Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

23.07.2025 року за підсудністю надійшов зазначений позов, відповідно до якого представник позивача просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №200303125 від 22.10.2020 року в розмірі 14670,09 грн. з яких заборгованість за тілом кредиту 7 136,65 грн, заборгованість за відсотками 0,32 грн., заборгованість за комісією 7 533,12 грн., та витрати по сплаті судового збору - 2422,40 грн., по сплаті витрат на правничу допомогу - 7000,00 грн.. В обґрунтування позову зазначено, що 22.10.2020 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] укладено кредитний договір №200303125, відповідно до умов якого Відповідачу було відкрито рахунок та надано кредит в сумі 23600,00 грн. на строк 731 днів у період з 22.10.2020 по 22.10.2022 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом. Відповідач у встановлений строк не погасив заборгованість за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 14670,09 грн. 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №GL1N426202/1, відповідно до якого Позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №200303125 від 22.10.2020 року. Заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до суду. 02.10.2025 року ухвалою суду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовільнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що 22.10.2020 року між АТ «БАНК ФОРВАРД» та [PERSON] укладено кредитний договір №200303125, відповідно до умов якого сума кредиту 23600, 00 грн.; строк кредиту 731 днів у період з 22.10.2020 по 22.10.2022 року; ставка по кредиту ( на строкову частину Основного боргу) 0,01% річних; ставка по кредиту ( на прострочену частину щомісячна комісія без ПДВ з 22.10.2020 по 22.12.2020 - 0,00 грн., з 23.12.2020 941,64 грн. Основного боргу) 0,00001%; разова комісія без ПДВ 0,00 грн.; плата за пропущення платежів першого пропуску -350 грн., другого (підряд) пропуску - 350 грн., третього (підряд) пропуску - 400 грн, четвертого (підряд) та кожного наступного (підряд) пропуску 400грн. (а.с.6). [PERSON] ознайомився та підписав Паспорт споживчого кредиту та Графік платежів за кредитом (а.с.7-8). 25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №GL1N426202/1, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором №200303125 від 22.10.2020 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (а.с.20-22). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № №GL1N426202/1 від 25.07.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 14670,09 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 7136,65 грн., заборгованість за відсотками 0,32 грн., заборгованість за комісією 7533,12 грн. (а.с.23). Згідно розрахунку заборгованості, сума заборгованості [PERSON] за Договором №200303125 від 22.10.2020 року станом на 12.06.2025 року складає 14670,09 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 7136,65 грн., заборгованість за відсотками 0,32 грн., заборгованість за комісією 7533,12 грн. (а.с. 10), що підтверджується випискою (а.с. 10 зворотня сторона - 17). 09.06.2025 року Позивачем на адресу Відповідача було направлено Досудову вимогу про повернення суми заборгованості за договором №200303125 від 22.10.2020 року в розмірі 14 670,09 грн. (а.с.24). Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Оскільки відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які б спростовували факт укладання з позивачем Договору, не спростував розрахунок заборгованості, не довів відсутність заборгованості за кредитним договором, не подав до суду клопотання про застосування строків позовної давності; тому суд визнає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що відповідають умовам укладеного Договору. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На виконання вказаних вимогзакону позивачем надано: договір про надання правової допомоги №0206 від 02.06.2025, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням "Апологет"; ордер; акт №228 від 09.06.2025 року, відповідно до якого сума наданих послуг відповідно Договору складає 7000,00 грн.; детальний опис наданих послуг, який включає: усну консультацію 30 хв., ознайомлення з матеріалами Кредитної справи 2 год.00хв., погодження правової позиції 30хв., складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта 3 год. 30 хв., подання позовної заяви до суду (а.с.26-28). Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною; розмір заявлених позовних вимог становить 14 679,09 грн.. За таких обставин суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7 000 грн., є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідачки, що суперечить принципу розумної необхідності судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 1 500 грн. співмірним розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з Відповідача підлягає стягненню понесені Позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved