Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

26 січня 2026 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Меркулова В.В. звернулась до Нововолинського міського суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 84702,95 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.09.2019 року відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту. 05.11.2021 року відповідач підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювана кредитна лінія до 200000 грн.; тип кредитної картки - картка «Універсальна GOLD»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією строку дії договору; процентна ставка, відсотків річних - 40,8%; кількість та розмір платежів, періодичність - сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного з місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, щомісячно, або 10% від заборгованості щомісячно, але не менше ніж 100 грн., щомісячно; проценти від суми неповернутого у строк кредиту - 60%. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТП пароля, про що зазначено в полі підпис клієнта із позначкою дати та часу. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент-кредитну картку [NUMBER] Універсальна GOLD, строк дії 08/23, згодом було отримано кредитну карту [NUMBER] , строк дії 11/27, тип Універсальна GOLD, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач, відповідно до виписки по рахунку, вчиняв операції та згідно Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено постановою НБУ №164 від 29.07.2022, є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком. Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180 день прострочення то відповідно до п. 1.5. та 2.1.1.2.12 Договору починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутої в строк кредиту, які у відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60 %. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11.01.2026 року має заборгованість в розмірі 84702,95 грн., яка складається з: 67794,75 грн. заборгованість за кредитом, 16908,20 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 05.11.2021 року в розмірі 84702,95 грн. та судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп., в разі неявки відповідача розглянути справу у відсутність представника банку та винести заочне рішення. Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 28.01.2026 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та справу призначеного до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк»» у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, у якій просила здійснювати судовий розгляд справи у відсутності представника позивача та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі Відповідач [PERSON] правом подати відзив не скористався, в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог статті 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим, судовий виклик за зареєстрованим місцем проживання не вручений через відсутність адресата. Крім того, повістка про виклик у судове засідання направлялася відповідачу на номер мобільного телефона та доставлена 30.01.2026 року, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі 911/3142/19 сформував правову позицію, згідно з якою направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) 12.03.2026 року. Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи та оцінивши надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності у їх взаємозв`язку, суд дійшов переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, згідно анкети-заяви клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 12.09.2019 року (а.с. 88-89), заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 05.11.2021 року (а.с. 76-87), розрахунку заборгованості (а.с. 19-27) та виписки за договором б/н за період з 01.12.2021-11.01.2026 року (а.с. 28-75), [PERSON] приєднався до умов та правил надання банківських послуг, заявив бажання оформити на своє ім`я платіжну карту «Універсальна Gold» з кредитним лімітом, відповідно до виписки з карткового рахунку в розмірі до 200000 грн. та погодився з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складають між ним та банком змішаний договір: договір банківського рахунку, споживчий кредит та обслуговування платіжного інструменту. Таким чином, між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальникові кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 200000 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців з пролонгацією. Відповідно до п. 2.1.1.2.12 договору (а.с. 82 зворотній бік) сторони дійшли згоди, що у випадку неповернення клієнтом кредиту у строк, визначений договором, в разі несвоєчасної оплати мінімального обов`язкового платежу у визначений строк, клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого кредиту в розмірі 60,0 % для картки «Універсальна Gold». Згідно виписки по картковому рахунку відповідач користувався встановленим йому кредитним лімітом. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Таким чином підписавши заяву, відповідач погодився на умови договору, які викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг та тарифах. Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Приписами статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. З виписки за договором б/н за період з 01.12.2021-11.01.2026 року (а.с. 28-75) вбачається, що позичальник [PERSON] систематично користувався коштами банку та вчиняв операції з проведення розрахунків за товари та отримані послуги, зняття готівки, проте зобов`язання за кредитним договором щодо погашення заборгованості виконувалися ним не належним чином, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 84 702,95 грн., яка складається з: 67 794,75 грн. заборгованість за кредитом, 16 908,20 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яка підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн.

Outcome: approved