Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс", в інтересах якого діє представник Підлетейчук М.М., з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 04.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" та [PERSON] , за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр Кредит Фінанс", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1521-0953. Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" свої зобов`язання за договором виконало вчасно та в повному обсязі, надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 16200 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, строком на 300 днів, з базовим періодом 14 днів, зі зниженою 0,90 % та стандартною 1,00 % в день ставкою. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином та в повному обсязі не виконала, кредитні кошти не повернула. Станом на 21.10.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 51964,15 грн., з яких: 15308,37 грн. - заборгованість за кредитом; 28717,78 грн. - заборгованість за нарахованими процентами та 7938 грн. - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, оскільки відповідач належним чинном не виконує свої зобов`язання за кредитним договором з повернення вказаної суми кредиту та нарахованих відсотків, грошові кошти не повертає, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1521-0953 від 04.03.2025 року в розмірі 51964,15 грн. Одночасно просить суд стягнути понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. зі сплати судового збору. Розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації. Крім того, відповідач є користувачем підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви отримала в електронному вигляді. У встановлений судом строк подала до суду відзив на позовну заяву та надала додаткові пояснення в яких факт укладання кредитного договору та отримання кредиту в розмірі 16200 грн. підтверджує, заявлений до стягнення розмір заборгованості за кредитом не визнає. Просить суд умови договору в частині завищених нарахувань визнати несправедливими та нікчемними, а також відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що на момент укладення договору у неї була можливість виконувати зобов`язання та, що вона мала намір погашати кредит, однак через надмірно високі відсотки та нарахування додаткових комісій її фінансові можливості були значно ускладнені, внаслідок чого вона фактично втратила можливість своєчасно погашати заборгованість. Додатково зазначає, що порушення умов договору виникло не з її вини, а через скрутне матеріальне становище, зокрема: висока вартість оренди житла; необхідність утримання неповнолітньої дитини; значне зростання цін та погіршення загальної економічної ситуації; відсутність накопичень, непередбачені витрати та занадто високі відсотки та штрафи по кредиту. Ці обставини зробили неможливим погашення боргу у визначені строки. Станом на сьогоднішній день вона не має можливості виконати вимоги позивача у зв`язку з відсутністю достатніх фінансових ресурсів, оскільки її доходи не покривають витрати на проживання, утримання неповнолітньої дитини (батько якої проживає з 2014 року у російській федерації та участі у вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає), оренду житла та базові потреби. Зазначає, що станом на день подачі відзиву її доходи складають 12 601,51 грн., з яких 3000 грн. йде на оренду житла, близько 4000 - 5000 грн. йде на оплату комунальних послуг, у зв`язку з частим погіршенням здоров`я велика частина доходу йде на оплату медичних послуг та ліків, також навчання сина по програмі ТОВ "Освітній проєкт "Світ чекає крилатих", що становить 5 140 грн. на рік (428,33 грн. на місяць). Враховуючи всі витрати, коштів для погашення боргу не залишається. Заощаджень, майна, автотранспорту або інших коштів вона не має. Фактична сума отриманого нею кредиту становила 16 200 грн., тоді як позивач просить стягнути 51964,15 грн., що більш ніж утричі перевищує тіло кредиту. Зазначене свідчить про кабальність умов договору та порушення балансу прав і обов`язків сторін, що суперечить ст. 3, 509, 627, 629 ЦК України принципам добросовісності та справедливості цивільних правовідносин. Заявлені позивачем проценти у сумі 28717,78 грн. вважає такими, що порушують обмеження денної процентної ставки, яка за законом не може перевищувати 1,00 %, а проценти річних за ст. 625 ЦК України у сумі 7938 грн. вважає подвійним стягненням, що є незаконним. Також, відповідач посилається на пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивач правом подати відповідь на відзив не скористався. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 04.03.2025 року між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та [PERSON] у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію" шляхом обміну електронними повідомленнями, використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1521-0953 продукту "На Все". Відповідно до умов укладеного договору ТОВ "Укр Кредит Фінанс" надає відповідачу кредит у розмірі 16200 гривень, строком на 300 календарних днів, з базовим періодом сплати відсотків 14 календарних днів, зі зниженою 0,90 %, та стандартною 1,00% в день процентною ставкою. Кредит надається відповідачу шляхом безготівкового переказу грошової суми кредиту на банківський рахунок відповідача. Дата повернення (виплати) кредиту 28.12.2025 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. Комісія за видачу кредиту становить 20 % від суми виданого кредиту. (п.4.1,4.2,4.4.,4.6.4.7.4.9.,10.2. Договору). Згідно з п.3.10 договору сторони визнали, що усі документи (в тому числі цей договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно. Сторони підтвердили, що цей договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи цей договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього договору та правил. Пунктом 12.1.,12.9.1. договору відповідач підтвердила, що до укладення договору уважно ознайомилася з текстом цього договору та правилами, а також, що отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії" та статтями 9, 25 Закону України "Про споживче кредитування" на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансових послуг без нав`язування її придбання. Укладаючи договір сторони узгодили графік платежів (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором), що є додатком до цього договору. Відповідач зобов`язалася повертати кредитодавцю отриманий кредит у останні дні останніх 8 (восьми) базових періодів строку кредитування згідно графіку платежів за договором за зниженою ставкою (Додаток №2 до цього договору), шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах (п.5.1. Договору). Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало, шляхом безготівкового переказу на банківський (картковий) рахунок, відповідачу кредитні кошти. Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується довідкою ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про перерахування суми кредиту через платіжний сервіс "LiqPay" (№ платежу :1567790534), а також інформаційним листом АТ КБ "ПриватБанк" про перерахування на картку клієнта коштів від ТОВ "Укр Кредит Фінанс", згідно якої вбачається, що дійсно на банківську картку, маска картки [NUMBER] за кредитним договором №1521-0953 зараховано грошові кошти у розмірі 16200 грн. Вказана платіжна картка зазначена відповідачем у договорі про відкриття кредитної лінії. Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, загальний розмір якої, за розрахунокм позивача, станом на 21.10.2025 року становить 51964,15 грн., з яких: 15308,37 грн. - заборгованість за основним боргом; 28717,78 грн. - заборгованість за відсотками та 7938 грн. - заборгованість за відсотками за ст.625 ЦК України. З наявного в матеріалах справи детального розрахунку заборгованості за договором № 1521-0953 від 04.03.2025 року вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховувалися у строки передбачені договором, а саме до 21.10.2025 року (кінцевий строк кредитування 28.12.2025 року (п.4.10 Договору), а також, що відповідач частково повертала кредит, сплачуючи заборгованість за основним боргом (тілом), відсотками та комісією (4 платежі), однак в подальшому припинила сплачувати грошові кошти для погашення кредитної заборгованості. Загальний розмір сплачених відповідачем коштів становить 10433,43 грн. Факт укладання кредитного договору № 1521-0953 від 04.03.2025 року та отримання кредиту в розмірі 16200 грн. відповідачем визнається, про що останньою також зазначено у відзиві на позов. У силу ч.1 ст.82 ЦПК України, у суду не має сумнівів щодо достовірності укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно зі ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами. Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач за допомогою веб-сайту товариства ознайомилася з правилами відкриття кредитної лінії, підписала їх, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, підписала кредитний договір із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому їй були перераховані кошти у розмірі, встановленому договором. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними умовами договору та що їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та здійснення нею певного алгоритму дій, необхідного для отримання кредиту, спірний кредитний договір не було б укладено. Частково сплачуючи суму заборгованості відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору та відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором. Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України). Відповідно до ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом Украiни "Про електронну комерцію" та Законом України "Про споживче кредитування". Згідно зі ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до п.5,6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Положеннями ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору на таких умовах шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1,2 ст. 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України). З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеним договором позивач виконав своєчасно та повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується наявними у справі доказами та визнається останньою, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення кредитної заборгованості. Суд не погоджується з доводами відповідача викладеними у відзиві, щодо неспівмірності відсотків, а також щодо стягнення останніх в заявленому розмірі, оскільки такі умови були узгоджені сторонами при укладенні договору. Принцип свободи договору та обов`язковості його виконання закріплені ст.627,629 ЦК України. Посилання відповідача на недотримання позивачем законодавства у сфері споживчого кредитування,зокрема нарахування відсотків з перевищенням 1,00 % денної процентної ставки, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовуються самим кредитним договором, згідно умов якого максимальний розмір денної процентної ставки становить 1,00% (п.4.6., 4.13.,10.2. Договору). Суд також звертає увагу, що законодавством України встановлено обмеження: сукупний розмір штрафів і пені за прострочення споживчого кредиту, яке не може перевищувати подвоєну суму кредиту (тіла кредиту). Однак це стосується саме штрафних санкцій, а не нарахованих відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких були узгоджені сторонами при укладенні договору. Тобто, відсотки за кредитом можуть бути більшими за суму кредиту. Оскільки кредитний договір був підписаний відповідачем без будь-яких застережень, суд приходить до висновку, що остання погодилася з його умовами та зобов`язалася їх виконувати. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, уклавши з позивачем кредитний договір, користуючись наданими їй кредитними коштами та достовірно знаючи про умови кредитування, порушила умови кредитного договору щодо своєчасного повернення коштів. Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов кредитного договору, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена відповідачем добровільно, вимога позивача, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є правомірною. Водночас суд погоджується з відповідачем та відхиляє доводи позивача щодо обґрунтованості нарахування за договором про відкриття кредитної лінії №1521-0953 продукту "На все" від 04.03.2025 року відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання за ст.625 ЦК України з огляду на наступне. 24 лютого 2022 року Указом Презедента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на теперешній час. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, якими доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно нараховано відсотки за прострочення виконання грошового зобов`язання за ст.625 ЦК України. Отже, суд приходить до висновку, що такі стягненню не підлягають. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, а відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1521-0953 продукту "На все" від 04.03.2025 року в сумі 44026,15 грн., яка складається з: 15308,37 грн. - заборгованості за основним боргом; 28717,78 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Оскільки позов задоволено частково, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати слід розділи на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням зазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2052,26 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (84,72 %) з розрахунку : 44026,15 грн. (сума задоволених позовних вимог) * 100% / 51964,15 грн. (суму заявленої заборгованості) = 84,72 %.

Outcome: partial