Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

28.01.2026 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 25 354,98 грн, а також судових витрат. В обґрунтування позову зазначається, що 26.09.2023 між ТОВ Слон кредит та [PERSON] укладено кредитний договір №1217917, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 22 600,00 грн., строком на 182 днів, з кінцевим терміном повернення 26.03.2024 р. (включно). 31.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Слон кредит та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» було укладено Договір №31012025, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю Слон кредит передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» приймає права вимоги до боржників, в тому числі відносно боржника [PERSON] за Кредитним договором №1217917. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №1217917 на суму 25 354,98 грн., з яких: 19 811,30 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 5543,68 грн. - сума заборгованості за відсотками. Кредитний договір укладений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає вимогам ст.207, ст.1055 ЦК України. Кошти були перераховані відповідачу, що підтверджується матеріалами справи. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору, а також правничу допомогу. Ухвалою суду від 29.01.2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу час 15 днів для скерування до суду відзиву на позовну заяву з моменту отримання ухвали суду. Також дані РНОКПП відповідача внесені у обліково-статистичну картку в програмі документообігу загальних судів «Д-3», що забезпечує його можливість отримувати всі процесуальні документи в застосунку «Дія». Крім того, відповідачем надано згоду на отримання процесуальних документів в електронній формі. Судом здійснено підписку відповідача на отримання процесуальних документів на електронну адресу [INFO] 23 лютого 2026 року на адресу Комунарського районного суду м.Запоріжжя повернувся конверт з рекомендованим повідомленням, який було направлено на зареєстровану адресу проживання відповідача [PERSON] . З огляду на викладене, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а встановлені процесуальні строки сплинули, суд вважає за можливе перейти до розгляду справи по суті на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо належного повідомлення відповідача, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи. Такий підхід відповідає принципу юридичної визначеності та положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку. Суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів та поданих сторонами процесуальних документів, без проведення судового засідання. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 26.09.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Слон кредит та [PERSON] в електронній формі укладено Договір про споживчий кредит №1217917, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю Слон кредит надало відповідачці кредит в розмірі 22 600 грн 00 коп. на 182 днів, з кінцевим терміном повернення 26.03.2024 р. (включно). Відповідно до п.1.5 Кредитного договору Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти за процентною ставкою, яка залежить від періоду її встановлення та становить: - з дати укладення Договору до 26.11.2023 року (включно) - 0,01% в місяць (0,12% річних); - з 27.11.2023 року (включно) і до кінця строку надання кредиту - 150,00% річних (далі проценти з дати укладення Договору і до кінця строку надання кредиту - Поточні проценти). Згідно п.1.7. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 99,56% річних. Відповідно до п.1.8. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 28 145,94 грн. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором X561, 26.09.2023 18:43:01 / [PERSON] /. Відповідно до довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» (вих. № 20250204-311 від 04.02.2025), на виконання умов Договору про організацію переказу грошових коштів №06062022-1 від 06.06.2022, укладеного між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», кредитні кошти в сумі 22 600,00 грн були успішно перераховані на платіжну картку позичальника. Факт перерахування коштів також підтверджується супровідним листом ТОВ Слон кредит від 13.03.2025, у якому зазначено дані щодо транзакції за кредитним договором №1217917. Крім того, судом встановлено, що до укладення Договору про споживчий кредит, відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», відповідачці було надано Паспорт споживчого кредиту (інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит за стандартизованою формою). Відповідно до змісту зазначеного Паспорта споживчого кредиту № 1217917 від 26.09.2023 року, [PERSON] була ознайомлена з усіма істотними умовами кредитування, включаючи реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту, графік платежів та можливі наслідки невиконання зобов`язань. Підписанням вказаного документа відповідачка підтвердила, що вона отримала всі необхідні роз`яснення для оцінки того, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, а також отримала інформацію про право кредитодавця залучати колекторську компанію у разі прострочення заборгованості. Зазначений Паспорт споживчого кредиту, як і сам Договір, підписаний [PERSON] 26.09.2023 року о 18:43:01 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором X561, що свідчить про усвідомлення нею умов правочину та згоду з ними». 31 січня 2025 року між ТОВ Слон кредит (Клієнт) та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Фактор) було укладено Договір надання послуги з факторингу №31012025. Згідно з умовами цього Договору, Клієнт відступив Фактору права вимоги за кредитними договорами, перелік яких визначено у відповідних Реєстрах Боржників, включаючи право вимоги до [PERSON] за Договором №1217917 від 26.09.2023. Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 31.01.2025 року до Договору факторингу №31012025 від 31.01.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №1217917 на суму 25 354,98 грн., з яких: 19 811,30 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 5543,68 грн. - сума заборгованості за відсотками. Станом на 05.03.2025 року, згідно з розрахунком заборгованості, наданим первісним кредитором, загальний термін прострочення платежів за кредитом склав 432 дні. Відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого новим кредитором (ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») за період з 31.01.2025 по 05.01.2026, сума заборгованості за тілом кредиту на дату відступлення права вимоги становила 19 811,30 грн, а заборгованість за відсотками - 5 543,68 грн. Зазначена сума не містить штрафу чи пені як окремого виду неустойки, а складається виключно з основної суми заборгованості та процентів, нарахованих відповідно до умов Договору та Заяви на приєднання, з якими відповідач погодився при укладенні договору. Відповідачем не подано контррозрахунку заборгованості, не наведено обґрунтованих заперечень щодо конкретних складових боргу, не надано доказів неправильності здійснених банком нарахувань або застосування процентних ставок, що не передбачені договором. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте відповідач обмежився загальними твердженнями про завищеність нарахувань, які не підтверджені жодними доказами. Підстав для зменшення розміру процентів чи застосування положень статті 551 ЦК України судом не встановлено, оскільки заявлена до стягнення сума не містить неустойки у розумінні зазначеної норми, а складається з тіла кредиту та процентів за користування ним. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 627Цивільного кодексу Українипередбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу Українизобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та його вимог. Згідно зі ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. З наданих позивачем доказів вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у користування кредитні кошти. Водночас відповідач свої зобов`язання за договором виконав не належним чином. Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд погоджується з наданим позивачем та дослідженим у судовому засіданні розрахунком заборгованості, оскільки він є обґрунтованим, його розмір підтверджений належними та допустимими доказами, відповідачем не спростований, а навпаки визнаний у повному обсязі. Відповідно до ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Судом встановлено, що представництво інтересів позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» у суді здійснювалось адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі Договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024. Згідно заявки на надання юридичної допомоги ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості із [PERSON] . Згідно витягу з Акту №25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 року, вбачається, що адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надавалися такі види юридичних послуг позивачу, а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 4000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9000,00 грн. В позовній заяві представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» просив суд стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу суд виходив з наступних норм та мотивів. Згідно ч. 4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Відтак, вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст.137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема договором про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 та витягом з Акту №20 про надання юридичної допомоги, заявкою надання юридичної допомоги від 10.10.2025 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а й самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе надання усної консультації з вивченням документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему «Електронний Суд», в сумі 13 000 грн. є завищеним, враховуючи категорію та складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 7 000 грн. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд зазначає, що під час розгляду справи права відповідача порушені не були, а провадження здійснювалося з дотриманням принципів змагальності сторін та рівності учасників процесу, передбачених статтями 12, 13 ЦПК України. Відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження. Судом вжито всіх передбачених законом заходів для забезпечення його участі у справі та реалізації права на захист. Справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог та на підставі поданих доказів. Позивач довів обставини, на які посилався, тоді як відповідач своїм правом на подання заперечень не скористався. Отже, заочне рішення ухвалено з дотриманням вимог процесуального закону та без порушення прав відповідача.

Outcome: approved