Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. До суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Він Фінанс» із вимогою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №L1853888 (№AG38668950) від 08.06.2018 року в розмірі 27520,33 грн, яка складається з: суми заборгованості - 21028,00 грн., суми інфляційних втрат - 4598,08 грн., суми 3% річних - 1894,25 грн, та понесених судових витрат в сумі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 08.06.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №L1853888 (№AG38668950) від 08.06.2018 в електронній формі. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору, перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти. Позичальник умови договору не виконав, загальний розмір заборгованості складає 21028,00 грн, яка складається з тіла кредиту в розмірі 9988,00 грн., заборгованість за відсотками - 1596,00 грн, а також іншими заборгованостями (в тому числі комісією та пенями) в розмірі 9444,00 грн. 06.11.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG та відбулося відступлення права вимоги в тому числі за кредитним договором №L1853888 (№AG38668950) від 08.06.2018. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарант» протоколом №1706 змінено найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарант» на ТОВ «Він Фінанс». Відповідач [PERSON] надала до суду відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позову. Свої заперечення мотивує тим, що згідно з матеріалами позову (Додаткова угода N? AM8466284), термін повернення кредиту був визначений жовтнем-листопадом 2018 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки. Цей строк сплив у листопаді 2021 року. Позивач звернувся до суду лише у 2025 році. Будь-які платежі на підтвердження визнання боргу після 2018 року нею, як відповідачем, не здійснювались. Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Просить застосувати наслідки спливу позовної давності. Зазначає, що сума позову є необґрунтованою. Позивач нараховує проценти за період 2019-2024 років. Проте, Велика Палата Верховного Суду у справі N?444/951/15-ц дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитуваня (у нашому випадку - листопад 2018 р.), право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та комісії припиняється. Нарахування позивачем суми 27520,33 грн є безпідставним. У розрахунок боргу включено «Комісію за підготовку документів у зв?язку з простроченням». Нарахування щоденних фіксованих комісій за дії, які кредитор вчиняє на власну користь (моніторинг боргу), суперечить ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемним. Розрахунок інфляційних втрат (4598,08 грн) та 3% річних (1894,25 грн) виконаний позивачем без належного обґрунтування періоду та суми основного боргу, що робить його недопустимим доказом. Також зазначила, що наданий позивачем розрахунок є внутрішнім документом, складеним в односторонньому порядку. Позивач не надав належних первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували фактичний розмір заборгованості, порядок нарахування відсотків, період їх нарахування, підстави для нарахування інфляційних витрат. Таким чином, розмір заявлених вимог є недоведеним. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ст.247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 07.11.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Ухвалою суду від 10.12.2025 клопотання відповідача [PERSON] про надання додаткового строку для подання відзиву задоволено частково. Продовжено строк для подання відзиву. Розгляд справи відкладено до 16.01.2026. Ухвалою суду від 16.01.2026 у задоволенні клопотання [PERSON] про зобов`язання позивача повторно направити копію позовної заяви з доданими матеріалами відмовлено. Роз`яснено [PERSON] право ознайомитись з матеріалами справи в приміщенні Ямпільського районного суду Сумської області або через електронний кабінет учасника справи шляхом його реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, а також право звернутись до суду із відповідною заявою про виготовлення копій документів, долучених до справи. Розгляд справи відкладено до 12.02.2026. Ухвалою суду від 12.02.2026 клопотання відповідача [PERSON] про надання додаткового строку для подання відзиву у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково. Продовжено раніше визначений судом відповідачу строк для подання відзиву на позов до 27.02.2026 року включно. Відкладено розгляд справи до 10.03.2026. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить такого висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Як було встановлено під час розгляду справи, 08.06.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №L1853888 (№AG38668950) від 08.06.2018. Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, виконав. Відповідно до додаткової угоди від 29.07.2018 №АМ2901872 до договору кредитної лінії №AG3868950 [PERSON] встановлено ліміт кредитної лінії - 5000,00 грн., сума кедиту - 1600 грн., відсоткова ставка в день 2,27%, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000,00 грн., надана сума кредиту - 5000,00 грн, загальна вартість кредиту - 5218,00 грн., реальна річна відсоткова ставка - 829,07%, дата повного погашення - 19.08.2018, пеня, якщо є: 1,5% (а.с.10звор,12,12звор,13,13звор). Згідно додаткової угоди від 02.09.2018 №АМ5428940 до договору кредитної лінії №AG3868950 [PERSON] встановлено ліміт кредитної лінії - 7500,00 грн., сума кредиту - 2500,00 грн., відсоткова ставка в день 1,13%, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000,00 грн., надана сум кредиту - 7500,00 грн, загальна вартість кредиту - 7916,00 грн., реальна річна відсоткова ставка - 411,93%, дата повного погашення - 09.09.2018, пеня, якщо є: 1,5%. (а.с.14,14звор). Відповідно до додаткової угоди від 11.09.2018 №АМ5835659 до договору кредитної лінії №AG3868950 [PERSON] встановлено ліміт кредитної лінії - 10000,00 грн., сума кедиту - 2500,00 грн., відсоткова ставка в день 1,13%, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000,00 грн., надана сума кредиту - 10000,00 грн, загальна вартість кредиту - 10557,00 грн., реальна річна відсоткова ставка - 411,72%, дата повного погашення - 23.09.2018, штраф, якщо є: 50% (а.с.15,15звор,16,16звор). Відповідно до додаткової угоди від 27.09.2018 №АМ4906999 до договору кредитної лінії №AG3868950 [PERSON] встановлено ліміт кредитної лінії - 10000,00 грн., сума кедиту - 5500,00 грн., відсоткова ставка в день 0,78%, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000,00 грн., надана сума кредиту - 15500,00 грн, загальна вартість кредиту - 16790,00 грн., реальна річна відсоткова ставка - 282,28%, дата повного погашення - 14.10.2018, штраф, якщо є: 50% (а.с.18). Відповідно до додаткової угоди від 29.09.2018 №АМ8466284 до договору кредитної лінії №AG3868950 [PERSON] встановлено ліміт кредитної лінії - 10000,00 грн., сума кедиту - 1500,00 грн., відсоткова ставка в день 0,83%, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000,00 грн., надана сума кредиту - 17000,00 грн, загальна вартість кредиту - 18476,00 грн., реальна річна відсоткова ставка - 297,12%, дата повного погашення - 14.10.2018, штраф, якщо є: 50% (а.с.19). Відповідно до додаткової угоди від 10.10.2018 №АМ4198381 до договору кредитної лінії №AG3868950 [PERSON] встановлено ліміт кредитної лінії - 10000,00 грн., сума кедиту - 400,00 грн., відсоткова ставка в день 1,13%, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000,00 грн., надана сума кредиту - 17400,00 грн, загальна вартість кредиту - 18894,00 грн., реальна річна відсоткова ставка - 405,90%, дата повного погашення - 14.10.2018, штраф, якщо є: 50% (а.с.20,21). Відповідно до додаткової угоди від 14.10.2018 №АМ9266179 до договору кредитної лінії №AG3868950 [PERSON] встановлено ліміт кредитної лінії - 10000,00 грн., сума кедиту - 4000,00 грн., відсоткова ставка в день 0,65%, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000,00 грн., надана сума кредиту - 21400,00 грн, загальна вартість кредиту - 23674,00 грн., реальна річна відсоткова ставка - 234,00%, дата повного погашення - 13.11.2018, штраф, якщо є: 50% (а.с.22). Відповідно до додаткової угоди від 15.10.2018 №АМ7684541 до договору кредитної лінії №AG3868950 [PERSON] встановлено ліміт кредитної лінії - 10000,00 грн., сума кедиту - 2000,00 грн., відсоткова ставка в день 0,66%, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000,00 грн., надана сума кредиту - 23400,00 грн, загальна вартість кредиту - 26055,00 грн., реальна річна відсоткова ставка - 236,23%, дата повного погашення - 13.11.2018, штраф, якщо є: 50% (а.с.23). Відповідно до додаткової угоди від 18.10.2018 №АМ8060098 до договору кредитної лінії №AG3868950 [PERSON] встановлено ліміт кредитної лінії - 10000,00 грн., сума кедиту - 1300,00 грн., відсоткова ставка в день 0,68%, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000,00 грн., надана сума кредиту - 24700,00 грн, загальна вартість кредиту - 27584,00 грн., реальна річна відсоткова ставка - 243,69%, дата повного погашення - 13.11.2018, штраф, якщо є: 50% (а.с.24,25). Відповідно до додаткової угоди від 19.10.2018 №АМ6647964 до договору кредитної лінії №AG3868950 [PERSON] встановлено ліміт кредитної лінії - 10000,00 грн., сума кедиту - 1200,00 грн., відсоткова ставка в день 0,69%, потенційний ліміт кредитної лінії - 20000,00 грн., надана сума кредиту - 25900,00 грн, загальна вартість кредиту - 28990,00 грн., реальна річна відсоткова ставка - 246,67%, дата повного погашення - 13.11.2018, штраф, якщо є: 50% (а.с.26). Згідно розрахунку, наведеного в позові заборгованість за кредитним договором №L1853888 (№AG38668950) від 08.06.2018 становить 21028 грн, з яких 9988,00 грн.- сума заборгованості за тілом кредиту, 1596,00 грн. сума заборгованості за процентами для початково зазначеної тривалості, 4944,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими штраф/пеня, 4500,00 грн. сума заборговнаості за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю (а.с.46-49,50звор). Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач [PERSON] під час укладення кредитного договору №L1853888 (№AG38668950) від 08.06.2018 надала ТОВ «ФК «Дінеро» всю інформацію стосовно себе (адреса реєстрації, адреса проживання, дату і місце народження, паспортні дані). Переказ коштів і зарахування коштів відповідачу був здійснний шляхом надсилання Otp-поролів на зазначений відповідачем номер телефону ( [NUMBER] ) (а.с.50). 06.11.2018 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №06112018-DG, на підставі чого відбулось відступлення права вимоги за договором кредитної лінії №L1853888 (№AG38668950) від 08.06.2018 (а.с.51-56,57). 