Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 14850,00 грн., судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 4500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 14.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №71618996, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 4500,00 грн строком на 30 днів (з 14.07.2025 по 12.08.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,5 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 675 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 76051, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до якого ТОВ «Деал фінанс груп» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зокрема за договором №71618996 від 14.07.2025. Посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач звернувся до суду з даним позовом. 30.12.2025 ухвалою судді Городоцького районного суду Хмельницької області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримання позовних вимог. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.1 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71618996. Згідно із п. 2.1 Договору кредиту, за цим Договором Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту. Пунктом 2.2 Договору кредиту передбачено параметри та умови Кредиту, а саме: - сума кредиту - 4500,00 грн; - строк кредитування/строк договору - 30 днів; - процентна ставка/день - 0,500% (фіксована); - комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 675,00 грн); - дата надання кредиту - 14.07.2025; - дата повернення кредиту - 12.08.2025; - денна процентна ставка/день - 1,000%; - проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною), %/день - 4,00%; - пеня- 4,00%/день; - орієнтовна реальна річна процентна ставка - 2617,16% - орієнтовна загальна вартість кредиту - 5850,00 грн; Загальні витрати за кредитом -1350,00 грн. Згідно п.11.1.1. Договору кредиту, Позичальник ознайомився на Сайті Кредитодавця https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Позичальник до моменту підписання Договору вивчив умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на вебсайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі - Правила), а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що Договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана Кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення (п.11.1.2.Договору кредиту). Відповідно до п.11.1.3. Договору кредиту, Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів (TM «MYCREDIT»), в якій визначені умови застосування процентної ставки зі знижкою. Відповідно до платіжної квитанції: номер транзакції 2ff33a62-c77b-490e-9a8d-d1dfc205fee8 від 14.07.2025 Банк-Еквайр АТ «Таскомбанк» на платіжну картку [NUMBER] здійснено переказ коштів в сумі 4500,00 грн.. Факт перерахування коштів на картковий рахунок [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , згідно договору №71618996 також підтверджується листом №20257 від 19.11.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», № платежу: 2ff33a62-c77b-490e-9a8d-d1dfc205fee8. За клопотанням представника позивача судом витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо належності [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , за період з 14.07.2025 по 17.07.2025. Згідно запитуваної інформації встановлено, що на ім`я [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] в банку емітовано картку № [NUMBER] . Згідно виписки за договором №б/н за період з 14.07.2025 по 17.07.2025 на дану картку було здійснено зарахування переказу 14.07.2025 в розмірі 4500 грн.. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 16/09/25, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Деал фінанс груп» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог. Відповідно до копії реєстру прав вимоги до договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 року, ТОВ «Деал фінанс груп» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 71618996 від 14.07.2025 на загальну суму 14850,00 грн, з яких: 4500,00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 675,00 - заборгованість за відсотками, 675,00 коп. - заборгованість за комісією, 9000,00- заборгованість за пенею/неустойкою. Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, судом встановлено факт укладення 14.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71618996 на суму кредиту 4500,00 грн, які було перераховано відповідачу того ж дня, що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами. Докази повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, передбаченими спірним договором, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку, що ТОВ «Деал Фінанс Груп» має право грошової вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за кредитом, у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань за договором. Будь-яких заперечень, доводів на спростування суми заборгованості відповідач не надав. Окрім того, за доводами позивача, [PERSON] має заборгованість за комісією за надання позики у розмірі 675,00 гривень. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20.09.2024 у справі № 331/2974/23 (провадження № 61-7620св24). Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості за основною сумою боргу, нарахованих відсотків та комісії підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача 9000,00 грн. пені/неустойки суд прийшов до наступного висновку. Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування пені/неустойки в сумі 9000,00 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн. На підтвердження вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, представник позивача надав суду копію договору № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року про надання правничої допомоги, укладеним між ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до Договору № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року про надання правничої допомоги з якого вбачається, що адвокатом Ткаченко Ю.О. складено позовну заяву про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] , платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 11.12.2025 р № 579936562.1 про сплату коштів на рахунок адвоката Ткаченко Ю.О. за Договором № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року про надання правничої допомоги згідно з Актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги до Договору № 22-08/25/ДІЛ від 22 серпня 2025 року, ордером на надання правничої допомоги виданим адвокату Ткаченко Ю.О. на представництво інтересів ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2099 виданим Ткаченко Ю.О. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 по справі № 596/2305/18. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 39,39 %, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача має бути зменшена на цю різницю, що становить 954 грн. 18 коп. та 1772,55 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial