Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Виноградівського районного суду із позовом до відповідачів [PERSON] та виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа на стороні відповідачів: Берегівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, про визнання заповіту недійсним. Уточнені позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (далі - спірний будинок). Перед цим, [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Спірний будинок збудували позивач з батьком у 2001 році після повені. 26 квітня 2021 року державним нотаріусом Берегівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Овдійчук Оленою Юріївною була заведена спадкова справа № 67565238 після смерті батька позивача - на підставі поданої позивачем заяви про прийняття спадщини. Згодом позивач дізнався, що його сестра - [PERSON] звернулася до Берегівської державної нотаріальної контори Закарпатської області із заявою про прийняття спадщини після смерті їхнього батька - на підставі заповіту [PERSON] від 05 вересня 2018 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області Коптяєвою-Ратковською Андреєю Степанівною і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 378 (далі - оспорюваний заповіт), згідно якого останній усе своє майно заповів у рівних частках своїй дочці - [PERSON] та своєму синові - [PERSON] . Позивач вважає, що вищевказаний заповіт є недійсним, з огляду на те, що складений з порушенням вимог законодавства. Як вбачається з тексту оспорюваного заповіту, такий записаний секретарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області Коптяєвою-Ратковською А.С. на прохання заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів та зачитаний заповідачу вголос, що є порушенням вимог частини другої статті 1248 ЦК України, адже згідно вимог зазначеної норми в разі, якщо заповіт записаний на прохання заповідача з його слів, то такий заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем, а не нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, якщо ж заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, то посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Заповідач мав поганий зір і не володів українською мовою, а тому такий апріорі не міг прочитати оспорюваний заповіт. Якби заповідач дійсно знав би українську мову, то секретарю виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області Коптяєвій-Ратковській А.С. не потрібно було би зачитувати оспорюваний заповіт заповідачу. Якщо ж заповідач через фізичні вади не міг сам прочитати оспорюваний заповіт, то такий відповідно до вимог абзацу третього частини другої статті 1248, частин другої, п`ятої, шостої статті 1253 ЦК України мав посвідчуватись у присутності не менш як двох свідків із занесенням у текст заповіту відомостей про особу свідків, які мали зачитати його вголос та поставити свої підписи на ньому. Вищенаведене свідчить про те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, що відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України є підставою для визнання оспорюваного заповіту недійсним. У заповіті не зазначено ані місце, а ні час його складання. Вищенаведене свідчить про те, що оспорюваний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому такий є нікчемним у силу приписів частини першої статті 1257 ЦК України. Відповідно до частини другої статті 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Однак, у даному випадку заповідач не підписував оспорюваний заповіт підпис заповідача в оспорюваному заповіті не схожий на його підпис. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати недійсним заповіт [PERSON] від 05 вересня 2018 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області Коптяєвою-Ратковською Андреєю Степанівною і зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 378; виключити з Спадкового реєстру запис про реєстрацію заповіту [PERSON] від 05 вересня 2018 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області Коптяєвою-Ратковською Андреєю Степанівною і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 378; стягнути солідарно з [PERSON] та виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області на користь [PERSON] понесені ним судові витрати. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Дидинська Б.М. подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги [PERSON] відповідачка не визнає в повному обсязі з тих міркувань, що позивач не навів жодної підстави і не надав доказу, який би підтверджував, що заповіт є недійсним. Зокрема, позивач стверджує, що порушення частини другої ст. 1248 ЦК України при посвідченні заповіту виявилось в тому, що заповіт записаний секретарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району на прохання заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів та зачитаний заповідачу вголос , що є порушенням цієї норми права. Позивач вказав, що у заповіті повинно бути записано, що заповідач мав вголос прочитати заповіт, а не посадова особа органу місцевого самоврядування. Позивач стверджує, що батько мав поганий зір і не володів українською мовою, а тому не міг прочитати заповіт. Свідки були відсутні. Заповідач знав читати на українській мові, він був зрячою людиною, міг спокійно читати та розмовляти, як на українській так і на угорській мовах, що в судовому засіданні підтвердять відповідачка [PERSON] та секретар Вилоцької селищної ради Коптяєва-Ратковська Андрея Степанівна, яких необхідно допитати в якості свідків. Оспорюваний заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми, а саме: він викладений у вигляді письмового документу, підписаний власноручно заповідачем, посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування. Відсутність зазначення місця складення заповіту є технічною опискою, оскільки дата та час зазначені у посвідчувальному написі заповіту. При цьому позивачем не доведено наявності підстав, які б мали наслідком недійсність заповіту, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Особистий підпис заповідача у заповіті свідчить про вільне волевиявлення заповідача, й обставини, які вплинули на волевиявлення заповідача, у заяві відсутні. Позивачем переписано лише усі норми права з Цивільного кодексу України, які дають підстави для визнання заповіту недійсними, але будь-які докази для підтвердження цих норм права, відсутні. Крім того, даним заповітом ніяким чином не ущемляються права позивача. Позивач та відповідачка є спадкоємцями по закону так і за заповітом. Відповідно їхні частки у праві спадкування на майно є однаковими. Вони мають право кожен на половину майна як за законом так і за заповітом. За таких обставин Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Дидинська Б.М. просить суд постановити рішення, яким у задоволенні позовних вимог, пред`явлених [PERSON] до [PERSON] та виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа на стороні відповідачів: Берегівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, у цивільній справі за №299/5453/21 про визнання заповіту недійсним, - відмовити (Том 1 а.с.41-43). Представник відповідача виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області - селищний голова Ковач С.К. подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого виконавчий комітет Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області заперечує проти позову в повному обсязі, покликаючись н те, що всі вимоги для чинності правочину були виконані. В даному випадку позивач не довів жодної із вказаних ним підстав своєї позовної заяви, а також вибрав невірний спосіб захисту своїх прав. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити (Т. 1 а.с. 124-127). Позивач [PERSON] в судовому засіданні 07.05.2025 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та заяві про зміну предмета позову, просив суд такі задоволити в повному обсязі. Після оголошення перерви в судовому засіданні для продовження розгляду справи позивач [PERSON] не з`явився. Справу в подальшому розглянуто у відсутності позивача [PERSON] за участю його представника адвоката Пуканича Е.В. У судовому засіданні представник позивача Пуканич Е.В. уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та заяві про зміну предмета позову, просив суд такі задоволити. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Справу розгялнуто у відсутності відповідачки [PERSON] за участю її представника адвоката Дидинської Б.М. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Дидинська Б.М. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, додатково пояснила, що уточнені вимоги заявлені позивачем є безпідставними, оспарюваний заповіт підписаний заповідачем і є дійсним, відтак просила суд у задоволенні уточнених вимог позивача відмовити в повному обсязі. Представник відповідача виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області будучи належним чином повідомленом про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та подав до суду заяви про розгляд справи у його відсутність та заперечення проти задоволення позовних вимог (Т.1 а.с. 108, 142). У подальшому від представника відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог (Т.1 а.с. 163). Третя особа на стороні відповідача: Берегівська державна нотаріальна контора Закарпатської області будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що оскаржуваний заповіт складено нею у 2018 році, як уповноваженою особою - секретарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області. Заповіт складено у приміщенні селищної ради. Так заповідач [PERSON] звернувся до Вилоцької селищної ради, як до органу місцевого самоврядування, висловив свою волю на складення заповіту, повідомивши, що має двох дітей і бажає скласти заповіт на їх користь, надав свій паспорт та ідентифікаційний код. Свідок перевірили його дієздатність, поспілкувалася з заповідачем, зрозуміла, що він дієздатний, оформила заповіт, він перевірив заповіт перечитавши його, сказав, що все записано правильно та підписався під текстом заповіту і в журналі реєстрації нотаріальних дій селищної ради. Один примірник заповіту заповідач отримав на руки, а другий примірник залишився у селищній раді. Ствердила, що заповідач все бачив, розумів та перечитав заповіт, який перед цим свідок йому зачитувала вголос. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачки, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оригінал заповіту ( а.с. 70 справи Вилоцької селищної ради «Заповіти, доручення та заяви засвідчені секретарем селищної ради за 2018 рік»), журнал реєстрації нотаріальних дій Вилоцької селищної ради на 2018 рік, висновок експерта у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [INFO] , склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті все належне йому на день смерті майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів у рівних долях дочці [PERSON] , [INFO] (відповідачці по справі) та сину [PERSON] , [INFO] (позивачу по справі). Даний заповіт написано за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, складено в двох примірниках, один з яких залишився в справах нотаріальних дій виконавчого комітету Вилоцької селищної ради ( а.с. 70 справи Вилоцької селищної ради «Заповіти, доручення та заяви засвідчені секретарем селищної ради за 2018 рік»), а другий було видано на руки заповідачу. Заповіт посвідчено серетарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області [PERSON] та зареєстровано в журналі реєстрації нотаріальних дій Вилоцької селищної ради на 2018 рік, за № 378 ( зворотня сторінка 47 аркуша Журналу реєстрації нотаріальних дій Вилоцької селищної ради на 2018 рік). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Згідно з положеннями статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування ( ч. 1 ст.1251 ЦК України). Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат», у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункті першому Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №22/5 від 25.08.1994 року, чинної на момент посвідчення заповіту, передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад посвідчують заповіти. За приписами ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Заповіт є одностороннім правочином, а тому він повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Як слідує з позовної заяви, позивач просив суд визнати спірний заповіт недійсним через порушення частини другої ст. 1248 ЦК України при посвідченні заповіту яке виявилось в тому, що заповіт записаний секретарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради на прохання заповідача за допомогою загальноприйнятих технічних засобів та зачитаний заповідачу вголос , що є порушенням цієї норми права. Позивач вказав, що у заповіті повинно бути записано, що заповідач мав вголос прочитати заповіт, а не посадова особа органу місцевого самоврядування. Позивач стверджує, що батько мав поганий зір і не володів українською мовою, а тому не міг прочитати заповіт. Свідки були відсутні. Разом з цим, із показів секретаря виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Коптяєвої-Ратковської А.С., допитаної в судовому засіданні в якості свідка, встановлено, що заповідач [PERSON] знав читати на українській мові, він був зрячою людиною, перечитав заповіт та вільно розмовляв українською мовою. Згідно з положеннями статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Відповідно до положень пункту 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2006 р. № 940 «Про внесення змін до посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених»,Заповіт складається однією фізичною особою (крім заповіту, що складається подружжям). Заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складення, дати та місця народження заповідача і підписується заповідачем власноручно. Заповідач може написати заповіт власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів. Посадова, службова особа може на прохання заповідача записати заповіт з його слів власноручно або надрукувати за допомогою технічних засобів. У такому разі заповіт вголос зачитується заповідачем, який робить запис перед своїм підписом. В оспорюваному заповіті зазначено, що на прохання заповідача заповіт записано за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Заповіт зачитаний заповідачу вголос. Заповіт містить підпис заповідача, після якого зазначено прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] . Суд приходить до переконання, що оспорюваний заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми, а саме: він викладений у вигляді письмового документу, підписаний власноручно заповідачем, посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що "підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами". Як підставу для визнання заповіту недійним позивач вказує, що в такому не зазначено ні місце, ні час його складання. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 397/1396/19 та встановив, що технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність, не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення. Відсутність зазначення місця складення заповіту є технічною опискою, оскільки дата та час зазначені у посвідчувальному написі заповіту. При цьому позивачем не доведено наявності підстав, які б мали наслідком недійсність заповіту, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Позивач стверджував, що заповідач не підписував оспорюваний заповіт - підпис заповідача в оспорюваному заповіті не схожий на його підпис. Ухвалою від 29.01.2024 суд, за клопотанням представника позивача, призначив у даній цивільній справі посмертну судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручив Закарпатському відділенню Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Для висновку експертизи перед експертом було поставлено наступні питання: 1) Чи виконано рукописний текст від імені [PERSON] в заповіті [PERSON] від 05 вересня 2018 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області Коптяєвою-Ратковською Андреєю Степанівною і зареєстрованому в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 378, [PERSON] , чи іншою особою? 2) Чи виконано підпис [PERSON] в заповіті [PERSON] від 05 вересня 2018 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області Коптяєвою- Ратковською Андреєю Степанівною і зареєстрованому в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 378, [PERSON] , чи іншою особою? На виконання даної ухвали, 31.05.2024 до суду надійшов висновок експерта за № 1537-Е від 27.05.2024. Старший судовий експерт Закарпатського відділення Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Кормош О.В. дійшов наступних висновків : 1. Питання: чи виконано рукописний текст від імені [PERSON] в заповіті [PERSON] від 05 вересня 2018 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області Коптяєвою-Ратковською Андреєю Степанівною і зареєстрованому в реєстрі для реєстрації нотаріальних дії за № 378, [PERSON] , чи іншою особою - не вирішувалось, з причини відсутності самого рукописного запису від імені [PERSON] у документі. 2. Підпис від імені [PERSON] у заповіті від 05 вересня 2018 року, зареєстрованого у реєстрі за № 378, виконаний [PERSON] (Т.1 а.с.228-230). Таким чином, суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що заповідач не підписував оспорюваний заповіт спростовується вищенаведеним висновком експерта. З оглянутого в судовому засіданні оспорюваного заповіту від 05 вересня 2018 року достовірно встановлено, що він відповідає вищезазначеним в законі вимогам. Так, заповіт складено у письмовій формі, такий містить місце та дату складення заповіту - «Смт Вилок Виноградівського району Закарпатської області Украна. П`ятого вересня дві тисячі вісімнадцятого року», підписаний заповідачем, містить відмітку, що заповіт до підписання прочитаний заповідачу вголос і підписаний заповідачем у присутності секретаря Виконавчого комітету Вилоцької селищної ради; особу заповідача і її дієздатність перевірено. Волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. У відповідності з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення особи, яка вчиняє правочин, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України, підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту. На підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. У постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16 (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2018 року в справі № 756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 1257 ЦК України та вказано, що "для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України". Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Під час розгляду справи судом не встановлено обставин нікчемності заповіту. З дослідженого судом заповіту вбачається, що його форма та зміст відповідають вимогам чинного законодавства, цей заповіт посвідчений та зареєстрований уповноваженою на це особою. Враховуючи викладене, виходячи з того, що стороною позивача не надано суду доказів того, що вчинений спадкодавцем заповіт суперечить ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства та не доведено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, суд дійшов до висновку, що заповіт складений 05.09.2018 [PERSON] з його наміру та підписаний з волевиявлення заповідача, що відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України, тому у задоволенні уточнених позовних вимог слід відмовити. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні уточнених позовних вимог, понесені позивачем судові витрати стягненню з відповідачів не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed