов, та просить розглянути справу без його участі. Перевіривши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази, суд констатує наступне. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Позивач є дружиною померлого, а відповідач його сином (а.с.7). Згідно довідки Крайниківського старостинського округу від 10.12.2025 на день смерті чоловіка позивачки [PERSON] з ним постійно проживала дружина [PERSON] (а.с.9). Аналогічні відомості викладені у акті обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 28.01.2026 (а.с.11). Згідно виписки з погосподарської книги Крайниківського старостинського округу головою дворогосподарства житлового будинку за адресою [ADDRESS] (81) був [PERSON] , рік побудови 1967 р. (а.с.10). Відповідно до довідки Хустського ДПТІ будинок за адресою [ADDRESS] не зареєстрований (а.с.12). На даний будинок виготовлено технічний паспорт (а.с.13, 14). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Отже виникнення права власності на нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року не є перешкодою для оформлення спадкових прав. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права. Відтак відсутність реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на спадкове майно (не оформлення ними спадщини) не є перешкодою для реалізації позивачем права на оформлення спадщини після смерті останніх. Відтак оскільки спірний будинок збудований чоловіком позивачки, на будинок зроблено технічний паспорт, будинок не є самочинним будівництвом, то такий будинок входить до складу спадщини за померлим [PERSON] , однак відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок перешкоджає оформленню спадкових прав на нього у нотаріальному порядку, а отже такі права підлягають судовому захисту. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом, а інший спадкоємець за законом відповідач [PERSON] визнав позов повністю, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем, що відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, є підставою для його задоволення. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved