Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У грудні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 квітня 2002 року між нею і [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадського стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 47. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинені у 2010 році, проживають окремо. Спільних неповнолітніх дітей не мають. За цих підстав позивач просить шлюб між нею і відповідачем розірвати. Розпорядженням Верховного Суду від 14.03.2022 року за №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського місько го суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 06 січня 2026 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. У своїй позовній заяві позивач просила розглянути справу без її участі. У свою чергу, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова влада України». Відзив на позов чи інші заперечення проти розірвання шлюбу не надав. Тому судом проведений заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних даних та доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 23 квітня 2002 року у Відділі реєстрації актів громадського стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 47 та видано свідоцтво про шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно з позовною заявою сторони припинили шлюбні відносини в 2010 році, проживають окремо, примиритися не бажають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, причин позову про розірвання шлюбу, викладених у позовній заяві, всіх обставини життя сторін, зокрема припинення ними шлюбних відносин і небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своєму позові позивач просить залишити їй прізвище, прийняте у зв`язку з реєстрацією шлюбу, а тому після розірвання шлюбу прізвище позивачу необхідно залишити « [PERSON] ». При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Оскільки позов задоволено, відповідно до статті 141 ЦПК України вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved