Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» через систему «Електронний суд» звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1400-9786 від 27.05.2024 (далі кредитний договір) та додатковою угодою до договору від 01.06.2024 в загальній сумі 50 300 грн та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 27.05.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладений кредитний договір№ 1400-9786, на підставі якого відповідачу надані грошові кошти в сумі 9 600 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. В подальшому, між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] 01.06.2026 укладено додаткову угоду, якою відповідачу надано додатково кредитні кошти в сумі 900 грн, внаслідок чого збільшено розмір наданого кредиту до 10 500 грн. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість в розмірі 50 300 грн, із яких 10 500 грн заборгованість за кредитом; 39 800 грн заборгованість за процентами. Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 50 300 грн, а також судовий збір по справі. Від відповідача заперечень проти позову не надходило. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.12.2025 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Луценко Ю.С. в судове засідання не з`явилась, разом з позовом подавши клопотання, в якому просить розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилась,про час і місце розгляду справи повідомлялась шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за адресою реєстрації місця проживання, яка не була вручена відповідачу з причин відсутності адресата за вказаною адресою. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідача шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті суду. Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явилась в судове засідання та не повідомила про причини неявки, тому на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.03.2026, враховуючи положення ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) 27.05.2024 укладений в електронній формі кредитний договір № 1400-9786, який підписаний відповідачем електронним підписом унікальним одноразовим ідентифікатором С7048. Згідно із умовами вищевказаного договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту в розмірі 9 600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, комісію за видачу кредиту та інші платежі, передбачені договором. Стандартна процентна ставка становить 1,45 % за кожен день користування кредитом та застосовується протягом всього строку дії договору. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Комісія за видачу кредиту становить 15 % від суми виданого кредиту. Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за договором кредиту у день його видачі. Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику до 26.05.2025. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 договору на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу, а саме платіжної картки відповідача № [NUMBER] . Відповідачу 27.05.2024 надано кредитні кошти в сумі 9 600 грн шляхом їх перерахування на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1400-9786 від 27.05.2024. В подальшому, 01.06.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) укладено в електронній формі додаткову угоду до кредитного договору № 1400-9786, який підписаний відповідачем електронним підписом унікальним одноразовим ідентифікатором А2755, на підставі якої відповідачу у кредит надано додаткові грошові кошти в розмірі 900 грн, у зв`язку із чим загальна сума неповернутого кредиту становить 10 500 грн, а загальний строк кредитування становить 370 днів. Відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості за кредитним договором та додатковою угодою на загальну суму 2 200 грн, що враховано позивачем та відображено у розрахунку заборгованості. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 13.10.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за договором становить 66 007 грн 25 коп., із яких 10 500 грн заборгованість за кредитом, 54 067 грн 25 коп. заборгованість за нарахованими процентами, 1 440 грн заборгованість за комісією за видачу кредиту. Разом із тим, позивачем прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами та комісією у загальній сумі 15 707 грн 25 коп. за умови погашення решти заборгованості у сумі 50 300 грн. Отже, позивач просить стягнути з відповідача не повну суму заборгованості, а лише її частину, а саме 50 300 грн, із яких 10 500 грн заборгованість за кредитом; 50 300 грн заборгованість за процентами. Відповідач всупереч умовам договору зобов`язання належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за кредитним договором № 1400-9786 від 27.05.2024 та додатковою угодою до вказаного договору від 01.06.2024, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 1 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За матеріалами справи судом встановлено, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1400-9786 від 27.05.2024, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором С7048. В подальшому між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем 01.06.2024 укладено додаткову угоду до вказаного договору, яка підписана відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором А2755. На підставі такого договору та додаткової угоди до нього відповідачем отримані кредитні кошти в загальному розмірі 10 500 грн, які вона зобов`язувалась повернути зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом, але в порушення умов договору не зробила цього. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у договорі і він користувався кредитними коштами. Водночас оцінюючи доводи позивача про наявність у відповідача за кредитним договором заборгованості зі сплати процентів у розмірі 54 067 грн 25 коп. суд враховує наступне. На момент укладення вказаного вище кредитного договору сторонами у справі дійсно було погоджено сплату відповідачем процентів за користування кредитом у розмірі 1,45 % за кожен день. Разом із цим, 24.12.2023 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (далі - Закон України № 3498-ІХ), яким, серед іншого, внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII (далі - Закон України №1734-VIII). Зокрема, ч. 5 ст. 8 Закону України № 1734-VIII, яка визначає реальну річну процентну ставку, денну процентну ставку та загальну вартість кредиту для споживача, передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1734-VIII передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24.12.2023 до 22.04.2024) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 23.04.2024 до 20.08.2024) - 1,5 %. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку що умови договору про надання кредиту в частині розміру денної процентної ставки, що перевищує вказану вище є нікчемними. При цьому, дійсність умов про надання кредиту в частині платності кредиту, зобов`язання позичальника сплатити проценти за користування кредитом суд сумніву не піддає. Із розрахунку заборгованості за договором № 1400-9786 від 27.05.2024 станом на 13.10.2025 вбачається, що відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості за відсотками на загальну суму 2 200 грн, що враховано позивачем та відображено у такому розрахунку. Ураховуючи наведене, суд вважає, що розмір процентів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача за користування кредитом за 370 календарних днів, становить суму 40 648 грн 25 коп., які розраховані таким чином: за період 27.05.2024 до 20.08.2024 за процентною ставкою 1,45%, що становить 10 828 грн 25 коп.; за період з 21.08.2024 до 31.05.2025 за процентною ставкою 1%, що становить 29 820 грн. Разом з тим, позивачем прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами та комісією, у зв`язку з цим в резолютивній частині позову просить стягнути прострочену заборгованість за процентами в розмірі 39 800 грн. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору відповідач фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку та у строки, передбачені договором, не повернув, чим порушив права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими. При цьому, варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 422 грн 40 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідача необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved