Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про поділ спільного майна з тих підстав, що як стверджує, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2,000 га, кадастровий номер 0520483600:04:002:0119, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Бершадської міської ради (колишньої Осіївської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯМ № 963761, виданого Бершадською РДА Вінницької області 15.11.2012. Вона, як спадкоємець за законом успадкувала 1/2 частину земельної ділянки, що належала батькові. Крім того, відповідну частку вищезазначеної земельної ділянки успадкувала відповідачка [PERSON] , яка після смерті батька також є спадкоємцем першої черги за законом. Після оформлення права власності на земельну ділянку вона має бажання самостійно використовувати свою частку за призначенням, але відповідачка перешкоджає їй у користуванні її частиною земельної ділянки. Добровільно дійти згоди щодо користування земельною ділянкою вони з відповідачкою не можуть, тому дії відповідачки [PERSON] грубо порушують її права на користування, володіння та розпоряджання власністю, вона позбавлена будь-якої можливості на особисте використання своєї частки цієї ділянки. Таким чином, оскільки між ними, як учасниками спільної часткової власності на земельну ділянку не досягнуто згоди щодо користування даною земельною ділянкою, для захисту свого права власності вона змушена звернутись до суду про поділ земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності. З врахуванням зміни предмету позову, позивачка просить провести розподіл та виділити їй в натурі 1/2 частку із земельної ділянки, що знаходиться в межах Бершадської міської ради (бувшої Осіївської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області, яка належить їй та відповідачці на праві спільної часткової власності, площею 2,000 га, кадастровий номер 0520483600:04:002:0119, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та вважати виділену їй 1/2 частку земельної ділянки окремим об`єктом нерухомості, як окрему інвентарну одиницю; припинити за нею та [PERSON] право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 2,000 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0520483600:04:002:0119, яка знаходиться на території Бершадської міської ради (колишньої Осіївської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області. Представник позивачки [PERSON] адвокат Мазур С.М. надала заяву, в якій позов підтримує, просить слухати справу в її відсутність, проводити судове засідання без фіксації технічними засобами. Відповідачка [PERSON] надала заяву, в якій позов визнає, просить слухати справу без її участі, проводити судове засідання без фіксації технічними засобами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачці та відповідачці на праві спільної часткової приватної власності, кожній по 1/2 частині належить земельна ділянка, площею 2,000 гектарів, кадастровий номер 0520483600:04:002:0119, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Вінницька область Бершадський район Осіївська сільська рада, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом НМО 700508 від 01.06.2018, яке видане приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Шийко В.Б., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 88653008 від 01.06.2017. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. У ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України є спільною частковою власністю. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до статті 11 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється, відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність ). Згідно ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 Земельного кодексу України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Частиною 4 статті 88 Земельного кодексу України передбачено, що учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ч. 3 ст. 89 Земельного кодексу України, передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. З урахуванням встановлених судом обставин справи та наведених норм цивільного та земельного законодавства України, зважаючи на те, що сторони по справі є співвласниками земельної ділянки загальною площею 2,000 га, яка знаходиться на території Бершадської міської ради (колишньої Осіївської сільської ради), договір про спільну часткову власність на земельну ділянку між ними не укладався, порядок володіння, користування та розпорядження вказаною земельною ділянкою не визначений, за наявності реальної можливості такого виділення, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Позивачкою [PERSON] доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, належними та допустимими доказами, а тому суд вважає, що її позовні вимоги щодо виділення їй в натурі 1/2 частини земельної ділянки підлягають задоволенню.

Outcome: approved