Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості в обґрунтування якого вказав, що відповідачі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати належних внесків і платежів не виконували, внаслідок чого утворилася заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території за період з червня 2021 року по січень 2025 року у сумі 15814,00 грн, по внескам за вивіз сміття за період з квітня 2020 року по січень 2025 року у сумі 5800,00 грн, по внескам на утримання ліфтів за період з червня 2021 року по січень 2025 року у сумі 6552,85 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь вищевказані суми, а також 1561,75 грн інфляційних втрат, 438,93 грн 3% річних та судові витрати. Відповідачами відзив на позовну заяву не надано. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, обгрунтовуючи свої заперечення неналежною реєстрацією позивача як юридчної особи, а також щодо реєстрації Дніпровської міської ради, інших органів місцевого самоврядування в інших організаціях. Відповідач [PERSON] підтримала свого представника. Представником відповідачів заявлялися клопотання про відвід судді та секретаря, які були залишені без задоволення або без розгляду. Інших клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України, учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі 09.05.2025 ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, призначено розгляд справи по суті на 16.06.2025, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Ухвалою від 28.08.2025 відмовлено у заяві [PERSON] про відвід судді Петуніна І. В. Ухвалою від 11.11.2025 заява [PERSON] про відвід судді Петуніна І. В., залишена без розгляду. Ухвалою від 25.11.2025 відмовлено у заяві [PERSON] про відвід секретаря Тимощук К. А. Ухвалою від 20.01.2026 заява [PERSON] про відвід судді Петуніна І. В., залишена без розгляду. Ухвалою від 23.02.2026 заява [PERSON] про відвід секретаря судового засідання Христюк М. В., залишена без розгляду. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] є власником 1/6 частки цієї квартири, [PERSON] є власником 1/3 частки цієї квартири, [PERSON] є власником 1/3 та 1/6 часток цієї квартири, що підтверджується витягами з державних реєстрів. Згідно відомостей відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 18.03.2025, за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 5 осіб. Згідно п. 9 протоколу № 1 загальних зборів ОСББ «БУДИНОК АРХІТЕКТОРА» від 29.01.2019, затверджено тариф на вивезення міття 20 грн з людини. Згідно п.п. а) п. 1 протоколу № 1 загальних зборів ОСББ «БУДИНОК АРХІТЕКТОРА» від 30.01.2019, дата проведення зборів 27.01.2020, розмір внесків на утримання будинку 4,0 грн за м2 загальної площі квартири, ліфтів у розмірі 1,0 грн за м2 загальної площі квартири при одному працюючому ліфті та 2,0 грн за м2 при двох працюючих ліфтах залишити без змін та продовжити їх дію з 01.01.2020 до моменту набрання чинності новим рішенням загальних зборів про їх зміну. Згідно картки рахунку 3771 Утримання будинку з контрагентом л/с 1-2-35 [PERSON] за 01.04.2017-31.01.2025 та Акту звірки взаєморозрахунків з контрагентом л/с 1-2-35 [PERSON] з 01.01.2019 по 31.01.2025, заборгованість за утримання будинку складає 15814,00 грн. Згідно картки рахунку 361 Обслуговування лифтів з контрагентом л/с 1-2-35 [PERSON] за 01.10.2017-31.01.2025 та Акту звірки взаєморозрахунків з контрагентом л/с 1-2-35 [PERSON] з 01.10.2019 по 31.01.2025, заборгованість за обслуговування лифтів складає 6552,85 грн. Згідно картки рахунку [NUMBER] Вивіз сміття з контрагентом л/с 1-2-35 [PERSON] за 01.01.2019-31.01.2025 та Акту звірки взаєморозрахунків з контрагентом л/с 1-2-35 [PERSON] з 01.01.2019 по 31.01.2025, заборгованість за вивіз сміття складає 6552,85 грн. Згідно абз. 1 п. 11 Статуту позивача, рішення загальних зборів, прийняте відповідно до цього Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. V. Оцінка суду Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг. Виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; послуга з управління багатоквартирним будинком результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору; управитель багатоквартирного будинку (далі управитель) фізична особа-підприємець або юридична особа-суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (ч. 1 ст. 509 ЦК України). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу положень ст.ст. 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, ст.ст. 1, 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна. Обов`язок відповідача з утримання належного йому майна виникає незалежно від обставин звернення до нього позивача з пропозиціями щодо оплати зазначених послуг чи укладення договору. Частиною 1 ст. 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до абз. 9 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч.ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів. У статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, які їй надає позивач та зобов`язані сплачувати за спожиті послуги у встановлений законом строк, але останні не виконують свої обов`язки, тому за ними утворилася заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території за період з червня 2021 року по січень 2025 року у сумі 15814,00 грн, по внескам за вивіз сміття за період з квітня 2020 року по січень 2025 року у сумі 5800,00 грн, по внескам на утримання ліфтів за період з червня 2021 року по січень 2025 року у сумі 6552,85 грн, яка підлягає стягненню з відповідачів. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідачів щодо неправомірності реєстрації позивача та органів місцевого самоврядування, оскільки вони не грунтуються на Законі. Відповідачами не подано суду доказів того, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 543 ЦК України, в разі солідарного обов`язку відповідачів кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або у повному обсязі як від усіх відповідачів разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку підлягає стягненню 3 % річних в сумі 438,93 грн, інфляційні втрати в сумі 1561,75 грн за період з 01.02.2023 по 15.04.2025. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території за період з червня 2021 року по січень 2025 року у сумі 15814,00 грн, по внескам за вивіз сміття за період з квітня 2020 року по січень 2025 року у сумі 5800,00 грн, по внескам на утримання ліфтів за період з червня 2021 року по січень 2025 року у сумі 6552,85 грн, 3 % річних в сумі 438,93 грн, інфляційні втрати в сумі 1561,75 грн за період з 01.02.2023 по 15.04.2025, всього 30167,53 грн. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд вважає, що поштові витрати в сумі 149 грн, що підтверджуються фіксальникими чеками Укрпошти від 21.01.2026, відносяться до витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, а тому підлягають стягненню з відповідачів по 74,50 грн з кожного. За змістом ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом повністю, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1514,00 грн з кожного. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. В силу ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з наданими документами: Додатковою угодою від 31.03.2025 до договору № 302/08 про надання професійної правничої допомоги від 30.08.2024, рахунком-фактурою № 1 від 16.04.2025, платіжною інструкцією № 761 від 15.04.2025 позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3200 грн, з яких авансом представнику позивача адвокату Бичкову В. В. сплачено 2400 грн. За змістом ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання відповідачів щодо зменьшення розміру витрат на правничу допомогу, не надходило, а тому суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу по 1600 грн з кожного. На підставі, ст.ст. 11, 215, 257, 385, 509, 525, 625, 634 ЦК України, Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» та

Outcome: approved