Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 23.12.2025 року через систему «Електронний суд» надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 15 647,99 грн., судового збору та витрат на правничу допомогу у розмір 8 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 04.10.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 438138, відповідно до умов якого відповідачу було надано фінансовий кредит у розмірі 2 000 грн. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 01022024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 438138 від 04.10.2022 року. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 15 647,99 грн., з яких: 1 999,99 грн. заборгованість за тілом кредиту, 13 648 грн. заборгованість за процентами. Матеріали позову суддя отримала 24.12.2025 року. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2173919 від 24.12.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 15.04.1992 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29.12.2025 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 30.01.2026 року. Також зазначеною ухвалою клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано з АТ «Акцент-Банк» інформацію: - чи була успішною транзакція, здійснена 04.10.2022 року в сумі 2 000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] , власником якої є [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] )? - чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської картки № [NUMBER] ? У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 12.02.2026 року. До суду 15.01.2026 року на виконання ухвали суду від 29.12.2025 року від АТ «У Акцент-Банк к» надійшов лист, відповідно до якого картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , також надано руш коштів за 04.10.2022 року. У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 12.03.2026 року. Про розгляд справи 12.03.2026 року сторони були повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надала. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення судового рішення є 12.03.2026 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про зобов`язання з повернення кредиту. Судом встановлено, що 04.10.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 438138 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», який підписано електронним підписом позичальника, шляхом введення одноразового ідентифікатора Е213. Згідно п. 1.1. Договору, Укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет. в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому. Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Згідно п. 1.2. Договору, На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно п. 1.3. Договору, Сума кредиту(загальний розмір) складає: 2 000,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Згідно п. 1.4. Договору, Строк кредиту 365 дні (в)(день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Згідно п. 1.4.1. Договору, У Споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій, формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Згідно п. 1.5. Договору, Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п. 1.5.1. Договору, Стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; п. 1.5.2. Договору, Знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується відповідно до умов Договору. Згідно п. 1.6. Договору, Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Згідно п. 1.7. Договору, Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: п. 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 77 545,36 % річних; п. 1.7.2. за стандартною ставкою з урахуванням період застосування зниженої процентної ставки 18 246,46 % річних Згідно п. 1.8. Договору, Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: п. 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 17 840 грн.; п. 1.8.2. за стандартною ставкою з урахуванням період застосування зниженої процентної ставки 16 964 грн. Згідно п. 2.1. Договору, Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . У випадку, якщо після здійснення (ініціювання здійснення) Товариством платежу за реквізитами вищевказаної платіжної картки виявиться, що платіж не може бути зарахований на рахунок з будь-яких причин, які не залежать від Товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки). Сторони укладають додаткову угоду про зміну платіжних реквізитів Споживача для надання кредиту за цим Договором. При цьому, така додаткова угода може бути укладена лише протягом 24-х годин з моменту прийняття Товариством рішення про надання кредиту Споживачу. Якщо Сторони з будь-яких причин у вказаний строк не укладуть вказану додаткову угоду Споживач втрачає право отримати кредитні кошти за цим Договором, а у Товариства не виникає прострочення кредитора. Згідно п. 2.2. Договору, Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 04.10.2022 року або 05.10.2022 року. Згідно п. 3.1. Договору, проценти, що нараховуються за цим договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно п. 5.1. Договору, Сторони домовились, що-повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. Договору. Згідно п. 6.4. Договору, У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: п. 6.4.1. у розмірі 300,00 гривень на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання; п. 6.4.2. у розмірі 22 гривень починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Згідно п. 9.1. Договору, Цей Договір складено в 2 (двох) оригінальних примірниках українською мовою, по одному для кожної із сторін, що мають однакову юридичну силу. Згідно п. 9.2. Договору, Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін та діє до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним. Згідно п. 9.3. Договору, Усі неврегульовані цим Договором правовідносини Сторін регулюються чинним законодавством України. Згідно п. 9.11. Договору, Всі додатки до цього Договору підписані Сторонами є невід`ємною частиною Договору. У Розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» містяться реквізити сторін, зокрема дані споживача [PERSON] та товариства ТОВ «Селфі Кредит». Як вбачається з Графіка платежів, який є додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 438138 від 04.10.2022 року, датою видачі кредиту - 04.10.2022 року; дата платежу 29.09.2023 року; сума кредиту 2 000 грн.; проценти за користування 14 964 грн.; реальна річна процентна ставка 18 246,46 %; загальна вартість кредиту - 16 964 грн. Відповідач [PERSON] також підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е218 паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого строк кредитування становить 365 днів; тип кредиту - кредит; мета споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту - шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору; процентна ставка становить: стандартна - 803 % річних (2,20 % в день), знижена 3,65 % річних (0,01 % в день); тип процентної ставки - фіксована; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 15 840 грн; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 17 840 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 77 545,36 %. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що він містить елементи договору банківського рахунку та кредитного договору. Згідно положень ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 20.10.2025 року за вих. № 20251020-3763, 04.10.2022 року об 11:09:10 на платіжну картку клієнта 5375235107651554 від ТОВ «Селфі Кредит» перераховано кошти в сумі 2 000,00 грн. До суду 15.01.2026 року на виконання ухвали суду від 29.12.2025 року від АТ «У Акцент-Банк к» надійшов лист, відповідно до якого картка № 5375-2351-0765-1555 емітована на ім`я [PERSON] , також надано руш коштів за 04.10.2022 року. Таким чином, первісний Кредитор ТОВ «Селфі Кредит» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ грошових коштів у розмірі 2 000 грн. відповідачу [PERSON] на її картковий рахунок. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Селфі Кредит» за Договором № 438138 від 04.10.2022 року, заборгованість [PERSON] станом на 01.02.2024 року становить 15 647,99 грн., яка складається з: 1 999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13 648 грн. - заборгованість за відсотками. Доказів на користь того, що відповідачем була погашена заборгованість, до суду надано не було. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Суд вважає доведеним факт укладення 04.10.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] . Договору № 438138 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort та виконання первісним Кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 2 000 грн. Щодо переходу права вимоги. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17 зроблено висновок, що відповідно до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги щодо майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 01022024 відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги також й до відповідача [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту «Newshort» № 438138 від 04.10.2022 року. Згідно платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) № 74877 від 01.02.2024 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало ТОВ «Селфі Кредит» суму коштів у розмірі 2 528 538,65 грн., як плату за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року. 01.02.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підписали акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 01.02.2024 року до Договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року. Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року, заборгованість [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту «Newshort» № 438138 від 04.10.2022 року становить 15 647,99 грн., яка складається з: 1 999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 13 648 грн. - заборгованість за відсотками. 12.12.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було направлено досудову вимогу за вих. № 23364930 відповідачу [PERSON] про те, що 01.02.2024 року відбулось відступлення прав вимоги за Договором факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від [PERSON] погашення кредитної заборгованості згідно Договору № 438138 від 04.10.2022 року на суму 15 647,99 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних інтересів позивача. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту «Newshort» № 438138 від 04.10.2022 року підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат: Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн., підлягає стягненню з відповідача. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у позовній заяві просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, копію акту № 525 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.12.2025 року та детальний опис наданих послуг до Акту № 545 за договором про надання правової (правничої) допомоги від 08.12.2025 року, за змістом яких сума наданих послуг складає 8 000 грн. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. Враховуючи задоволення позову, а також беручи до уваги, що відповідачем не подано заяву про зменшення судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 8 000 грн. на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved