Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») Столітній М.М. звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 20.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (далі - ТОВ «Слон Кредит») та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 1617247, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 7500,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 05.05.2025 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором. Зазначає, що ТОВ «Слон кредит» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору кредиту. 27.05.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено Договір факторингу № 27062025, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договорами кредиту, у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту № 1617247 від 20.05.2024 року, що укладений між ТОВ «Слон Кредит» та позичальником, яким є [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день відступлення права вимоги, становить 50400,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 7500,00 грн; заборгованість за відсотками в розмірі 39150,00 грн., штрафні санкції в розмірі 3750,00 грн. Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому просить стягнути з [PERSON] на користьТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 50400,00 грн., з яких сума кредиту 7500,00 грн, проценти за користування кредитом 39150,00 грн, штрафні санкції 3750,00 грн та судові витрати які складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві міститься клопотання про проведення розгляду справи без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 20.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1617247 (а.с.26-35). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «Х413» (а.с.35). Згідно з п. 1.2. Договору Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.3. Договору сума кредиту становить 7500,00 гривень. Згідно з п.1.4. Договору кредит надається строком на 350 днів з кінцевим терміном повернення 05.05.2025. Детальні терміни повернення кредиту, визначені в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти вдповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту ,вказаного в п.1.4. цього Договору (п.1.5.1); знижена процентна ставка 1,200 % в день, та застосовується, якщо споживач до 14.06.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку н астандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 1.5.2 Договору). Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізітів платіжної картки № [NUMBER] . Пунктом 2.2. договору передбачено, що сума кредиту (його частини) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту: 20.05.2024 або 21.05.2024 року. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день коритсування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Згідно з п. 9.2. цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.4. Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит № 1617247 від 20.05.2024 року, який є додатком №1 до договору, позичальник [PERSON] зобов`язався повернути кредит та проценти до 05.05.2025 (а.с.35). Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, який містить усі істотні умови договору - строк, суму, відсоткову ставку. Надання кредиту відповідачу [PERSON] здійснено в безготівковій формі шляхом переказу коштів на картку позичальника, яку він зазначив при укладанні кредитного договору, а саме: 20.05.2024 на картку № [NUMBER] перераховано коштив розмірі 7500,00 грн., що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Пейтек Україна» від 02.07.2025 № 20250702-826, з яким ТОВ «Слон Кредит» мав укладений договір про організацію переказу грошових коштів. За повідомленням Акціонерного товариства «Універсал Банк» від 21.02.2026№ БТ/Е-5653 на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком емітовано платіжну карту № [NUMBER] . 20.05.2024 на платіжку картку № [NUMBER] було здійснено зарахування коштів у сумі 7500,00 грн за ініціативою ТОВ «Слон Кредит» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек». Відповідно п.10.6 Правил споживач зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти та неустойку (якщо така матиме місце) будь-яким доступним йому способом, зазначеним у кредитному договорі та/або на веб-сайті товариства (а.с.59). 27.06.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено Договір факторингу № 27062025, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком договору факторингу №27062025 від 27.06.2025, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за заборгованістю, яка виникла за кредитним договором №1617247 від 20.05.2024, в загальній сумі 50400,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7500,00 грн., заборгованість за відсотками 39150,00 грн., заборгованість по штрафам 3750,00 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком ТОВ «Слон Кредит» проведеним за період з 20.05.2024 року по 05.05.2025. ТОВ «Слон Кредит» направило на адресу [PERSON] повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №1617247 від 20.05.2024. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті626,628 ЦК України). За змістомстатті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зістаттею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII(далі - Закон № 675-VIII). Згідно з пунктами 6, 12 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIIIелектронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четвертастатті 11 Закону № 675-VIII). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, факт підписання [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, укладення договору №1617247 узгоджуються з вимогами ст. ст.6,627 ЦК України та ст. ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності договору позики, зазначений договір недійсним не визнано. В ч. 2ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Устатті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першоюстатті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ). Наявність у позивача договору про надання позики на умовах фінансового кредиту разом з усіма додатками, з урахуванням наданого договору факторингу та реєстру права вимоги, на переконання суду, за відсутності наданих відповідачем доказів протилежного, створює обґрунтовану презумпцію набуття позивачем прав вимоги за спірним договором. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Згідно з ч.3 ст.12та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Слон Кредит» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з неналежною сплатою платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача, утворилась заборгованість. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» є новим кредитором за кредитним договором № 1617247 від 20.05.2024 на підставі укладеного між ним та ТОВ «Слон Кредит» договору факторингу № 27062025 від 27.06.2025. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Відповідно до наданих позивачем розрахунків, заборгованість [PERSON] за договором № 1617247 від 20.05.2024, становить 50400 гривень 00 копійок, що складається з: основного боргу - 7500 гривень 00 копійок, заборгованості за нарахованими відсотками - 39150 гривні 00 копійок та штрафними снкціями в сумі 3750,00 грн. Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідач не надав суду доказів щодо виконання зобов`язань в частині повернення грошових коштів. Відповідно дост. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитом (основним боргом) в розмірі 7500,00 грн. та заборгованості за нарахованими відсотками 39150,00 грн. є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій, суд вважає, що ця вимога не є правомірною. Так, ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України та який діє на даний час. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. У даній справі неустойку, яку позивач просить стягнути з відповідача є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником в розумінні ст. 549 ЦК України, а тому відповідач звільняється від їх сплати на період воєнного стану. З огляду на викладене, у задоволенні позову в частині стягнення штрафу необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підтверджується квитанцією від 20.11.2025 (а.с.1). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково на загальну суму 46650,00 грн., що становить 92,56 % від ціни позову (50400,00грн), тому на користь позивача з [PERSON] слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2247,17 грн (2422,40 х 92,56%). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд прийшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3статті 133 ЦПК України). Згідно з частиною другоїстатті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною третьоюстатті 141 ЦПК України, також визначені положеннями частин четвертої, п`ятої, девятої статті 141 цього Кодексу. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень разом з позовною заявою представником Столітнім М.М. подано копії наступних документів: -копію Договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, який укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., предметом якого є надання юридичної допомоги клієнту в обсязі та на умовах передбачених договором (п. 1.1. Договору); - копію ордеру серії АІ № 2051403 від 19.11.2025 про надання правничої (правової) допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» адвокатом Столітнім М.М. та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18 вересня 2020 року; - копію заявки № 12487 від 21.10.2025 наа виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024; - копію Акту прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 12487 від 19.11.2025. -копію рахунку на оплату по замовленню №12487-19/11-2025 від 19.11.2025 на суму 10000,00 грн.. Згідно правової позиції, зазначеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, у якій Велика Палата зробила наступні висновки. Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. З наданих до суду документів, зокрема акта приймання-передачі наданих послуг від 19.11.2025 вбачається, що сторони погодили розмір витрат на правничу допомогу у сумі 10 000 гривень, які включають плату за наступні послуги адвоката: зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства (0,5 год.) 440 грн; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи (1 год.) 840 грн.; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практика судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства (0,5 год.) 440 грн.; підготовка декілької позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом (1 год.)- 840 грн.; письмова юридична консультація, складання консультаційного письмового висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів (1 год.) 840 грн.; проведення акдвокатом заходів, спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, складення, оформлення та напрвлання адвокатських запитів (1 год.) 840 грн.; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №1617247 від 20.05.2024, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Слон Кредит» до суду (2 год.) 1640 грн.; складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви, витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідача, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому передачі виконаних робіт та інші необхідні документи (1 год.) 840 грн.; складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанці (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо (2 год.) 1640 грн.; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №1617247 від 20.05.2024, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Слон Кредит», в тому числі участь в судових засіданнях (2 год.) 1640 грн.; загальна сума витрат 10000 грн.. Відповідно до п. 4.4. договору про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2025 року, сума гонорару за надання правової допомоги складає 10000 грн, та підлягає оплаті клаєнтом протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції у справі законної сили. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, вказала на те, що суд

Outcome: partial