Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" заборгованість за кредитним договором № 8679140625 від 30.06.2025 р. в розмірі 34 160 (тридцять чотири тисячі сто шістдесят) грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. 19 лютого 2026 року через систему "Електронний суд" представником позивача адвокатом Андрущенко М.В. подана до суду заява про ухвалення додаткового рішення у справі №196/1436/25 про стягнення із відповідачки [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування заяви вказано, що при подачі позовної заяви представником позивача було заявлено попередню суму витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., що підтверджується Договором №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року, заявкою № 3180903786 від 12.08.2025 р. про надання послуг, актом № 3180903786 від 18.02.2026 р. приймання-передачі наданих послуг до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 р., платіжною інструкцією №27 від 18.02.2026 р. Просить суд, на підставі ст.ст. 141, 270 ЦПК України, ухвалити додаткове рішення по справі №196/1436/25, яким стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" судові витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 5 000,00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2026 р. призначено заяву до розгляду в судове засідання з викликом учасників справи (а.с.142). Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" - адвокат Андрущенко М.В. у судове засідання не з`явився, в заяві поданій до суду просив розглянути заяву про винесення додаткового рішення без участі представника (а.с.114-116). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, день та час слухання справи відповідачка повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила (а.с.145-146). Згідно ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, вивчивши подану заяву та матеріали справи, дійшов таких висновків. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішення після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Згідно ч.1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України. Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21 (провадження № 61-11490св23). Частиною першою ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до змісту позовної заяви (а.с.2-13) представником позивача було зазначено попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Вже після розгляду справи протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду представником позивача було заявлено загальну суму витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. та надано суду докази із зазначенням суми витрат та описом наданих робіт. Як вбачається з договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06 травня 2025 року правничу допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю "Іннова-Фінанс" у зазначеній цивільній справі надавав адвокат Андрущенко Михайло Валерійович (а.с.130-135). Так, на підтвердження витрат на правову допомогу суду було надано заявку №3180903786 про надання послуг від 12.08.2025 р., акт №3180903786 від 18.02.2026р. приймання-передачі наданих послуг до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 р. по клієнту Коваленко Ользі Володимирівні, платіжну інструкцію №27 від 18.02.2026р. про перерахунок грошових коштів в розмірі 5 000,00 грн. на рахунок адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича, призначення платежу: згідно заявки №3180903786 від 12.08.2025 р. про надання послуг відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025, ордер на надання правничої допомоги ТОВ "Іннова-Нова" на підставі договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025 р. укладеним з адвокатом Андрущенком М.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Андрущенко М.В. серії ДН №6216 від 07.07.2022 р. (а.с.117, 130-140). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Судом також враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання ТОВ "Іннова-Нова" послуг адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить з такого. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial