Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

03.09.2025 до Звягельського міськрайонного суду Житомирської області надійшов позов ТОВ «Цикл Фінанс» до відповідача, у якому просить стягнути з останньоїго заборгованість за кредитним договором № 2019863272 від 01.08.2018 у розмірі 40574,38 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 01.08.2018 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2019863272, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби в сумі 5068,93 грн. строком на 24 місяці, з кінцевим терміном повернення 01.08.2020 року. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 40574,38 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту 29800,00 грн., заборгованості по відсотках 10774,38 грн. 18.08.2021 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 18/08/21, відповідно до умов якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 2019863272 від 01.08.2018 року. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором № 2019863272 від 01.08.2018 року, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , в розмірі 40574,38 грн., а також судові витрати. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач відзив на позов, клопотань, заяв суду не подав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Встановлено, що 01.08.2018 між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2019863272, відповідно до якого банк надає позичальнику 5068,93 грн. на придбання товару у продавця, 300 грн. на сплату додаткових послуг банку, строк кредиту - 24 місяці, фіксована процентнтна ставка 0,01% річних, загальна вартість кредиту становить 5368,93 грн. Окрім кредитного договору відповідачем також підписано Анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист від 01.08.2018 року; паспорт споживчого кредиту, а також графік платежів. 18.08.2021 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 18/08/21, відповідно до умов якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором №2016932703 від 11.11.2017, що підтверджується копією вказаного договору, витягом з Реєстру боржників від 18.08.2021. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу, укладеного з первісним кредитором. Вказаний договір факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідно до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 509, ч. 3 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості та виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ «Цикл Фінанс» вказувало, що АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши кредитний договір № 2019863272, Анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист від 11.11.2017; паспорт споживчого кредиту, а також графік платежів. Проте, як вбачається із кредитного договору № 2016932703 від 01.08.2018 року відповідачу надано кредит у розмірі 5068,93 грн. на 24 місяці з фіксованою процентною ставкою 0,01% річних. Згідно п.1.1 зазначеного кредитного договору загальна мвартість кредиту 5368,93 грн. Позивачем не надано будь-яких доказів про надання відповідачу кредитних коштів у більшому розмірі, ніж це передбачено кредитним договором та доказів щодо встановлення та зміни лімітів за кредитною карткою відповідача. Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 2016932703 від 01.08.2018 не можливо встановити які кошти надходили на рахунок відповідача (власні кошти [PERSON] чи кошти банку) А відтак, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 5368,93 грн. та не вбачає підстав для стягнення відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Так розмір стягуваного судового збору відповідно до пропорційності задоволення позовних вимог становить 320,48 грн. (13,23 %), а розмір правової допомоги 396,90 грн.

Outcome: partial