Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-10 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «АРКС» (далі за текстом позивач) звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач), про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. У позові зазначив, що 08.09.2023 о 21:10 у м. Запоріжжя по вулиці Богдана Хмельницького, б. 12, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», л.н. [NUMBER] , яким керував відповідач, та автомобіля «Renault», д.н. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2023 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля «Renault», д.н. [NUMBER] , були застраховані позивачем в рамках договору добровільного страхування наземного транспорту. У зв`язку з настанням страхового випадку позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «Renault» у розмірі 42 212,53 гривень. Частину сплаченого відшкодування (25 905,20 грн) позивачу відшкодувало «ПАТ «СК «УСГ», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність відповідача. Решту суми сплаченого відшкодування (16 307,33 грн) позивач просить стягнути з відповідача як з винуватця ДТП в судовому порядку. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.10.2025 підсудність справи визначено за Томаківським районним судом Дніпропетровської області. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26.11.2025 підсудність справи визначено за Хортицьким районним судом м. Запоріжжя. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, заперечень проти ухвалення заочного рішення не надходило. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини не повідомив, відзив не подав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, а також наявність правових підстав відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд встановив, що 08.09.2023 близько 21:10 год. в м. Запоріжжя, по вул. Б. Хмельницького, б. 12, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, д.н. [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу в русі автомобілю Renault, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.09.2023 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач як страховик в межах договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 118а23ц від 14.07.2023 виплатив власнику автомобіля Renault, д.н. [NUMBER] , ТОВ «ІТ-Інтегратор» страхове відшкодування у розмірі 42 212,53 грн, що підтверджується рахунком-фактурою від 26.09.2023, ремонтною калькуляцією № 1.003.23.0 від 19.10.2023, страховим актом від 27.10.2023, розрахунком страхового відшкодування, платіжним дорученням № 1010709 від 30.10.2023. ПАТ «СК «УСГ» як страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність відповідача (поліс № 213151477, чинний станом на 08.09.2023), частково компенсовано позивачу суму виплаченого страхового відшкодування, а саме, виплачено 25 905,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 63257 від 11.04.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Оскільки розмір завданої шкоди та відповідно понесених позивачем витрат з відшкодування становить 42 212,53 грн, а страховиком особи, яка застрахувала свою відповідальність, позивачу фактично відшкодовано 25 905,20 гривень, підлягає стягненню з відповідача невідшкодована різниця у розмірі 16 307,33 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір в розмірі 3 028,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved