Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У грудні 2025 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Ярослава Сердійчук через систему «Електронний суд» звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договорами № 1201357420616 від 13.01.2022, № 555164301428 від 07.01.2022, № 2796520 від 09.01.2022, № 4489978 від 06.01.2022, № 5341727 від 07.01.2022 у загальному розмірі 42287.98 грн., вирішити питання відшкодування судових витрат. І. Позиція сторін у справі. Позов мотивований тим, що 13.01.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та [PERSON] було укладено Договір №1201357420616, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у сумі 1000,00 грн, строком на 28 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та в Правилах надання грошових коштів у позику. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, утворилась заборгованість у розмірі 2634.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1634.00 грн. 29.05.2023 було укладено договір № 29-05/23 відповідно до якого ТОВ «ФК "ВІВА КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1201357420616. У свою чергу, 18.02.2025 було укладено договір № 18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1201357420616. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 1201357420616. Окрім того, 07.01.2022 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та [PERSON] укладено Договір позики № 555164301428, за яким, товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит в сумі 1 000,00 грн. строком на 30 календарних днів із сплатою відсотків відповідно до умов Договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №555164301428 від 07.01.2022 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 2561.80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1561.80 грн 18.12.2023 року між ТОВ «Київська Торгово-інвестиційна Компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» було укладено договір факторингу №18/12-2023, згідно якого до ТОВ «Факторинг партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за цим договором. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 555164301428. Також, 09.01.2022 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено Договір № 2796520. Згідно умов договору відповідачу було надано кредит в розмірі 2500,00 грн. строком на 360 днів. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав. Внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 12327.18 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2499.75 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9827.43 грн. 17.05.2023 було укладено договір № 17052023 відповідно до якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило на користь ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2796520. 23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24 відповідно до якого ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2796520. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2796520. 06.01.2022 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір № 4489978, згідно якого останній отримав кредит в сумі 8000,00 грн., строк кредитування 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплаті процентів, комісії належним чином не виконав, має заборгованість, яка станом на час звернення до суду з позовною заявою становить 22720.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13200.00 грн.; заборгованість за комісіями - 1520.00 грн. 26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4489978. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4489978. 07.01.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 5341727 про надання споживчого кредиту, в сумі 1000,00 грн. строком на 30 днів. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість 2045.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1045.00 грн. 10.02.2023 було укладено договір № ФК 10-02/23 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5341727. 01.08.2025 було укладено договір № 01-08/25 відповідно до якого ТОВ "ФК "СІТІ ФІНАНС" відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 5341727. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 5341727. Оскільки, строк повернення грошових коштів за договорами наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. 06.01.2026 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду було відкрито провадження з повідомленням учасників справи. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, не заявлено жодних клопотань. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд даної справи. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. ІІІ. Фактичні обставини справи. 1. Судом встановлено, що 13.01.2022 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ВІВА КАПІТАЛ" та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «СМАРТ» № 1201357420616, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000,00 грн строком на 28 днів, тобто до 10.02.2022 зі сплатою відсотків у розмірі 1,90 % за кожен день користування кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості за договором №1201357420616 від 13.01.2022, станом на 12.12.2025, становить 2634.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1000.00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1634.00 грн. 29.05.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу №29-05/23, згідно якого права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1201357420616, було передано ТОВ «Коллект Центр». 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18-02/25. Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за договором №1201357420616. 2. Судом встановлено, що 07.01.2022 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та [PERSON] укладено Договір № 555164301428, відповідно до умов якого позичальник отримав грошові кошти в розмірі 1000,00 грн., строком на 30 днів. Сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить вiд фактичного виконання Позичальником умов договору та становить: знижена процентна ставка загальна на період, що перевищує пільговий період 2,19% на день (800,00% річних) від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днiв, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.1.1.1 Договору). Стандартна процента ставка, фіксована 2,60% за день (950,00% річних) від суми позики застосовується у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в п.п 1.1.1.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днiв поспiль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 Цивiльного кодексу України (п. 1.1.1.2 Договору). Відповідно до пункту 2.1. Договору позики позика надається позичальнику для перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційної анкеті клієнт позичальника у системі «Loany» на сайті системи www.loany.com.ua. Пунктом 2.2. Договору позики встановлено, що датою надання позики є дата списа грошових коштів з поточного рахунку позикодавця на банківський картковий рахунку позичальника, передбачений у п.2.1. цього договору. Згідно з розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості по договору позики № 555164301428 від 07.01.2022, станом на 12.12.2025, становить 2561.80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1561.80 грн. 18.12.2023 було укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого «Київська торгово-інвестиційна компанія » відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 555164301428. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 555164301428. 3. Встановлено, що 09.01.2022 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено Договір № 2796520, відповідно до умов вказаного кредитного договору, первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 2500,00грн строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день. Пунктом 2.1 вказаного кредитного договору визначено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості за договором № 2796520 від 09.01.2022, станом на 12.12.2025, становить 12327.18 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 2499.75 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9827.43 грн. 17.05.2023 було укладено договір № 17052023, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2796520. 23.05.2024 було укладено договір № 23/05/24 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2796520. 4. Судом встановлено, що 06.01.2022 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір № 4489978, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надав відповідачу фінансовий кредит у розмірі 8000 грн. строком на 30 днів, тобто до 05.02.2022, які останій, зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування грошима в розмірі 2,50 % в день та комісію за надання кредиту у розмірі 1520 грн. Відповідно до п. 2.1. договорів про споживчий кредит № 4489978 від 06.01.2022 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості за договором № 4489978 від 06.01.2022, станом на 12.12.2025, становить 22720.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 8000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13200.00 грн.; заборгованість за комісіями - 1520.00 грн. 26.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №26-07/2024, згідно якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4489978. 5. Встановлено, що 07.01.2022 між Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 5341727, розмір позики складає 1000,00 грн, на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день за стандартною процентною ставкою, 1,805 % - знижена процентна ставка, орієнтованою реальною процентною ставкою в розмірі 19248,45% річних, орієнтованою загальною вартістю позики в розмірі 1 541,50 грн. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості загальний розмір заборгованості за договором № 5341727 від 07.01.2022, станом на 12.12.2025, становить 2045.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1045.00 грн. 10.02.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» було укладено Договір факторингу № 10-02/23, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ ФК «Сіті Фінанс» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 5341727. В подальшому, 01.08.2025 року між ТОВ ФК «Сіті Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу № 01-08/25, відповідно до якого ТОВ ФК «Сіті Фінанс» відступило на користь ТОВ «Факторинг партнерс» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 5341727 від 07.01.2022 . ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, права вимоги за договором про надання фінансового кредиту продукту «СМАРТ» № 1201357420616 від 13.01.2022, договором позики № 555164301428 від 07.01.2022, договорами про споживчий кредит № 2796520 від 09.01.2022, № 4489978 від 06.01.2022, № 5341727 від 07.01.2022 перейшло до позивача. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.10,11Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказані договори підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Згідно з ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст.1056-1ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст.81, ч. 1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що первісні кредитори виконали взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредити, відповідно до умов укладених договорів. Встановлено, що відповідачем тіло кредиту не повернуто, порушено умови договорів щодо сплати відсотків. Суд погоджується з нарахованим позивачем розміром заборгованості за договором № 555164301428 від 07.01.2022 р., договором №2796520 від 09.01.2022 р., договором № 5341727 від 07.01.2022 р., та вважає що вказані вимоги підлягають до задоволення. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Щодо нарахування відсотків за договором № 1201357420616 від 13.01.2022, суд зазначає наступне. Так, як слідує із умов договору, строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.5. договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.7. та п. 1.10. договору. Пунктом 1.10. договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення строку дії договору є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії договору на певних умовах. Матеріали справи не містять доказів ініціювання відповідачем пролонгації строку кредиту, доказів вчинення відповідачем усіх необхідних дій для продовження строку дії кредиту, а тому враховуючи, що договір укладено 13.01.2022, то строк дії договору завершився 10.02.2022 року. Враховуючи викладені обставини, суд вважає безпідставним нарахування позикодавцем відсотків за прострочену заборгованість по кредиту за понадстрокове користування. Суд вважає правомірним нарахування заборгованості лише у межах строку кредитування та у розмірі погодженому сторонами у договорі, графіку платежів, паспорті споживчого кредиту, у сумі 532,00 грн (1000 грн * 1,9 % * 28 днів). Щодо договору про споживчий кредит №4489978 від 06.01.2022, сума основного боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 8000 грн. Однак, суд не погоджується з нарахованими позивачем відсотками за користування кредитом понад строк кредитування. Оскільки, у пункті 1.3. сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів з 06.01.2022 по 05.02.2022. А посилання представника позивача на умови договору про продовження строку дії договору, судом не приймаються, з огляду на те, що п. 2.3.1.1. чітко вказано, що позичальник має вчинити конкретні дії передбачені розділом 6 Правил для пролонгації договору. Водночас, позивачем не надано доказів щодо здійснення позичальником дій спрямованих на пролонгацію кредитного договору. А тому, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню відсотки у сумі 6000.00 грн., що передбачені графіком платежів за договором про споживчий кредит №4489978. Частиною 8 ст.18 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд має право прийняти посилання та твердження сторони лише у випадку їх належного доведення в ході розгляду справи, за виключенням випадків, коли такі обставини не потребують окремого доведення. При цьому сам лише факт відсутності заперечень іншої сторони проти таких посилань та тверджень не може вважатися їх визнанням. На підставі викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме з [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 33985,98 грн, за такими правочинами: 1) Договором №1201357420616 від 13.01.2022 у розмірі 1532,00 грн (1000 - тіло кредиту + 532,00 грн - відсотки за 28 днів ). 2) Договором позики №555164301428 від 07.01.2022 у розмірі 2561.80 грн.; 3) Договором №2796520 від 09.01.2022 у розмірі 12327.18 грн; 4) Договором про споживчий кредит №4489978 від 06.01.2022 у розмірі 15520,00 грн.( 8000 грн тіло кредиту + 6000 грн відсотки за 30 днів+1520 комісія). 5) Договором № 5341727 від 07.01.2022 у розмірі 2045.00 грн. V. Судові витрати. Щодо вимоги про стягнення з відповідача правової допомоги у сумі 16 000 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує розмір витрат на правничу допомогу у сумі 16 000 грн наступними документами: копією договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року, копією заявки на надання юридичної допомоги №693 від 03.11.2025, копією Витягу з Акту №15 від 31.07.2025 року про надання юридичної правової допомоги. Згідно наданих документів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу складаються з: надання усної консультації з вивченням матеріалів: 2 год.* 2000,00 грн. = 4000,00 гривень; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду: 4 год.*3000,00 грн. = 12000,00 гривень, усього на загальну суму 13 000,00 гривень. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial