Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-03 00:00:00

26 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 жовтня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та відповідачем був укладений договір № 3011403507-494121 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 20 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на день. Позивач зазначає, що заборгованість за кредитним договором становить 17 400,00 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5 000,00 грн., а також заборгованість за відсотками у розмірі 12 400,00 грн. З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 17 400,00 грн. Відповідач письмового відзиву на позов не подав. В судове засіданні сторони повторно не прибули. Представник позивача у тексті позову просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач про причини неявки суд не повідомляла. Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про розгляд справи, але не подала відзиву та повторно не прибула у судове засідання, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 16 жовтня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та відповідачем був укладений договір № 3011403507-494121 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 20 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на день. Позивач зазначає, що станом на день звернення до суду заборгованість за договором становить 17 400,00 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5 000,00 грн., а також заборгованість за відсотками у розмірі 12 400,00 грн. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки відповідач не повернув у встановлені строки кредит, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту у розмірі 5 000,00 грн необхідно задовольнити. Що стосується вимоги про стягнення відсотків за кредитом, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. За умовами кредитного договору відповідач отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн на строк 20 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на день. Таким чином, максимальний розмір відсотків за кредитним договором становить 2 500,00 грн (5 000 х 0,025 х 20). Саме такий розмір відсотків зазначений і в графіку розрахунків, які є додатком №1 до договору. Посилання позивача на приписи п.п.3.6, 3.7 кредитного договору суд відхиляє, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач висловила волевиявлення на продовження строку кредитування. Сама лише несплата чергового платежу за договором не свідчить про те, що відповідач бажала продовжити договірні відносини з кредитором та продовжити строк кредитування. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1 044,05 грн (2 422,40 х (7 500 / 17 400)). На підставі наведеного та

Outcome: partial