Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-09 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що позивач з 22.01.1983 по 12.01.2026 рік перебувала у трудових відносинах з виробничим підрозділом «ПВРЗ» філії «УЗ вагон-сервіс» АТ «Укрзалізниця». Стаж роботи складає 42 роки 11 місяців 15 днів. Згідно наказу виробничого підрозділу «ПВРЗ» філії «УЗ вагон-сервіс» АТ «Укрзалізниця» №92/ОС від 05.01.2026 року [PERSON] звільнено з посади майстра контрольної дільниці І групи за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком. Вищевказаним наказом також передбачено виплату одноразової матеріальної допомоги, відповідно до колективного договору, у розмірі трьох середньомісячних заробітків, яка виплачена не була. В той же час, згідно зазначеного наказу, виплату повинні провести після окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця». Так, між адміністрацією і профспілковим комітетом ДП «Український державний центр по експлуатації спеціалізованих вагонів» ДП «Укрспецвагон» укладено Колективний договір, зі змінами та доповненнями, відповідно до п. 6.30 якого при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію виплачується одноразова матеріальна допомога в залежності від стажу роботи в галузі: більше 10 років - 3 середньомісячні заробітки. У разі звільнення працівників за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (за віком, за віком на пільгових умовах, за вислугу років) протягом двох місяців після настання цього права виплачується додаткова матеріальна допомога за сумлінну працю на залізничному транспорті при стажі роботи більше 40 років - 5 середньомісячних заробітків. Відповідно довідки від 21.01.2026 року, сума одноразової матеріальної допомоги у розмірі 3 середньомісячних заробітків становить 53198,34 грн., додаткова матеріальна допомога у розмірі 5 середньомісячних заробітків становить 88663,90 грн., а разом сума матеріальної допомоги (одноразової та додаткової), яка не виплачена при звільненні складає 8 середніх заробітних плат і становить 141862,24 грн. Роботодавець станом на день подання позовної заяви так і не виплатив належну позивачу при звільненні з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком вказану матеріальну допомогу. Таким чином не виконав свої зобов`язання за Колективним договором, заборгувавши вказані кошти. 15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтями 43, 44 Конституції України, та за статтею 11 цього Закону на період дії воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути призупинена за ініціативною роботодавця. Однак, вказаний закон набрав чинності лише 24 березня 2022 року, а тому ухвалювати рішення про призупинення додаткових виплат працівникам, посилаючись на правовий режим воєнного стану, 14 березня 2022 року управління АТ «Укрзалізниця» не було. Положень про зворотну дію Закону в часі він не містить. Окрім цього, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період з 13.01.2026, тобто з дня, наступного за днем звільнення, по день прийняття рішення судом. Суму середнього заробітку за час затримки розрахунку розрахувати за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача матеріальну допомогу (одноразову та додаткову) при звільненні працівників з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком в розмірі восьми середньомісячних заробітків в сумі 141862,24 грн., без утримання із вказаної суми відповідних податків та інших обов`язкових платежів, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за період з 13.01.2026 року по день винесення рішення, а також понесені судові витрати, а саме 5000 гривень за послуги адвоката. 02 лютого 2026 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Не погодившись з позовом, представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що між адміністрацією філії «ПВРЗ» АТ «Українська залізниця» і профспілковим комітетом філії «ПВРЗ» ПАТ «Українська залізниця» укладено Колективний договір на 2013-2015 роки, пролонгований на 2025 рік). Відповідно до наказу при припинення трудових відносин від 05.01.2026 № 92/ОС позивачку було звільнено з 12.01.2026 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком. Умовами колективного договору передбачені виплати працівникам інших додаткових виплат та матеріальної допомоги, але з 14.03.2022 Правлінням АТ «Укрзалізниця» на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 ,

Outcome: approved