25.07.2024 року відповідно до протоколу загальних зборів №1706 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» перейменовано на ТОВ «Він Фінанс». Мотиви та застосовані норми права. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст.642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Крім того відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, позивач підтвердив належними та достатніми доказами укладення кредитного договору №L1853888 (№AG38668950) від 08.06.2018 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] . Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Таким чином, ТОВ «Він Фінанс» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за укладеним з відповідачем кредитним договором, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно кредитних договорів. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно з положень п.4 (п.п.4.2-п.п.4.4) Кредитного договору, у випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству суму штрафу та комісії. Статтею 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною другою цієї ж статті визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у медіа. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості первісним кредитором, відповідно до реєстру боржників від 06.11.2018 року борг за пенею і штрафами складає 9444,00 грн. Отже, пеня нарахована первісним кредитором в строк передбачений договором та законом. За такого, суд дійшов висновку про правомірне нарахування первісним кредитором боргу за пенею і штрафами у сумі 9444,00 грн., оскільки такий вид стягнення узгоджено сторонами та здійснене в строк передбачений законом і договором. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором та договором позики не виконала, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернула, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Правильність розрахунку заборгованості за договором відповідачем не спростована. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «Він Фінанс» заборгованості за договором в сумі 21028,00 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Позивач згідно тексту позовної заяви просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 4598,08 грн за період з березня 2019 року по лютий 2022 року, а також 3% відсотки річних у сумі 1894,25 грн за період за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року. Щодо таких вимог позивача слід зазначити, що 15.03.2022 року був прийнятий Закон України №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022 року. Вказаним законом доповнювався розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, до розділу був внесений пункт 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і у цій частині. Стосовно застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості захистити своє право чи інтерес через суд. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності (частини четверта, п`ята статті 267 ЦК України). Позивач звернувся в суд із позовом 27.10.2025 (заява сформована в системі «Елнктронний суд» 25.10.2025), заявивши до стягнення із відповідача заборгованість за кредитним договором №L1853888 (№AG38668950) від 08.06.2018 та ініціювавши питання поновлення строку позовної давності, який із 17.03.2020 був продовжений у зв`язку із запровадженням карантину, а в подальшому - оголошення в Україні воєнного стану. Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №679/1136/21 та від 20.04.2023 у справі №728/1765/21 зазначено, що у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30.03.2020 №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Крім того, Законом України від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, пред`явлення позову ТОВ «Він Фінанс» відбулося у межах позовної давності з огляду на те, що Закон №540-IX щодо продовження позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02.04.2020 - до виникнення у позивача права на позов у зв`язку із простроченням боржника, та на час подання позову перебіг позовної давності не закінчився. У даній справі, що на розгляді Ямпільського районного суду Сумської області, строк позовної давності, протягом якого позивач має можливість отримати судовий захист порушеного матеріального права, пред`явивши позов до суду, продовжено в силу закону у зв`язку із встановленням карантину на всій території України, а в подальшому запровадженням воєнного стану, а тому обґрунтування причин, за яких запроваджені обмеження впливали на дії позивача, не вимагається. Щодо судових витрат. Згідно з платіжної інструкції №L1853888 від 23.10.2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень що розраховано із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання правової допомоги №36 від 25.04.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» в особі керуючого Міньковської А.В; додаткову угоду до договору №36 про надання правової допомоги від 25.04.2024 року; детальний опис робіт (наданих послуг), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконаних робіт, наданих послуг) від 24.10.2025. При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що представник позивача не був присутнім в судовому засіданні, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається лише зі складення позовної заяви, підготовки та друку необхідних документів. Отже, суд дійшов до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи. Тож,

Outcome: approved