Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

У грудні 2025 року акціонерне товариство «Кредобанк» (далі АТ «Кредобанк») звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обгрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 04 січня 2019 року [PERSON] уклала з АТ «Кредобанк» Кредитний договір № CL 160215. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Вказують, що банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, а позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 25 листопада 2025 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 36242,05 грн, з яких: тіло кредиту 19353 грн, відсотки 16889,05 грн. Враховуючи викладене просили стягнути на їх користь заборгованість за кредитним договором № CL-160215 від 04 січня 2019 року, у розмірі 36242,05 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказував про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача, ухвалив розглядати справу в заочному порядку. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28 грудня 2018 року [PERSON] підписала Анкету-заяву № CL-160215 фізичної особи на отримання готівкового кредиту та 04 січня 2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-160215. Відповідно до умов договору кредитор надав відповідачу грошові кошти в сумі 32000 грн строком на 60 місяців до 03 січня 2024 року, під 55,99% річних. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах передбачених договором. Пунктом 2.4 договору визначено, що позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 9449,48 грн. на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий у відділенні пр. Центральний, 71 ПАТ «Кредобанк» у м. Миколаєві; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «ПУМБ» по кредитному договору 1001141907601 від 03 грудня 2018 року в сумі 8749,52 грн на рахунок [NUMBER] відкритий в ПАТ «ПУМБ»; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «ПУМБ» по кредитному договору 300889210201 від 10 жовтня 2017 року в сумі 2818 грн на рахунок [NUMBER] відкритий в ПАТ «ПУМБ»; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «ПУМБ» по кредитному договору 1001141907601 від 04 липня 2018 року в сумі 3168 грн на рахунок [NUMBER] відкритий в ПАТ «ПУМБ»; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «ТАСКОМБАНК» по кредитному договору 2620.7.143718.001 від 10 вересня 2018 року в сумі 7815 грн на рахунок [NUMBER] відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК». Згідно з п. 6.2 договору позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 1614 грн. щомісячно, кожного останнього числа місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. До вказаного кредитного договору позивач додав Графік платежів за кредитним договором № CL-160215 як Додаток № 1 до вказаного Кредитного договору та Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, стандартизована форма). Вказані документи відповідачка підписала 04 січня 2019 року чим підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання кредитних коштів позичальнику, що підтверджується: меморіальним ордером № 431478 від 04 січня 2019 року на суму 2818 грн; меморіальним ордером №431400 від 04 січня 2019 року на суму 3168 грн; меморіальним ордером №431422 від 04 січня 2019 року на суму 7815 грн; меморіальним ордером №431352 від 04 січня 2019 року на суму 8749,52 грн; меморіальним ордером №431450 від 04 січня 2019 року на суму 9449, 48 грн. Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по особовому рахунку відповідача за договором за період з 04 січня 2019 року по 25 листопада 2025 року. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписавши кредитний договір № CL-160215 від 04 січня 2019 року, у розумінні статей 3, 627 ЦК України відповідачка добровільно погодилася на визначені кредитним договором умови та взяла на себе відповідні зобов`язання по поверненню отриманих кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернула, умови договору не виконала, у зв`язку з чим заявлена вимога позивача про стягнення із відповідачки суми заборгованості, яка утворилась внаслідок неналежного виконання позичальником покладеного на неї обов`язку повернення грошових коштів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, відповідачка порушила умови зазначеного договору в частині своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим станом на 25 листопада 2025 року заборгованість [PERSON] за вказаним договором становить 36242,05 грн, а саме: 19353 грн. заборгованість за тілом кредиту; 16889,05 грн заборгованість за простроченими відсотками. Суд вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом вірним та таким, що не суперечить умовам кредитного договору, докази зворотного у суду відсутні. Отже, суд встановив, що відповідачу [PERSON] на підставі договору було надано кредит у розмірі 32000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі згідно договору, але відповідач взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує в повному обсязі, чим істотно порушує умови укладеного договору. Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Кредобанк» не повернуті, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахованих відсотків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У встановлений процесуальним законом строк відповідачка не скористалася процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали б підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків, та погашення виниклої заборгованості перед банком. Відтак, зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved