Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

05 березня 2026 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: - заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання заявниці; - заборонити [PERSON] наближатися на відстань 100 м до місця проживання та роботи заявниці; - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати, переслідувати та спілкуватися із заявницею. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] та [PERSON] з 2023 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Протягом 2023-2026 років [PERSON] регулярно вчиняв щодо [PERSON] домашнє насильство, а саме: погрожував, нецензурно висловлювався, бив по голові та лицю, тягав за волосся, душив та погрожував фізичною розправою. Заявниця неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу вчинення щодо неї домашнього насильства. Останній випадок відбувся 18.02.2026, коли [PERSON] кричав нецензурною лайкою та замахувався, щоб вдарити заявницю та її матір. Ця подія відбулася в присутності малолітньої дитини. Наразі, [PERSON] регулярно приходить після 21-00 год. та протягом години дзвонить у дзвінок і вибиває двері. Заявниця побоюється за свою безпеку, а тому звернулася до суду із відповідною заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу було розподілено на суддю Котенко Р. В. Ухвалою від 05 березня 2026 року у справі було відкрито провадження за правилами окремого провадження та призначено заяву до розгляду у судовому засіданні на 09 березня 2026 року. У судове засідання з`явилась заявниця. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань та заяв від [PERSON] до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. У судовому засіданні заявниця пояснила, що вона знайома з [PERSON] з березня 2023 року. Приблизно через місяць відносин вони почали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі, що належить їй на праві власності, за адресою: [ADDRESS] . Від цих стосунків народився син - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зловживає алкоголем, після чого стає агресивним та шукає приводи для сварки. Під час таких ситуацій він обзиває заявницю нецензурною лайкою, проявляє ревнощі та звинувачує її у стосунках з іншими чоловіками, штовхає її, а також неодноразово бив її по обличчю, внаслідок чого у неї були гематоми та вона зверталась з цих приводів за медичною допомогою. Вперше [PERSON] застосував щодо заявниці фізичне насильство в кінці 2023 року. Протягом 2024-2025 року він неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо неї. Крім того, [PERSON] був направлений судом на проходження програми для кривдників, але він рідко відвідував психолога програми, тож позитивних наслідків від цієї програми не було. Кожний раз після випадків вчинення щодо неї психологічного або фізичного насильства [PERSON] просив вибачення та обіцяв, що виправиться. Заявниця щоразу йому вірила, вибачала та продовжувала з ним сімейні стосунки. У 2025 році [PERSON] закодувався, 9 місяців не вживав алкоголь, тож їх спільне життя налагодилось. Проте, у період новорічних свят [PERSON] зірвався та знову почав вживати алкоголь та, відповідно, вчиняти щодо неї домашнє насильство, через що у січні 2026 року заявниця попросила його з`їхати з квартири. На сьогоднішній день приблизно 1,5 місяці вони живуть окремо. [PERSON] власного житла у м. Києві не має, орендує квартиру разом зі своїм братом, який нещодавно звільнився з місць позбавлення волі. Однак весь цей час [PERSON] приходить до неї додому, стукає у двері, поводить себе агресивно, чим завдає також незручності і для сусідів. Якщо [PERSON] впустити у квартиру, то потім його неможливо вже вигнати. Заявниця також зазначила, що [PERSON] може відслідкувати її на вулиці, коли вона під`їжджає до будинку на своєму автомобілі, та примусово сідає до неї в автомобіль, вчиняє щодо неї психологічне насильство та не реагує на її прохання залишити автівку. Подібна ситуація склалася і 05 березня 2026 року, у зв`язку із чим вона вимушена була викликати представників поліції. Після приїзду наряду, представник поліції роз`яснив їй право написати заяву про вчинення правопорушення, яким заявниця скористалась та наступного дня звернулась із відповідною заявою до Дарницького УП ГУНП у м. Києві. Заявниця зазначила, що не бажає продовжувати сімейні стосунки з [PERSON] , однак його поведінка щодо неї змушує її хвилюватись за своє життя та здоров`я. Самостійно змінити цю ситуацію вона не може, розмова її матері з [PERSON] також не допомогла, тож просила суд видати обмежувальний припис щодо кривдника на максимальний строк, передбачений чинним законодавством. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та така, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2023 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Від цих стосунків у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] . Зі слів заявниці, вона працює викладачем у Національному транспортному університеті. [PERSON] неодноразово зверталась до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявами про вчинення [PERSON] домашнього насильства, що підтверджується довідками про розгляд звернення від 09.11.2023, 04.03.2024, 29.03.2025, 29.05.2024, 03.09.2024, 07.11.2024, талоном-повідомленням єдиного обліку № 19100 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 09.03.2026. Із вказаних довідок про розгляд звернення вбачається, що щодо [PERSON] складались протоколи про адміністративні правопорушення за ознаками домашнього насильства щодо його співмешканки [PERSON] та виносились термінові заборонні приписи. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2024 року у справі № 753/10662/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 18.06.2024. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року у справі № 753/17234/24, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 21.10.2024. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року у справі № 753/20467/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 06.12.2024. Крім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що протягом 2025 року [PERSON] також притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру щодо [PERSON] . Зокрема, постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року у справі № 753/6587/25 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 04.07.2025. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 вересня 2025 року у справі № 753/18331/25 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 22.09.2025. При цьому, враховуючи, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 24 червня 2025 року у справі № 753/6587/25 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні домашнього насильства психологічного та фізичного характеру по відношенню до своєї співмешканки [PERSON] , що відбулось 26.03.2025, суд бере до уваги консультативне заключення відділення щелепно-лицьової хірургії КНП «КМКЛ № 1» від 28.03.2025, відповідно до якого за наслідками огляду [PERSON] їй був встановлений діагноз «післятравматична гематома лівої періорбітальної ділянки». Разом з тим, суд не бере до уваги фотографії, надані заявницею на підтвердження тілесних ушкоджень її обличчя [PERSON] , оскільки з вказаних фотографій неможливо встановити період, у який вони були зроблені, а також причини походження тілесних ушкоджень заявниці. Також, суд не бере до уваги відео, надане заявницею на підтвердження застосування щодо неї домашнього насильства [PERSON] , оскільки суд не має можливості встановити особу, що зображена на відеозаписі, враховуючи, що заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, його особа судом не встановлювалась, а матеріали справи не містять інших доказів, на підставі яких суд міг би достеменно встановити, що на відеозаписі зображений саме [PERSON] . Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19. У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, судом встановлено, що [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо [PERSON] . Звернення заявниці до правоохоронних органів, а також направлення його на проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не дали очікуваного результату. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями заявниці та наявними у матеріалах справи доказами. Отже, суд, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги пояснення заявниці, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial