Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період часу з 2020 по 2022 позивач та відповідач проживали разом, у зареєстрованому шлюбі не перебували. Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . У вересні 2022 відповідач залишила проживати дитину разом з позивачем та самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Позивач самостійно виховує доньку, дитина перебуває на повному його утриманні. Мама дитини не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтерес до її світогляду. Відповідач має значну заборгованість зі сплати аліментів. У зв`язку із чим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] . В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, пояснивши, що вони з відповідачем з 2020 по 2022 проживали разом та у 2022 році у них народилася донька. Після 6 місяців від народження доньки відповідач їх покинула, ніяких підстав для того не було. Через місяць вона дала зрозуміти, що не повернеться до них. Дитиною взагалі не цікавиться, не допомагає. Він звертався в органи поліції щодо розшуку відповідача. Востаннє з відповідачем спілкувалися у кінці 2023-початку 2024 року, переписувались у соцмережах. На протязі двох років, що вони жили разом, він навіть не знав, що у відповідача є ще одна дитина, яку вона також покинула, йому про це стало відомо випадково. Мати відповідача інколи приходить до дитини, приносить гроші 200-500 грн від себе. Він працює офіційно, отримує мінімальну заробітну плату, проте, за цим місцем роботи він має бронь від мобілізації. Також має неофіційні підробітки. Після того, як їх з донькою покинула відповідач, до них переїхала мати позивача та допомагає із дитиною. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та просила їх задовольнити, зазначила, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, але дитина взагалі не знає маму, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач в судові засідання 03.12.2025, 22.12.2025, 20.01.2026, 12.02.2026 та 04.03.2026 не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належно шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації, які повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, [PERSON] є належно повідомленою про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи Святошинська районна в м. Києві Державна адміністрація в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Ухвалою від 15.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 02.09.2025 зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, надати суду у строк до 23.09.2025 письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 07.11.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 20.01.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із занесенням в протокол судового засідання. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до довідки БК "Полібудсервіс" № 01/06 від 24.06.2024, [PERSON] дійсно працює гіпсокартонщиком з 15.03.2022 (а.с.8). Згідно довідки перевірки по матеріалам ЄО № 56452 від 12.12.2024 відповідно до звернення гр. [PERSON] , Солом`янським УП ГУНП у м. Києві встановлено місце проживання гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9, 10). Відповідно до характеристики № 4 від 13.01.2025, виданої ЗДО ясла-садок № 249 Святошинського району м. Києва на [PERSON] , [INFO] , вихованням дитини займається батько [PERSON] , приводить та забирає з садочку дитину батько та бабуся [PERSON] . Мати дитини жодного разу в ЗДО не була (а.с.11). Головою правління ОСББ "ВЕСНА 2025" видано довідку № 1 від 10.05.2025 про те, що [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] та мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з ними не проживає [PERSON] (а.с.12). Відповідно до медичної документації (картки хворого, виписки з картки хворого, результати УЗД, медичні рекомендації та результати їх виконання), [PERSON] , [INFO] , вчасно проходить обстеження, має планові щеплення та огляд лікарів (а.с.13-41). Відповідно до характеристики з ТОВ БК "ПОЛІБУДСЕРВІС", [PERSON] працює на посаді гіпсокартонника з 01.08.2022 до теперішнього часу, є гідним професіоналом, дисциплінарним стягненням не підлягав, із колегами перебуває в дружніх стосунках, доброзичливий і стриманий. Шкідливі звички відсутні, має правильні життєві пріоритети та орієнтири. Якісно і швидко виконує постановлені завдання. Заробітна плата [PERSON] з січня 2025 по червень 2025 складає 51000 грн (а.с.42, 43). Смс переписка [PERSON] з [PERSON] через месенджер "Вайбер", з якої вбачається, до [PERSON] протягом декількох років не бачила доньку [PERSON] та не цікавилася нею (а.с.44-47). Відповідно до довідки КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Солом`янського району м. Києва, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , декларація укладена 25.04.2022. На прийом та на профілактичні огляди дитина приходить у супроводі батька або бабусі. Хворіє 2-3 рази на рік, переважно вірусно-респіраторні хвороби (а.с.88). Святошинською районною в місті Києві Державною адміністрацією затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.101-103). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є бабусею [PERSON] та матір`ю позивача. Коли дитині було 6 місяців, вона переїхала жити до них, доглядала за дитиною, оскільки відповідач їх покинула і з того часу жодного разу до дитини не приходила. Вона навіть не прийшла на хрестини дитини. На день народження дитини також жодного разу не з`явилася. Мати відповідача періодично приходить до онуки. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивача, у неї є маленька дитина, яка спілкується з дитиною [PERSON] . Маму [PERSON] вона ніколи не бачила, з дівчинкою постійно або тато, або бабуся. Лера навіть бабусю мамою називає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою позивача та що три роки поспіль вона бачила [PERSON] з бабусею та татом. Маму [PERSON] взагалі ніколи не бачила. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки ... можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ... ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Частиною другою статті 171 СК України передбачено, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. [PERSON] є повних 3 роки і в силу малолітнього віку не може висловити свою думку щодо питання позбавлення її матері батьківських прав. В судовому засіданні встановлено, що від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] відповідач [PERSON] самоусунулася. Дитина знаходиться на утриманні та вихованні батька і бабусі, мати взагалі донькою не цікавиться, не відвідує її, не цікавиться її здоров`ям, фінансово не утримує. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, на засідання комісії відповідач жодного разу не з`явилася, одного разу послалася на поганий стан здоров`я, іншого разу взагалі причини не повідомила. Така її поведінка свідчить про небажання виконувати свої батьківські обов`язки відносно своєї дитини та незаінтересованості в її житті, а також змінювати свою поведінку. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved