Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

02 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві зазначив, що 25.07.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб - сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1425-5459. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 8700 гривень, строк кредитування - 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена відсоткова ставка 1,20 % в день, стандартна ставка 1,50 % в день. Вказував, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. Позивач (через партнера АТ КБ «Приватбанк» з яким укладено договір №4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті. Зазначив, що відповідач в загальній кількості 13 разів оформлював кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. В подальшому відповідач порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Посилався на те, що станом на 02.09.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 48789,60 гривень, а саме: 8700 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 38784,60 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 1305 грн. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 5289,60 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 43500 гривень. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 8700 грн; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 34800 грн, що разом становить 43500 гривень. На підставі викладеного представник позивача прохав суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1425-5459 від 25.07.2024 року в розмірі 43500 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 8700 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 34800 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 16.10.2025 року до суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що 25.07.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1425-5459, за умовами якого відповідачу мало бути надано 8700 грн. кредитних коштів, договір про відкриття кредитної лінії №1425-5459 підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А8127» відповідно до ч. 6, 8 ст.11, ст.12 Закону України «Про електрону комерцію». Вказував, що довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування [PERSON] суми кредиту №1425-5459 від 25.07.2024 року у сумі 8700 грн. за допомогою системи LiqPay платіж №2494097811, дата 25.07.2024 року, № платіжної картки [NUMBER] , не є належним доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачу. Додана до позовної заяви довідка є документом, що складений самим позивачем та по суті нічим не відрізняється від ствердження позивача про отримання кредитних коштів відповідачем, що викладене в позовній заяві. Посилався на те, що матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» умов п.4.2 кредитного договору щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Матеріали справи не містять даних, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті кредитного договору саме [PERSON] , відсутня також повна інформація щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача. Зазначив, що довідка АТ КБ «Приватбанк» не є документом первинного бухгалтерського обліку та відповідно не є безспірним документом отримання відповідачем грошових коштів, не підтверджує фінансову операцію, не містить повних відомостей про учасників фінансової операції. До позовної заяви позивач не додав жодного іншого первинного бухгалтерського документа, у тому числі не надав підтверджуючих даних про те, що обумовлені кредитним договором грошові суми були перераховані на користь відповідача. Матеріали справи також не містять доказів того, що саме відповідач будь яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора. Посилався на те, що договір про відкриття кредитної лінії №1425-5459 укладено 25.07.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова п.4.12 кредитного договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,388 процентів з 21 серпня 2024 року, є нікчемною. Також вказував, що заявлені позивачем до стягнення відсотки у розмірі 34800 грн. не відповідають критеріям справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, адже становлять понад п`ятдесят (а саме: 400%) відсотків заборгованості за тілом кредиту. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. 23.10.2025 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі. Вказувала, що відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А8127 для підписання кредитного договору №1425-5459 від 25.07.2024 року. Таким чином, було використано один з дозволених Законом підписів при укладенні кредитного договору №1425-5459 від 25.07.2024 року між позивачем та відповідачем. Також вказувала, що підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, заявник/позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами договору ( умовами цих правил та договором про відкриття кредитної лінії). Зазначила, що відповідач підписав кредитний договір №1425-5459 від 25.07.2024 року відповідно до розділу 13 Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8127, а позивач засвідчив кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу. Зазначила, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь- який бухгалтерський документ по рахунку [PERSON] ,у тому числі виписки по рахунку чи будь яких документів про отримання чи використання відповідачем кредитних коштів є неможливим. Вказувала, що довідка АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay та довідка про перерахування суми кредиту №1425-5459 від 25.07.2024 року є достовірними і належними доказами перерахування відповідачу коштів у сумі 8700 грн. Зазначила, що базовий період строк (період) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсотки за користування кредитом (в даному випадку 14 днів), який він сам обирає при заповнення заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів). Таким чином, при заповненні заявки на отримання грошових коштів відповідач сам обрав базовий період, а саме 14 днів, протягом якого він буде сплачувати саме проценти за користування кредитом. Посилалась на те, що відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам чинного законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними. Вказувала, шо з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих та не погашених відсотків відповідачем. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що: за період з 25.07.2024 року по 07.08.2024 року (включно) нарахування процентів відбувалось за зниженою процентною ставкою, яка становить 1,2 % за кожен день користування кредитом; у період з 08.08.2024 року по 20.05.2025 року (включно) нарахування процентів відбувалось за стандартною процентною ставкою 1,50% у зв`язку із наявністю простроченої заборгованості, оскільки відповідачем не було внесено жодного платежу на погашення заборгованості, у відповідності до п.4.6. Договору, за кожен день користування кредитом. Після закінчення строку кредитування, а саме після 20.05.2025 року нарахування процентів було зупинено. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовити. 28.10.2025 року до суду від представника відповідача Желіховського В.М. надійшли заперечення. Вказував, що договір про відкриття кредитної лінії №1425-5459 не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме відповідачем, оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. Відповідач заперечує підписання кредитного договору і отримання кредитних коштів, коли не надано достатніх і допустимих доказів того, що саме відповідач погодив всі істотні умови вказаного договору. Вказував, що надані позивачем довідка про перерахування суми кредиту та довідка про перерахування коштів від фінансово розрахункової установи не можна вважати допустимими доказами виникнення та існування заборгованості, оскільки вони не є первинними документами. Позивач не надав жодного іншого первинного бухгалтерського документа, у тому числі не надано підтверджуючих даних про те, що обумовлені кредитним договором грошові суми були перераховані на користь відповідача. Просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 26 січня 2026 року до суду надійшла витребувана інформація від АТ КБ "ПриватБанк", з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та 25.07.2024 на вказану картку відбулося зарахування грошових коштів у розмірі 8700 грн (а.с.165-166). У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача. У судове засідання відповідач та його представник не з`явились, звернулись із заявою про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 25.07.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1425-5459, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8127. (а.с.12-21) Відповідно до п.2.2. вказаного договору, кредитодавець відкрив кредитну лінію для позивальника шляхом надання позивальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позивальника, а позивальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Згідно п.2.3. вказаного договору, для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту протягом перших 140 днів з дати отримання кредиту ануїтетнимиплатежами згідно рекомендованого графіку оплат. Відповідно до п.2.4 даного договору, мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позивальника. Згідно п.п.3.1., 3.2. вказаного договору, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Для укладення цього договору, у порядку встановленому правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб сайті кредитодавця, заповнивши інформацію щодо особистих даних вручну або передавши такі дані кредитодавцю через систему BankID НБУ. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайт у кредитодавця та які необхідні для укладення цього договору. Позивальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. Відповідно до п.3.7. вказаного договору, після прийняття кредитодавцем рішення про можливість укладення цього договору, позичальнику повідомляється про прийняте рішення шляхом надання такої інформації через особистий кабінет, а також у інші способи, передбачені правилами. Згідно п.3.10 укладаючи цей договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи ( в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням ( з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12. ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що цей договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи цей договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма ( в тому числі істотними) умовами цього договору та правил. Відповідно до абз.2 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання договору є використання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.4.1. вказаного договору, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту: 8700 грн. Дата надання/видачі кредиту: 25.07.2024. Згідно п.п. 4.3, 4.4, 4.5. договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Базовий період складає 14 календарних днів. Сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п.4.7 цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є додатком 2 до цього договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів. Отримані кредитодавцем від позичальника грошові кошти зараховуються в якості оплати процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту за загальним правилом в останній день кожного базового періоду згідно графіку платежів. Відповідно до п.4.6. вказаного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою). Згідно п.4.7. вказаного договору, комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту (якщо в цьому пункті договору значення розміру комісії за видачу кредиту вказано 0%, вказане означає, що комісія за видачу кредиту є відсутньою). Відповідно до п.п.4.9., 4.11., 4.12. вказаного договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 20.05.2025 року. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) складає 44927,18 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту (якщо в п.4.7. цього договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту) та проценти за користування кредитом. Денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає: 1,388 процентів. Згідно п.5.1. даного договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит у останні дні останніх 8 базових періодів строку кредитування згідно графіку платежів за договором за зниженою ставкою (додаток №2 до цього договору), шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування суми грошових коштів у повному розмірі виданого кредиту на банківський рахунок кредитодавця. Також позивачем до позовної заяви долучені правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все», додаток №2 до договору про відкриття кредитної лінії №1425-5459 від 25.07.2024 продукту «НА ВСЕ», таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1425-5459. (а.с.22-32) Факт отримання коштів відповідачем підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк», із якого вбачається, що перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 року по платежу: ID платежу 2494097811, дата видачі 25.07.2024, сума 8700 грн., номер договору 1425-5459, номер картки [NUMBER] . (а.с.33-34) Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1425-5459 від 25.07.2024 року, станом на 02.09.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 48789,60 гривень, з яких: 8700 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 38784,60 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. ( а.с.36-38) Разом з тим ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було прийнято рішення про можливість застосування до [PERSON] програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 5289,60 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 43500 гривень. Враховуючи вищезазначене, розмір заборгованості, який просить стягнути з відповідача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» становить 43500 грн. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частинами першою, другою статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Таким чином, з урахуванням доказів, наданих суду, суд вважає встановленим, що 25.07.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем був укладений договір про відкриття кредитної лінії №1425-5459, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, у зв`язку з чим між сторонами виникли договірні зобов`язання. У даному договорі сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Окрім того, укладення вищевказаного договору та ознайомлення відповідача з його умовами підтверджується підписом (електронний підпис одноразовим ідентифікатором А8127) на правилах відкриття кредитної лінії; додатку №3 до договору про відкриття кредитної лінії №1425-5459 від 25.07.2024 року, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1425-5459 (графік платежів). Також на момент укладення кредитного договору відповідач не звертався до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» із заявою про надання роз`яснень умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився з усіма умовами такого договору. З урахуванням викладеного, суд дійшла висновку, що матеріалами справи підтверджується, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На момент звернення позивача до суду та розгляду справи по суті, відповідач грошові кошти за кредитним договором не повернув. Будь-яких доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. Отже, відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань перед позивачем за договором №1425-5459 від 25.07.2024 року, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення основної суми боргу у розмірі 8700 грн. є законними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Проте суду не доведено правомірності стягнення відсотків за договором №1425-5459 від 25.07.2024 року у розмірі 34800 грн. Зокрема, наданий до суду позивачем розрахунок заборгованості за відсотками за договором №1425-5459 від 25.07.2024 року не у повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закону). Частиною 5 ст. 8 Закону України встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті не може перевищувати 1 %. Згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки Закон набрав чинності 24.12.2023, тому за період з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, за період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року - 1,5 %, а за період з 20 серпня 2024 року - 1 %. З розрахунку наданого позивачем вбачається, що з 20 серпня 2024 року по 20.05.2025 року позивач продовжував нараховувати проценти у розмірі 1,5%, що суперечить зазначеним вище положенням Закону України «Про споживче кредитування». Так з 20 серпня 2024 року фінансова установа мала право нараховувати проценти у розмірі, що не перевищує 1 % на день, тому розмір відсотків підлягає перерахуванню, а саме: за період з 20.08.2024 до 20.05.2025 (останній день вказаний у розрахунку)(274 календарних днів за розміром денних відсотків 1%), що становить 274 х 87 грн (8700*1%) = 23838 грн.. Суд звертає увагу, що розрахунок наданий позивачем за період з 25.07.2024 року 19.08.2024 року відповідає умовам договору та чинному законодавству, а тому розмір заборгованості за відсотками у розмірі 3027,60 грн. є правомірним. Тому судом встановлено підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за договором №1425-5459 від 25.07.2024 року у розмірі 26865,60 грн. (23838 грн. + 3027,60 грн.) Щодо твердження представника відповідача про те, що розмір процентів не відповідає критерієм справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. З огляду на узгоджені положення спірного договору, а також беручи до уваги матеріали справи, суд вважає необґрунтованим довід відповідача про те, що стягнення відсотків за користування кредитом здійснено несправедливо та з порушенням норм Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №1425-5459 від 25.07.2024 року у розмірі 35565,60 гривень, з яких: 8700 грн. заборгованість за кредитом; 26865,60 грн. заборгованість по відсотках. Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн та заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 43500 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (81,76%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1980,55 грн. (2422,40/100*81,76), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial