Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. 22.12.2025 від ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» надійшла позовна заява до [PERSON] з вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором кредиту №ДП 0007402 в розмірі 4380,00 грн, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 01.10.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» та [PERSON] укладено Кредитний договір №ДП 0007402, згідно умов якого сума кредиту становить 2000,00 грн та надається строком на 98 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 1%, яка нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 21% від суми кредиту 420,00 грн. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання/введення позичальником одноразового ідентифікатора А86U00fa, що був надісланий на вказаний відповідачкою номер телефону [NUMBER] у порядку визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Кредитодавець свої зобов`язання виконав, надавши позичальнику кредит в сумі 2000,00 грн на банківський картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ПрофітГід», що підтверджується квитанцією №42777-32047-25264 від 01.10.2024, яка є первинним бухгалтерським документом. Відповідачка свої зобов`язання за Договором не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 4380,00 грн., що складається з 2000,00 грн -заборгованість за основною сумою боргу; 1960,00 грн - заборгованість за процентами; 420,00 грн - заборгованість за комісією. 14.10.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено Договір факторингу №14/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» передає (відступає) ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимог. Відповідно до Реєстру прав вимог № 14/10/25 від 14.10.2025 до Договору факторингу ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідачки за Договором № ДП 0007402 в загальній сумі 4380,00 грн. Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», ні на рахунки попереднього кредитора. Аргументи учасників справи. Відповідачка відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася. Рух справи. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 25.12.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.02.2026 о 08.45 годині. Участь у справі сторін. 02.02.2026 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено. 11.03.2026 учасники справи повторно на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивача Велікданов С.К. в позовній заяві просив розгляд справи провести без участі позивача та його представника, позов підтримує та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача адвокат Ткаченко Ю.О. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Поштова кореспонденція повернулася без вручення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 по справі № 755/17944/18 (провадження № 61-185св23) та Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109гс19); від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18). Відповідно до частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином відповідно до положень пункту 4 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Судом встановлено, що 01.10.2024 між ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №ДП 0007402 (Споживчий кредит. Електронна форма) за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 2000,00 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується сплатити проценти за користування кредитом. Строк на який надається кредит 98 днів. Згідно п. 4 Договору кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] протягом двох банківських днів з дня підписання договору. Кредит вважається наданим в день перерахування кредитодавцем суми кредиту за реквізитами згідно даного пункту договору. Тип процентної ставки фіксована та становить 1% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Черговість та дата погашення відбувається згідно Додатку №1 Графіку платежів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів. Згідно п. 10 Договору комісія за надання кредиту становить 420 грн, яка нараховується одноразово, в день підписання договору, за ставкою 21% від суми наданого кредиту та погашається позичальником відповідно до графіку платежів. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що цей договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для позичальника, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за договором. (п. 39 Договору) Кредитний договір підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором: А86U00fa. (п. 46 Договору) Згідно довідки про ідентифікацію [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є аналогом електронного підпису, відповідно до вимог законодавства України, уклала договір №ДП 0007402 01.10.2024, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор: +380664952976, одноразовий ідентифікатор: А86U00fa. Листом від 10.12.2025 за вих. №1012-49 ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» повідомляє, що перерахування коштів здійснюється у безготівковій формі на банківську платіжну картку фізичної особи в порядку та на підставі Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-922 від 19.03.2024, який укладений компанією ТОВ «ПрофітГід», номер платежу 42777-32047-25264, ПІБ [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за договором №ДП0007402. Згідно квитанції про виплату №42777-32047-25264 ТОВ «ПрофітГід» перерахувало кошти за кредитом на картку № [NUMBER] , сума переказу 2000 грн, платник: ТОВ «ФК «МАЙБІЗ». 14.10.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено Договір факторингу № 14/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» передає (відступає) ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МАЙБІЗ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимог. Згідно акту прийому - передачі документів за договором факторингу №14/10/25 від 14.10.2025 клієнт передав, а фактор прийняв документи, якими підтверджується дійсність та наявність грошових прав вимог до боржників. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 14/10/25 від 14.10.2025 до Договору факторингу ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за Договором №ДП0007402 від 01.10.2024 в розмірі 4380,00 грн, що складається з 2000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 1960,00 грн - заборгованість за процентами; 420,00 грн - заборгованість за комісією. За платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №579936437.1 28.10.2025 ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» перерахувало ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» оплату згідно договору факторингу №14/10/25 від 14.10.2025, реєстр прав вимог №14/10/25 від 14.10.2025. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №ДП 0007402 від 01.10.2024 за період з 01.10.2024 по 12.12.2025 становить 4380,00 грн, яка складається з: 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1960,00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 420,00 грн - заборгованість за комісією. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивачем доведено перехід права вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №ДП 0007402 від 01.10.2024 до ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», тому відповідачка несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Крім того, суд враховує, що за положеннями статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України). Абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки встановлено, що відповідачка [PERSON] кредитні кошти отримала, однак свої зобов`язання за кредитним договором №ДП0007402 від 01.10.2024 не виконала, так як не здійснювала платежів достатніх для погашення договірних зобов`язань з оплати кредиту та відсотків за його користування, в зв`язку з чим за період з 01.10.2024 по 12.12.2025 заборгованість відповідачки складає 4380,00 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість за тілом позики, 1960,00 грн - заборгованість за процентами, 420,00 грн - заборгованість за комісією, тому суд приходить до висновку про стягнення вказаних сум з відповідачки на користь позивача. Розподіл судових витрат. В частині 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 579936594.1 від 16.12.2025. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивач просить стягнути з відповідачки 4500,00 грн витрат за професійну правничу допомогу. На підтвердження факту наданих послуг правничої допомоги до матеріалів справи долучено: договір про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та позивачем ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП»; витяг з акту №2-ДІЛ приймання - передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, акт приймання - передачі справ на надання правничої допомоги, платіжну інструкцію №579936562.1 від 11.12.2025 про оплату ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» адвокату Ткаченко Ю.О. її послуг за договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ, ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» адвокату Ткаченко Ю.О. у всіх судових установах України, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Ткаченко Ю.О. Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Згідно з ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн, які є співмірними із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Outcome: approved