Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-04 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАХМУТ - ЕНЕРГІЯ» звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплової енергії. Мотивуючи свою заяву тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» (далі ТОВ «Бахмут-Енергія»), яке має ліцензію на виробництво, транспортування, постачання теплової енергії № 304 від 14 вересня 2012 року, в період з жовтня 2018 року по грудень 2021 року здійснювало постачання теплової енергії у квартиру [ADDRESS] , де [PERSON] зареєстрована, тобто була споживачем теплової енергії. Між позивачем та відповідачем 18.11.2019 підписано договір на погашення заборгованості №П-2159/2159, відповідно до якого відповідач визнав існування заборгованості станом на 01.11.2019 в розмірі 14 000,07 грн. Між ТОВ «Бахмут - Енергія» та всіма споживачами послуги з постачання теплової енергії, яку надає ТОВ «Бахмут - Енергія» існував публічний договір, текст якого був опублікований на офіційному сайті ТОВ «Бахмут - Енергія». Отже, оскільки між сторонами існують правовідносини зобов`язального характеру, які засновані на публічних договорах, а відповідач ухиляється від сплати за надану теплову енергію, то для захисту порушених прав ТОВ «Бахмут-Енергія» як постачальника теплової енергії, просив суд стягнути борг з [PERSON] на користь позивача за теплову енергію за період з жовтня 2017 р. по грудень 2021 р. у сумі 13 803,69 грн. та витрати на оплату судового збору у сумі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 04.02.2026 року позовну заяву було прийнято в провадження судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу Феняка О.Р., для розгляду за підсудністю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію. Відповідач до початку розгляду надала заяву про розгляд справи без її участі за наявних у матеріалах справи доказів, включаючи поданий відзив. Відповідач скористалася своїм правом та надала 18.02.2026 року відзив на позовну заяву, в якому просила застосувати строк позовної давності, відмовивши у позові. Представник позивача скористався своїм правом та направив на адресу суду відповідь на відзив, в якому заперечував щодо застосування строків позовної давності. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України). Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (ст. 11, 15 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджено відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру. Наданими представником позивача актами підтверджується, факт подання та припинення подання теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за період з 2017 року по 2021 рік. Договором №П-2159/2159 від 18.11.2019 підтверджується визнання відповідачем існування заборгованості станом на 01.11.2019. На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання. На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Приписами ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) визначено, що споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи наведені норми загального цивільного законодавства та спеціального в сфері житлово-комунальних послуг, суд робить висновок, що саме власник нерухомості повинен нести відповідальність через несплату наданих житлово-комунальних послуг. Так факт користування відповідачем системою централізованого опалення підтверджується актами про підключення та відключення житлового будинку за період з 2017 року по 2021 рік, в якому знаходиться квартира відповідача, від теплопостачання. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 2017 року по 2021 рік обліковується заборгованість 13 803,69 гривень. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Правильність нарахувань заборгованості з наданих відповідачам послуг з опалення підтверджується рішеннями виконкому Бахмутської міської ради за спірний період. На адресу суду [PERSON] подала заяву, в якій просила суд застосувати наслідки пропущення строків позовної давності, а також просила суд відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши заяву [PERSON] , заперечення ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАХМУТ - ЕНЕРГІЯ» проти заяви відповідачки щодо застосування наслідків пропущення строків позовної давності та додані докази по даній справі, дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 зазначено, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану). Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАХМУТ - ЕНЕРГІЯ» звернувся до суду із позовною заявою 17.12.2021. Враховуючи всі зазначені обставини, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАХМУТ - ЕНЕРГІЯ» пред`явлено позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з теплової енергії розмірі 13803,69 грн. в межах строку позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За викладених обставин, слід зробити висновок, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, оскільки факт наявності заборгованості знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. Тому, суд вважає за належне задовольнити позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БАХМУТ - ЕНЕРГІЯ» у повному обсязі, шляхом стягнення з [PERSON] боргу з наданої теплової енергії в сумі 13 803,69 грн.

Outcome: approved