Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

15 грудня 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 березня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачкою [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір № 4471078 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір), за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн. строком на 360 днів, з 14 березня 2024 року по 09 березня 2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів, шляхом зарахування коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , із зобов`язанням повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало, однак відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконує належним чином. 25 жовтня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (найменування якого рішенням № 251124/1 від 25 листопада 2024 року змінено на нове ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») набуло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором на загальну суму заборгованості 20700 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 16200 грн. заборгованість по процентам нарахованих первісним кредитором, 1500 грн. штрафні санкції. Станом на дату укладення договору факторингу від 25 жовтня 2024 року строк дії кредитного договору не закінчився, в зв`язку з чим в межах строку договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою, позивачем у період з 26 жовтня 2024 року по 09 березня 2025 року за 135 календарних днів здійснено нарахування процентів в розмірі 10125 грн. Посилаючись на викладене, а також, що відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого її заборгованість за кредитним договором становить 30825 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 16200 грн. заборгованість по процентам нарахованих первісним кредитором, 10125 грн. нараховані проценти за 135 календарних днів (з 26 жовтня 2024 року по 09 березня 2025 року), 1500 грн. штрафні санкції, представник позивача просив стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 30825 грн. Крім того, представник просив стягнути з відповідачки сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 гривень. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в позовній заяві зазначив, що справу просить розглядати без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, про причини своєї неявки до суду не повідомила. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 березня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний договір № 4471078 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн. строком на 360 днів, з 14 березня 2024 року по 09 березня 2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів, шляхом зарахування коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , із зобов`язанням повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 69-74). Листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 11 листопада 2024 року вих. № 20241101-5789 підтверджується операція про перерахування 14 березня 2024 року грошових коштів в сумі 3000 грн. на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» № [NUMBER] (а.с. 97). Крім того, листом АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» від 17 лютого 2026 року № 46.12-11/21174/2026/65 підтверджено, що картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та додано платіжну інструкцію від 15 березня 2024 року про зарахування на ім`я [PERSON] коштів в сумі 3000 грн. 14 березня 2024 року (а.с. 125-127). 25 жовтня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (найменування якого рішенням № 251124/1 від 25 листопада 2024 року змінено на нове ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 4471078 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 березня 2024 року, що підтверджується вказаним договором факторингу та витягом з реєстру боржників від 25 жовтня 2024 року (а.с. 53-62, 95-96). З розрахунку заборгованості за договором № 4471078 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 березня 2024 року вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Лінеура Україна» становить 20700 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 16200 грн. сума заборгованості по процентам за користування кредитом, 1500 грн. штрафні санкції (а.с. 87-91). Крім того, згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» в межах строку договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою, за період з 26 жовтня 2024 року по 09 березня 2025 року за 135 календарних днів здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами в розмірі 10125 грн. (а.с. 92-93). Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, має не погашену заборгованість за тілом кредиту та відсотками, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідачки штрафних санкцій за кредитним договором, суд виходить з такого. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи те, що зазначена норма ЦК України є імперативною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вимог про стягнення штрафних санкцій в розмірі 1500 грн. задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2304 грн. 52 коп. Також з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 10000 грн. в рахунок витрат на надання правової допомоги, що підтверджується договором № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, заявкою №13452 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, актом № 13452 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с. 17, 66-67, 81, 86, 94, 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial