Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

У березні 2026 року АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 11.07.2017 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємно частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Умовами договору визначено, що ліміт кредитної лінії становить 200 000,00 гривень, процентна ставка 26% річних, порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. . На підставі вказаної угоди банком [PERSON] відкрито відповідний рахунок та видано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом. Взяті на себе зобов`язання за вказаним договором [PERSON] не виконав та його заборгованість становить 142 956,17 гривень, яка складається з: 103 478,41 гривень заборгованість за тілом кредиту та 39 477,76 гривень відсотки за користування кредитом. На підставі викладеного АТ «Сенс Банк» просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором у розмірі 142 956,17 гривень, а також понесені судові витрати. Відзив на позов відповідачем не подано. В судове засідання представник позивача АТ «Сенс Банк» не з`явився, в позовній заяві просив в разі неявки в судове засідання відповідача справу слухати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановлені наступні обставини. Судом встановлено 11.07.2017 року [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк» уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що укладається згідно з умовами договору про комплексне банківське обслуговування, за яким відкрито рахунок (основний) [NUMBER] , у якому встановили ліміт відновлювальної кредитної лінії 200000 грн. з процентною ставкою 26 % річних. З виписки за рахунком [NUMBER] за період 12.07.2017 року по 30.06.2025 року вбачається, що АТ «Сенс Банк» відкрило на ім`я [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] , яким користувався відповідач шляхом зняття готівки, поповнення карток, придбання товарів у магазинах. За розрахунком позивача станом на 30.06.2025 року заборгованість відповідача за договором від 11.07.2017 року становить 142 956,17 гривень, яка складається з: 103 478,41 гривень заборгованість за тілом кредиту та 39 477,76 гривень відсотки за користування кредитом. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Зібрані у справі докази вказують на те, що 11.07.20217 року АТ «Альфа-Банк» та відповідач шляхом акцептування банком пропозиції клієнта уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії до 200000 грн., проте не в повній мірі врахував умови цього договору. Вказані умови договору банк виконав, відкрив на ім`я [PERSON] рахунок, на який був встановлений кредитний ліміт. Відповідач у свою чергу активно користувався наданим банком кредитним лімітом (знімав готівку, здійснював оплату товарів в магазинах, тощо), що підтверджено даними банківської виписки по рахунку відповідача. Згідно представленого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за договором від 11.07.2017 року становить 142 956,17 гривень і складається з: 103 478,41 гривень заборгованість за тілом кредиту та 39 477,76 гривень відсотки за користування кредитом. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований, відповідає умовам укладеного договору та відомостям, які містяться у виписці по особовому рахунку відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за Договором від 11.07.2017 року в сумі 142 956,17 гривень. Щодо розподілу судових витрат. За змістом ч.ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 15, ст. 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. За ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Встановлено, що правнича допомога у справі в суді першої інстанції надавалася згідно з договором про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року адвокатом Лойфер А.Е. Відповідно до п. 3.1 договору №1006 від 28.01.2025 року замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у розмірі: 375,00 грн. за підготовку та подання до суду позовної заяви, 225,00 грн. за отримання рішення суду; комісійну винагороду від стягнутих коштів на користь Замовника 7,85 %. Разом з цим суд зазначає, що отримання рішення суду не є правничою послугою в розумінні положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». При цьому отримання процесуальних документі у справі регламентується процесуальним законом та є правом сторін. За таких обставин підстав для стягнення 225,00 гривень за отримання рішення суду як відшкодування витрат на правничу допомогу не має. З огляду на викладене, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 11597,05 гривень та 2422,40 гривень судового збору, а всього 14019,45 гривень.

Outcome: partial