Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-05 00:00:00

02 лютого 2026 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до [PERSON] , у якій представник позивача просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 15 943,00 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 10.12.2020 року між ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №152347a0згла, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Mazda (д.р.н. [NUMBER] ). 09.12.2021 року о 10:20 в м. Львів, вул. Садова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Mazda (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ); та автомобіля Volkswagen (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Mazda (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований Позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту №152347a0згла від 10.12.2020. Згідно відповіді від НПУ № 3021344463066321 про ДТП та Постанови Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2022 (справа № 462/9295/21), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України (ст. 124 КУпАП). Страхувальник звернувся до Позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX3100783 від 16.12.2021 року та умов Договору страхування № 152347а 0згла від 10.12.2020, розмір страхового відшкодування склав 33 384,74 грн., яке Позивачем було сплачено на СТО. Таким чином, зважаючи на викладене вище до АТ «СК «АРКС» (правонаступника АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ»), Позивач по справі, перейшло право вимоги на отримання від винної особи ( [PERSON] ) компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Mazda (д.р.н. [NUMBER] [PERSON] ), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.12.2021 року о 10:20 в м. Львів, вул. Садова. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ( [PERSON] ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Volkswagen (д.р.н. [NUMBER] ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." згідно полісу № ЕР/202361708. Полісом № ЕР/202361708 встановлений ліміт відповідальності ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." в розмірі 130 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн. 13.04.2022 року Позивач звернувся до ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." з Заявою про виплату страхового відшкодування за вих. № СУ/010050/3. 17.06.2025 року МТСБУ (за ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." на підставі ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») було здійснено на користь Позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 17 441,74 грн. МТСБУ було розраховано коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,7 та застосовано коефіцієнт фізичного зносу до вартості замінюваних матеріалів, зазначених в рахунку № 800, який підтверджує реально понесені витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 15 943,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 09.12.2021 року о 10.20 год. на вул. Садовій 2Е, у м. Львові, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «MAZDA 6 SDN» номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, при якій транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 07.02.2022 року у справі про адміністративні правопорушення № 462/9295/21 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «Mazda» державний реєстраційний номер [NUMBER] були застраховані в ПРAT «СК «АРКС», попередня назва AT «СК «АХА Страхування» Договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №152347а0згла від 10.12.2020 року. Власник пошкодженого автомобіля «Mazda» державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ПРАТ «СК «АРКС» попередня назва AT «СК «АХА Страхування» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX3100783 від 16.12.2021 року та умов Договору страхування № 152347а 0згла від 10.12.2020, розмір страхового відшкодування склав 33 384,74 грн., яке Позивачем було сплачено на СТО на користь власника автомобіля «Mazda» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 852642 від 17.12.2021 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно - правова відповідальність власника автомобіля Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ" полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/202361708. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату ДТП) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 13.04.2022 року Позивач звернувся до ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." з Заявою про виплату страхового відшкодування за вих. № СУ/010050/3. 17.06.2025 року МТСБУ (за ТДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." на підставі ст. 43 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») було здійснено на користь Позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 17 441,74 грн., з врахуванням норм Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 значення коефіцієнта фізичного зносу, що підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7. Т3 Mazda (д.р.н. ВС7543CB) 2009 року випуску, що перевищує 12 років, отже є підстави для застосування коефіцієнту фізичного зносу. МТСБУ було розраховано коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,7 та застосовано коефіцієнт фізичного зносу до вартості замінюваних матеріалів, зазначених в рахунку № 800, який підтверджує реально понесені витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, у зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків в сумі 33384,74 грн. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Як встановлено судом, страховик відповідача МТСБУ (замість ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ») здійснив виплату страхового відшкодування позивачу - страховику потерпілої особи з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на деталі автомобіля, що підлягають заміні автомобіля Mazda (д.р.н. [NUMBER] ). Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач позивачу складає: 33 384,74 грн. 17 441,74 грн. = 15 943,00 грн. Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивача на існуючі обставини справи, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. Водночас, відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому на переконання суду з відповідача слід стягнути різницю в розмірі 15943,00 грн. між виплаченою позивачем сумою 33384,74 грн. та компенсованим МТСБУ страховим відшкодуванням в розмірі 17441,74 грн. Таким чином, оцінюючи докази по справі в цілому, беручи до уваги вищенаведені встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, звернені до відповідача, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а тому суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved