Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , звернувся до Великоолександрівського районного суду Херсонської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області обґрунтовуючи її тим, що у трудовій книжці заявника серії [NUMBER] , заведеної 31.01.1987, наявна описка, а саме на титульній сторінці відсутня печатка установи, що не відповідає пункту 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальним питанням від 20.06.1974р. № 162. Як наслідок, вказана трудова книжка не може бути прийнятою органом пенсійного фонду. Крім того трудова книжка заявник була заповнена відповідальним працівником Радгоспу «Україна» 31.01.1987 року, що фактично є порушенням і не відповідає дійсності, оскільки фактично трудова книжка серії [NUMBER] , що видана на ім`я [PERSON] , вперше заповнювалася одночасно з прийняттям [PERSON] на роботу у Радгосп «Україна», тобто 19.08.1983 року. В результаті вказаних порушень, у трудовій книжці заявника «дата заповнення» і «дата прийняття на роботу» не співпадають. В зв`язку з вказаним заявник не може належним чином реалізувати своє право на призначення пенсії за віком. Тому звернувся суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Представник заявника, заявник у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги, викладені в заяві просять задовольнити. Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в судове засідання не з`явився, надавши пояснення, в обгрунтування яких зазначили, що заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що при заповненні трудової книжки серії [NUMBER] , на першій сторінці в графі «дата заповнення» - 31.01.1987, повинна проставлятися «дата заповнення» актуальна саме на день заповнення відповідно трудової книжки, а у Заявника «дата заповнення» і «дата прийняття на роботу» не відповідає (запис № 19.08.1983). Після заповнення титульного аркушу трудової книжки записи в ній засвідчуються підписом особи, відповідальної за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому заповнювалась трудова книжка, в даній трудовій книжці вона відсутня. В прийнятті рішення Управління покладається на всебічне, повне, об`єктивне та безпосереднє дослідження судом усіх наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до таких висновків. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 Постанови пленуму ВСУ №5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що трудова книжка серії [NUMBER] , що видана на ім`я [PERSON] , [INFO] , була заповнена 31.01.1987 року. Разом із цим, відповідальним працівником Радгоспу «Україна», який вносив записи в трудову книжку заявника, допущено порушення вимог п.п. 2.11, 2.12 та 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, не лише в частині непроставлення печатки підприємства, а й в частині незаповнення графи трудової книжки - «дата заповнення» станом на дату фактичного заведення трудової книжки, тобто 19.08.1983 року. В результаті вказаних порушень, вказана графа відповідальним працівником підприємства у подальшому була заповнена лише 31.01.1987 року, що фактично є порушенням і не відповідає дійсності, оскільки фактично записи в трудову книжку серії [NUMBER] , що видана на ім`я [PERSON] , вперше вносилися одночасно з прийняттям [PERSON] на роботу у Радгосп «Україна», тобто 19.08.1983 року. В результаті вказаних порушень, у трудовій книжці заявника «дата заповнення» і «дата прийняття на роботу» не співпадають. Таким чином, відповідальним працівником Радгоспу «Україна», який вносив як записи в трудову книжку заявника так і відповідно зміни до неї, порушено вимоги п.п. 2.11, 2.12 та 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Порядок заповнення та ведення трудових книжок у спірні періоди було врегульовано положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою Постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (далі Інструкція № 162). Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Згідно з вимогами підпункту 2.1 пункту «а» розділу 2 Інструкції № 162 трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до підпункту 2.10 пункту «б» розділу 2 Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Як зазначено в підпункті 2.11 пункту «б» розділу 2 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Водночас, відповідальним працівником Радгоспу «Україна», який вносив як записи в трудову книжку заявника, під час першого заповнення трудової книжки на ім`я [PERSON] не було заповнено в трудовій книжці графу «дата заповнення» та не проставлено печатку підприємства. Таким чином, графа першої сторінки трудової книжки - «дата заповнення» відповідальним працівником підприємства була заповнена лише 31.01.1987 року. Однак вказана «дата заповнення» не відповідає дійсності, зважаючи на те, що фактично трудова книжка серії [NUMBER] , що видана на ім`я [PERSON] , була заповнена одночасно з прийняттям [PERSON] на роботу у Радгосп «Україна», тобто 19.08.1983 року. Діяльність Радгоспу «Україна» на цей час припинена, у зв`язку з чим заявник позбавлений можливості звернутися до вказаної установи з метою внесення до трудової книжки відповідних виправлень. Згідно відповіді Бериславської міської військової адміністрації Херсонської області щодо отримання архівної довідки про підтвердження трудового стажу за період роботи в Радгоспі «Україна» Бериславська МВА повідомила заявнику, що надати таку довідку не видається можливості, оскільки Трудовий архів Бериславської міської ради знаходиться у м. Берислав, який є територією активних бойових дій, а доступ до документів відсутній. У зв?язку із наявною неточністю, записи про роботу [PERSON] , у трудовій книжці не можуть бути враховані при призначенні йому пенсії за віком. Тобто, останній не може реалізувати своє право на пенсійні виплати, тому заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Судом встановлено факт належності вказаної трудової книжки [PERSON] , що підтверджується дослідженими та вищезазначеними доказами, а саме прізвищем, ім`ям, по батькові, датою народження особи, на яку заповнено трудову книжку, які повністю збігаються з прізвищем, ім`ям та по батькові заявника, які містяться в інших його особистих документах, зокрема паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого 12.09.1996 року, РНОКПП заявника; перебуванням оригіналу трудової книжки у заявника, як особи на ім`я якої вона була заведена. У зв`язку з вищевикладеним, приймаючи до уваги, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику для реалізації своїх прав на отримання пенсії, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч. 7 ст. 294 ЦПК України, п. 51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved