Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

11.02.2026 року позивач звернувся до суду із позовом, покликаючись на те, що 28.02.2025 між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. У них є спільна дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб із відповідачем не вдався, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, через різні характери постійно виникають сварки та непорозуміння. Вважає подальше збереження шлюбу між ним та відповідачем неможливим. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 28.02.2025 Городоцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 13. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про визнання позову. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема, до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст.112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 28.02.2025 уклали шлюб, який зареєстрували у Городоцькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 13 (а.с.8). У сторін є спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки, сторони не підтримують подружніх відносин з листопада 2025 року, відповідач позов визнала. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаємопідтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб, надання терміну для примирення не бажає, а тому суд не вбачає підстав для збереження шлюбу. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно зі ст.112 СК України є всі підстави для розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] визнала позов [PERSON] до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 665 грн. 60 коп. Іншу частину сплаченого судового збору слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved