Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі також Позивач) [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі також Відповідач) на користь Позивача понесені витрати внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 19443,29 грн. та судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.02.2021 року в м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю Відповідача, який, керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д.р.н. « [NUMBER] », допустив зіткнення з транспортним засобом «Mazda», д.р.н. « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність Відповідача на час ДТП, була застрахована у ПрАТ «ХМСК» (далі - Страховик Відповідача), що підтверджується витягом з ЦЕД МТСБУ про наявність на момент дорожньо-транспортної пригоди Полісу N? EP:201776441. Після здійснення страхової виплати потерпілому та виплати від Страховика Відповідача залишок невідшкодованих виплат Позивача складає 19 443,29 грн. Ухвалою суду від 13.08.2025 провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у тому числі шляхом публікації оголошень на офіційному веб-порталі "Судова влада України", про причини неявки не повідомив, відзив не надав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, враховуючи позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважав за необхідне провести заочний розгляд справи. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність доказів, які містяться в матеріалах справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності дост. 178 ЦПК Українивідповідач своїми правами подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2021 у справі №953/3929/21 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому, як зазначено та підтверджено Позивачем, 02.07.2020 між потерпілою особою та Позивачем було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу Mazda, д.р.н. « [NUMBER] » N? 85855a0xa. Після настання страхового випадку (ДТП) із заявою про виплату страхового відшкодування до Позивача звернулась потерпіла особа, надавши всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів, зокрема рахунків від СТО N? ЗП00000150 від 01.03.2021 та N? 0000000217 від 02.03.2021, було складено страхові акти N? ARX2741589 та N? ARX2741587. На підставі зазначених страхових актів Позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілій особі за договором добровільного страхування наземного транспорту в розмірі 149 443,29 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 18.03.2021 № № 762142, 762140, документацією щодо проведення ремонту автомобіля «Mazda», д.р.н. « [NUMBER] », розрахунком та калькуляцією вартості ремонту, зазначеними страховими актами, заявою потерпілої особи щодо напрямку виплати (доплати) страхового відшкодування. Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.06.2022 у справі №922/5132/21 зі Страховика Відповідача на користь Позивача стягнуто страхове відшкодування в сумі 130000 грн. Як зазначив Позивач, Страховик Відповідача відшкодував Позивачу вказану виплату, проте це є лише частиною здійсненої ним страхової виплати за проведення відновлюваного ремонту транспортного засобу потерпілої особи. Таким чином, у позивача виникло право вимоги до Відповідача на різницю між фактичним розміром здійсненої потерпілому виплати та отриманим від Страховика Відповідача відшкодуванням. Виходячи з цього, залишок невідшкодованих виплат Позивача складає 149443,29 грн. - 130000,00 грн. = 19443,29 грн. Відповідачем не було надано суду жодних доказів на спростування висновків страхових актів, розрахунку страхового відшкодування щодо вартості відновлювального ремонту застрахованого об`єкта, виплати відшкодування тощо. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (ЦК України - далі по тексту) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Положеннями ст. ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Таким чином, Позивач, здійснивши виплату на користь страхувальника, виконав покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини Відповідача як заподіювача шкоди унаслідок настання страхового випадку, а тому суд приходить до висновку, що у Позивача виникло право регресної вимоги до Відповідача у розмірі залишку невідшкодованих страхових виплат. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на Відповідача. Таким чином, з Відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved