Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначено, що 28.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) № 28.09.2023-100001450, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 7000,00 гривень, строком на 28 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії за його надання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши кошти на банківську картку відповідача. В свою чергу [PERSON] зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у загальному розмірі 10 598,01 грн, що складається з: -заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 000,00 грн; -заборгованості по процентам в розмірі 2 548,01 грн; -комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 1 050,00 грн. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 10 598,01 грн та судові витрати у справі. Ухвалою суду у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, натомість у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлений про судовий розгляд, у встановлений судом строк не скористався правом на подання відзиву на позов чи зустрічного позову, будь-яких заяв/клопотань до суду від нього не надходило. При таких обставинах, враховуючи позицію представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 28.09.2023-100001450. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 28 днів з дати його надання (до 25.10.2023). Процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1,3% за 1 (один) день користування кредитом. Комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 15% від суми кредиту та дорівнює 1050,00 грн. Згідно з п. 3.1. Договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5169-15XX-XXXX-3981. Згідно довідки-розрахунку за кредитним договором № 28.09.2023-100001450 від 28.09.2023 року, заборгованість [PERSON] складає 10 598,01 грн, з яких: 7 000,00 грн основний борг; 2 548,01 грн проценти по кредиту; 1 050,00 грн комісія за надання кредиту. На підтвердження факту надання кредиту позивачем подано квитанцію платіжної системи про перерахування коштів на платіжний інструмент відповідача, що є належним електронним доказом відповідно до ст. 100 ЦПК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідач всупереч умов кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив умови кредитного договору, не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, не виконав в повному обсязі грошові зобов`язання перед позивачем за договором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч.ч. 7,12 ст.11 вказаного Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з позицією Верховного Суду, котра закріплена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі № 754/17518/15-ц, провадження № 61-17132св18, у статті 629 Цивільного кодексу України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки, які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові ВС від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17. Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18), електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» та законодавства про електронну ідентифікацію передбачають використання як електронного підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Судом встановлено, що відповідач пройшов ідентифікацію за допомогою Системи BankID НБУ та висловив свою згоду з вищевказаним кредитним договором і доданими до нього документами в електронному вигляді шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором (отриманим у смс-повідомленні на свій номер телефону). Згідно з наданим розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 28.09.2023-100001450, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 10 598,01 грн. Тобто, судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту, процентах за користування ним та комісії за надання кредиту. Відповідно, із врахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд дійшов висновку, що ТОВ «Споживчий центр» довело своє право вимоги на суму заборгованості за кредитним договором у повному обсязі. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження під час розгляду, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved