Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-11 00:00:00

В лютому 2026 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 14 березня 1995 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Звиняцькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 1. Від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. Шлюбні та сімейні відносини вони не підтримують, мають формальний характер з лютого 2024 року. Позивачка заперечує щодо подальшого примирення, не має наміру зберігати шлюб, адже втрачено почуття любові, сім`я існує формально, наявне різне бачення ролі чоловіка та дружини в сім`ї, тому звернулася з даним позовом, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 березня 1995 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували в Звиняцькій сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 1. Сторони не підтримують шлюбних відносин з лютого 2024 року. Позивачка заперечує щодо подальшого примирення, не має наміру зберігати шлюб, адже втрачено почуття любові, сім`я існує формально. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved