Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] укладений договір про надання кредиту №2776120, відповідно до умов якого останній отримав кредиту розмірі 12 000,00 грн. Між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Секвоя Капітал» укладений договір факторингу №АК-10/06/2025 від 10.06.2025. На підставі договору факторингу №ДФ-07072025 від 07.07.2025 укладеного між ТОВ «Секвоя Капітал» та позивачем до останнього перейшло право грошової вимоги за договором про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору виникла заборгованість у розмірі 18 120,00 грн, з яких: 12 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6120 грн заборгованість за відсотками. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2776120 від 06.10.2019 у розмірі 18 242,40 грн; судовий збір у сумі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів та сплата відсотків. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Встановлено, що 06.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] укладений договір про надання кредиту №2776120. Договір про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 підписаний [PERSON] в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором PS2776120 містить його податковий номер, адресу та номер мобільного телефону (а.с.17-19). Отже, вищезазначений договір про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, факт укладення договору про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 між сторонами є доведеним. Відповідно до п.1.3 договору про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у розмірі та на умовах, визначених цим Договором, у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом й інші платежі у відповідності до умов договору в національній грошовій одиниці України гривні. Згідно з п.1.4 договору про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 сума кредиту складає 12 000,00 грн. Відповідно до п.1.6 договору про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 базова процентна ставка за один день користування кредитом 1,7%. Згідно з п.1.9 договору про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 сторони встановлюють узгоджений строк повернення кредиту: 30 календарних днів до 05.11.2019 (включно). Відповідно до п.1.10 договору про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.1.4 договору в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (а.с.17-19). ТОВ «Алекскредит» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується випискою за договором №б/н за період 06.10.2019-11.10.2019, наданою АТ КБ «Приватбанк» на виконання вимог ухвали суду від 22.12.2025. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 станом на 06.06.2025 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 18 120,00 грн, з яких: 12 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6120 грн заборгованість за відсотками (а.с.13). Встановлено, що 10.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» (Фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (Клієнт) укладений договір факторингу №АК-10/06/2025, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.20-26). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №АК-10/06/2025 від 10.06.2025 за кредитним договором №2776120 від 06.10.2019 сума заборгованості становить 18 120,00 грн, з яких: 12 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 6120,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.12). Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (Фактор) укладений договір факторингу №ДФ-07072025 від 07.07.2025, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.27-34). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ДФ-07072025 від 07.07.2025 за кредитним договором №2776120 від 06.10.2019 сума заборгованості становить 18 120,00 грн, з яких: 12 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 6120,00 грн сума заборгованості за відсотками (зв.а.с.12). Таким чином у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 6 120,00 грн, суд дійшов таких висновків. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 06.06.2025 заборгованість за нарахованими відсотками становить 6 120,00 грн, які нараховані за період з 07.10.2019 по 05.11.2019 включно (а.с.13). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Відповідно п.1.9 договору про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 сторони встановлюють узгоджений строк повернення кредиту: 30 календарних днів до 05.11.2019 (включно). З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти в розмірі 6 120,00 грн позикодавцем нараховані в межах строку кредитування та є обґрунтованими. Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за кредитним договором, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту №2776120 від 06.10.2019 у розмірі 18 120,00 грн, з яких: 12 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 6120,00 грн сума заборгованості за відсотками, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 01.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» та адвокатом Лівак Іванною Миколаївною укладений договір №43657029 про надання правової допомоги (а.с.14-16). Відповідно до акту №2776120 від 30.09.2025 про підтвердження факту правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робі, надання послуг) адвокат надав, а ТОВ «ФК «Солвентіс» прийняло правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6 000,00 грн, зокрема: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Солвентіс» - 1,5 год, вартість наданих послуг: 2250 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач 3 год, вартість наданих послуг: 3 000 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 год, вартість наданих послуг: 750 грн (а.с.10). Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги №73657029 від 01.07.2025, акт №2776120 від 30.09.2025 про підтвердження факту правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робі, надання послуг), відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та вважає за необхідне, стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с.2). Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved